Справа № 242/5440/16-к
Провадження № 1-кп/243/633/2024
ВИРОК

Іменем України

24 грудня 2024 року Слов`янського міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку,матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001960 від 02.11.2016, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Брянка Луганської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , порушуючи вимоги Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», який забороняє громадянам мати у власності бойові припаси, без передбаченого законом дозволу, вчинив незаконне поводження з бойовими припасами, а саме: придбання і зберігання бойових припасів.

У перших числах травня 2016 року, точного часу та дати в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на териконі, розташованому у м. Українськ Донецької області, точного місця в ході судового розгляду не встановлено, знайшов металевий предмет ? запал до гранати, діючи умисно, достовірно знаючи, що запал є засобом підриву, переніс його до місця свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав вказаний засіб підриву без передбаченого законом дозволу до 11.11.2016.

11.11.2016, на підставі ухвали Селидівського міського суду про дозвіл на обшук житла ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час огляду зазначеної квартири, а саме - у антресолі загальної кімнати було виявлено та вилучено запал до гранати, який є засобом підриву (засобом детонування) уніфікованим запалом ручної гранати, модернізованим, дистанційної дії типу УЗРГМ-2 (1од.), виготовленим промисловим засобом. Даний підривач споряджено вибуховою речовиною. Конструктивно передбачено спорядження даних підривачів вибуховими речовинами: групи ініціюючих (ТНРС, азид свинцю) та групи бризантних (тетрил). Відноситься до категорії вибухових пристроїв, до категорії бойових припасів не відноситься. Підривач УЗРГМ-2 (1 од.) для здійснення вибуху штатним способом придатний.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконне придбання, носіння, зберігання вибухових пристроїв.

23.12.2024 між прокурором Селидівського відділу Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001960 від 02.11.2016, з одного боку, та ОСОБА_4 , за участю захисника, адвоката ОСОБА_5 , з іншого боку, укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 468, 468, 472 КПК України.

Згідно з наданою суду угодою про визнання винуватості, сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме - незаконне придбання, носіння, зберігання вибухових пристроїв.

Угода про визнання винуватості укладена за ініціативою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 підтверджують, що укладання Угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, окрім тих, що передбачені в Угоді. Прокурором ОСОБА_3 , при укладанні з обвинуваченим ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості, враховані ступень та характер сприяння у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість висунутого обвинувачення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 при вищевказаних обставинах зобов`язується беззастережно визнавати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення під час судового розгляду.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, тому, згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода.

З урахуванням загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України сторони вважають можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком, із застосуванням ст. 76 КК України.

Обвинувачений із запропонованим видом та мірою покарання погодився, про що свідчить його підпис в угоді про визнання винуватості.

В угоді також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, повністю визнав, обставини, зазначені в обвинувальному акті підтвердив, розкаявся, просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував у обвинуваченого, чи цілком він розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права:

- мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Суд роз`яснив ОСОБА_4 наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Сторони просять затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;

2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке, згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що укладення цієї угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і що угода відповідає вимогам закону і вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_6 , і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, враховуючи відомості, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати на проведення судової вибухотехнічної експертизи за висновком № 2/21-155 від 25.11.2016 в сумі 660,30 грн підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 23.12.2024 про визнання винуватості, укладену між прокурором Селидівського відділу Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001960 від 02.11.2016, з одного боку, та ОСОБА_4 , за участю захисника, адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Застосувати ст. ст. 75, 76 КК України та у відповідності з цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного цим вироком, з випробуванням на строк 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає зобов`язання: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази, а саме уламки запалу до гранати, які знаходяться у поліетиленовому пакеті з написом «висновок експерта № 2/21-155», що були здані на зберігання до камери зберігання речових доказів Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області, - знищити після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судові витрати на проведення судової вибухотехнічної експертизи за висновком № 2/21-155 від 25.11.2016 в сумі 660,30 грн (шістсот шістдесят гривень 30 копійок).

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1