Справа № 462/2652/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/227/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 лютого 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному № 0000436 від 14.03.2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,-

з участю прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

оскарженою ухвалою, клопотання прокурора задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 28.04.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , покликаючись на те, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. В ході досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме про можливість обвинуваченого: переховуватися від суду (зважаючи на той фактор, що останній обвинувачується у вчинення особливо тяжких злочинів, вчинених в складі організованої групи), вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується (зокрема щодо незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збуті наркотичних засобів, зважаючи на те, що йому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, вчиненого разом із особами, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, які володіючи інформацією про хід судового розгляду та встановлені досудовим розслідуванням обставини, можуть продовжувати здійснювати збут наркотичних засобів на території м. Львова), а також те, що він будучи раніше судимим вчинив інкриміноване йому правопорушення під час іспитового строку, незаконно впливати на свідків вчинених кримінальних правопорушень та інших обвинувачених у провадженні (зокрема ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ), а також свідки обвинувачення є знайомими ОСОБА_6 .

На вказану ухвалу обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місце його проживання : АДРЕСА_1 із встановленням відповідних обов`язків. Також просить встановити йому розмір застави у разі не задоволення його апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема зазначає, що ухвала є необґрунтованою, незаконною та винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та всупереч законним правам та інтересам обвинуваченого, а висновки суду викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження з наступних підстав.

Прокурором не наведено доказів того, що він може вчиняти інші кримінальні правопорушення. Вказує, що є особою молодого віку, до кримінальної відповідальності раніше не притягався, є приватним підприємцем, має міцні соціальні зв`язки, до взяття його під варту мав постійне місце проживання та постійну роботу, має на утриманні бабусю та мати. Просить врахувати зазначені вище обставини та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання : АДРЕСА_1 , з покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених Законом, або визначити розмір застави.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що на розгляді Залізничного районного суду м. львова перебуває кримінальне провадження № 0000436 від 14.03.2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, вірно врахував особу обвинуваченого, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, з огляду на високу вірогідність переховування від суду, впливу на свідків, інших учасників у кримінальному провадження, підтверджує наведені ризики, передбачені п.п. 1,3 ст. 177 КПК України.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобіганні ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки, наведені ризики, можуть бути розцінені ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

При цьому, апеляційним судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, існують та виправдовують тримання під вартою ОСОБА_6 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтом не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Твердження сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого цілодобового домашнього арешту чи визначення розміру застави не знайшло свого підтвердження у ході апеляційного розгляду. Наявність на утриманні в обвинуваченого матері та бабусі не підтверджено.

Покликання захисту на те, що ОСОБА_6 до взяття його під варту мав постійне місце проживання, з моменту події останнього інкримінованого йому кримінального правопорушення до кримінальної відповідальності не притягувався, а матеріали справи і клопотання прокурора не містять жодного факту чи доказу того, що ОСОБА_6 може ухилитись від суду, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження суду, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та не спростовують висновків суду про ризики неналежної процесуальної поведінки, навіть з урахуванням наявних у підозрюваного соціальних зв`язків.

Інші доводи апелянта правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисника обвинуваченого, про застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які встановлені ухвалами при обранні запобіжного заходу та подальшого продовження його строку, не зменшились.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

постановила:

ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 лютого 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному № 0000436 від 14.03.2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4