УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури Західного регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор, у рамках кримінального провадження № 0000874 від 27.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням, у якому просить накласти арешт на майно, яке було вилучене 25.12.2024 в ході проведення обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи дружні зв`язки з керівництвом прикордонного загону, налагодила злочинний механізм щодо вимагання та отримання неправомірної вигоди по працевлаштуванню, переведенню, не відправлення в зону бойових дій військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_7 з місцем дислокації АДРЕСА_2 .

До вказаної схеми ОСОБА_4 залучила та працевлаштувала до лав ДПС України своїх родичів, а саме племінників ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на посаду начальника другого відділення інспекторів прикордонної служби, майстер сержанта ІНФОРМАЦІЯ_9 з місцем дислокації АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 місце дислокації АДРЕСА_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаду начальника групи інспекторів прикордонної служби, майстер-сержанта ІНФОРМАЦІЯ_9 з місцем дислокації АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 місце дислокації АДРЕСА_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на посаду начальника групи інспекторів прикордонної служби, майстер-сержанта ІНФОРМАЦІЯ_9 з місцем дислокації АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вказані особи безпосередньо надають інформацію ОСОБА_4 відносно підлеглих військовослужбовців «платоспроможних», котрі знаходяться в їх безпосередньому підпорядкуванні з метою подальшого включення останніх в наказ щодо переведення та (або) виключення з наказу щодо несення служби в ІНФОРМАЦІЯ_10 з метою подальшого відрядження в зону бойових дій до Луганської, Донецької та Сумської областей. При доведенні даним особам наказу, останні володіючи інформацією про те, що їхні керівники ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вирішують питання щодо відстрочки за грошову винагороду, звертаються з проханням до останніх, будучи обізнані що вказані керівники знаходяться у тісних та родинних відносинах з ОСОБА_4 , яка в свою чергу підтримує тісні відносини з керівництвом ДПСУ та вирішує даного роду питання за грошову винагороду в сумі від 3000 до 10000 доларів США.

Так, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 телефонують до ОСОБА_4 при цьому згідно інструктажу ОСОБА_4 , в обов`язковому порядку використовуючи месенджер «WhatsApp», ОСОБА_4 , зазначає їм шляхи передачі коштів. Один з варіантів це отримання безпосередньо коштів від військовослужбовців ДПСУ племінниками ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Другий, беспосереднє спілкуванні з військовослужбовцями ОСОБА_4 за попереднім отримання інформації від племінників, на що остання повідомляє суму яку потрібно їй передати, здебільшого кошти передаються через місцевого водія маршрутного автобуса з с. Березово Сарненського району ОСОБА_8 , в свою чергу останній передає кошти у м. Рівному ОСОБА_4 або її сину ОСОБА_9 . Також встановлено, що неодноразово грошові кошти ОСОБА_4 відвозили дружини, матері військовослужбовців та передавали їй безпосередньо.

Згідно з наявної інформації дані особи з метою уникнення від кримінальної відповідальності користуються методами конспірації, на постійній основі змінюють мобільні термінали та сім картки операторів стільникового зв`язку, при цьому здебільшого використовуючи для розмов месенджери інтернет зв`язку. Отримані грошові кошти ОСОБА_4 від вищевказаних військовослужбовців разом із ОСОБА_9 безпосередньо відвозить керівництву ІНФОРМАЦІЯ_11 а також здійснюється переказ частини (задаток) грошових коштів через платіжні банківські картки від військовослужбовців на картку сина ОСОБА_9 в подальшому з картки ОСОБА_9 на картку колишнього командира ІНФОРМАЦІЯ_6 місце дислокації ( АДРЕСА_2 ) полковника ДПС України ОСОБА_10 .

Водночас, наявні матеріали свідчать про те, що вказані особи продовжують вчиняти аналогічну протиправну діяльність.

З метою фіксації обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також інших кримінальних правопорушень у цих сферах, встановлення інших осіб, причетних до їх виконання, в ході досудового розслідування отримано ухвалу слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_1 , з метою відшукання, фіксації, виявлення та вилучення речей та документів, які відповідно до ст. 98 КПК України можуть бути використані як речові докази у кримінальному провадженні, зокрема: записники, блокноти, мобільні телефони та інші засобів зв`язку, сім-картки, кошти, одержані злочинним шляхом, документи, що мають значення для досудового розслідування та які можуть бути доказами під час судового розгляду, а також вказувати на причетність осіб до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

Тому, 25.12.2024, проведено обшук житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , де в ході обшуку виявлено та вилучено:

1.Мобільний телефон марки «Pixel 6», що належить ОСОБА_4 ;

2.Мобільний телефон марки «Pixel 4 ХL», що належить ОСОБА_4 ;

3.2 блокноти з чорновими записами та копія свідоцтва №386 веденого ОСОБА_11 .

