Справа № 344/1230/25
Провадження № 1-кс/344/708/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 31.12.2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000873 від 16.11.2024 року

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду з вказаною скаргою, в обґрунтування якої посилався на викладені в ній обставини.

Просив поновити строк на оскарження постанови, та скасувати постанову дізнавача СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 31.12.2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000873 від 16.11.2024 року. Зазначив, що дізнавачем не було досліджено усіх обставин даного кримінального провадження, оскільки органом досудового розслідування жодних дій для вилучення предмета, яким йому спричинено тілесні ушкодження здійснено не було. Орган дізнання не витребував та не долучив до матеріалів провадження інформацію про виїзд наряду патрульної поліції за його викликом, а також відеофіксацію, яка здійснювалась ними 27.08.2024 року.

Скаржник подав заяву, в якій скаргу підтримав, просив задоволити.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, подав заяву про відкладення розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, вважаю наступне.

Згідно із п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно із ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Враховуючи, що оскаржувану постанову скаржник отримав 16.01.2024 року, то слідчий суддя вважає, що строк на звернення до суду ним пропущено з поважних причин.

Слідчий суддя зазначає, що при проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Згідно до ст. 2 КПК, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду. Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Встановлено, що постановою дізнавача СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 31.12.2024 року кримінальне провадження №0000873 від 16.11.2024 року закрито у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Вважаючи вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, скаржник звернувся до слідчого судді з даною скаргою про скасування цієї постанови.

Однак, слідчий суддя звертає увагу на те, що в постанові про закриття кримінального провадження дізнавач повинен конкретизувати в діях якої особи відсутній склад кримінального правопорушення, та вказати, які саме ознаки кримінального правопорушення та їх елементи (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона) відсутні в даному випадку.

Наведене вище узгоджується із правовою позицією, що була висловлена колегією суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду під час розгляду справи №344/15430/19, провадження: 11-сс/4808/270/19.

Слідчий суддя звертає увагу, що за загальним правилом, визначеним в ч.1 ст. 92 КПК України збирання доказів, передбачених ст. 91 КПК України, здійснюється сторонами кримінального провадження, зокрема і потерпілим.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки дізнавачем, слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Так, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини»).

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що дізнавачем у постанові про закриття кримінального провадження передчасно зроблено висновок про закриття кримінального провадження.

На думку слідчого судді, у постанові від 31.12.2024 року про закриття кримінального провадження не обґрунтовано всіх підстав для закриття кримінального провадження за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження дізначачем не наведено всіх фактичних обставин та відповідних їм доказів, які дозволяють зробити однозначний висновок, який не залишає місця сумнівам про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, та які спростовують покликання скаржника про неповноту дослідження всіх обставин даного провадження.

Враховуючи вимоги статті 2 та частини 2 статті 9 КПК України висновок дізнавача про закриття кримінального провадження є передчасним та не може вважатися обґрунтованим та таким, що відповідає принципам кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає підстав вважати оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження обґрунтованою та мотивованою.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість вимог скарги та наявність підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 303, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення до суду за захистом порушеного права.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 31.12.2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000873 від 16.11.2024 року задоволити.

Постанову дізнавача СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 31.12.2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000873 від 16.11.2024 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1