4.Грошові кошти в сумі 8000 доларів США та 12000 Євро;

Вилучені в ході проведення обшуку речі та документи, є об`єктом дослідження вказаного кримінального провадження. Їх аналіз та огляд необхідні для документування протиправної схеми, спрямованої на отримання неправомірної вигоди групою осіб. Також дані речі та документи необхідні для подальшого залучення судового експерта для проведення відповідних судових експертиз. При цьому вказані предмети та документи, відповідають критеріям речових доказів, вказаних у ст. 98 КПК України, адже можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вилучені в ході проведення обшуку речі, а саме мобільні телефони та записники є об`єктом дослідження вказаного кримінального провадження. Огляд вказаних телефонів, записників та аналіз їх вмісту необхідні для документування протиправної схеми, спрямованої на отримання неправомірної вигоди групою осіб, встановлення ролі кожного учасника, а також перевірки причетності інших осіб до співучасті у вчиненні злочинів.

Покликаючись на викладене, прокурор вказує на необхідність накладення арешту майно, вилучене 25.12.2024 року під час проведення обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , так як воно являється матеріальним об`єктом, що зберегло на собі сліди вчиненого злочину та відповідає вимогам речових доказів, передбачених статтею 98 КПК України. Походження грошових коштів вилучених під час обшуку будинку де проживає ОСОБА_4 потребує додаткової перевірки. Крім того є інформація, що дані грошові кошти є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного отриманням неправомірної вигоди, а також одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, тому вони містять ознаки речового доказу.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

З урахуванням заяви прокурора, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, слідчими третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, за процесуального керівництва Рівненської обласної прокуратури, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000624 від 17.07.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, по факту вимагання неправомірної вигоди групою осіб у військовослужбовців Державної прикордонної служби України, за вжиття заходів щодо не включення даних військовослужбовців до наказів про відбуття в зону проведення бойових дій.

В ході проведення, 25.12.2024 обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , виявлено та вилучено вищевказане майно, яке в подальшому визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в кості речового доказу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 131 Кодексу заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 Кодексу, арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.

Частина 4 статті 170 Кодексу вказує, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кодексом.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000624 від 17.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає спеціальну конфіскацію майна та додаткову міру покарання у вигляді конфіскації майна.

Забезпечення конфіскації майна та спеціальної конфіскації можливе у випадку накладення на нього арешту задля запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Окрім цього, із вказаним майном для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідно провести комплекс слідчих дій та ряд комп`ютерно-технічних та інших експертиз.

Згідно п. 2, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації та спеціальної конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до вимог ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а отже злочин, які досліджуються у цьому провадженні прямо дають підстави для застосування такого виду конфіскації.

Одночасно з цим, вимоги ч.1 ст. 173 КПК України та абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України слід застосовувати у сукупності із приписами ч. 11 ст. 170 КПК України. Так, заборона або обмеження користування, розпорядження майном застосовується лише у разі, коли вже існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. В той же час, для накладення арешту шляхом заборони відчуження об`єкту (зміни власника) достатньо встановити наявність у особи правомочності відчужити та можливості приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити відповідне майно.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, відносно якого існує сукупність підстав застосування конфіскації та спеціальної конфіскації майна як виду покарання, відповідно до санкції статті Кримінального кодексу України, передбаченої ч. 3 ст. 368 КК України, із забороню відчуження та розпорядження будь-яким чином вказаним майном, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до зникнення, втрати відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, санкцію ч. 3 ст. 368 КК України, що передбачає конфіскацію майна, слідчий суддя з урахуванням п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого, з метою забезпечення конфіскації майна, як можливого призначення виду покарання ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпоряджання та користування майном, з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання у кримінальному провадженні №0000624 від 17.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України на майно, яке вилучене 25.12.2024 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , а саме:

1.Мобільний телефон марки «Pixel 6», що належить ОСОБА_4 ;

2.Мобільний телефон марки «Pixel 4 ХL», що належить ОСОБА_4 ;

3.2 блокноти з чорновими записами та копія свідоцтва №386 веденого ОСОБА_11 .

4.Грошові кошти в сумі 8000 доларів США та 12000 Євро;

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1