Справа № 372/3872/23 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2295/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2023 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Красна Слобідка, Обухівського району, Київської області, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,-

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 27 червня 2023 року близько 01 години 00 хвилин, проходячи повз домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_9 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про запровадження воєнного стану в Україні», із подальшим продовженням строку дії, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, поштовхом віконної рами напіввідчиненого метало пластикового вікна відчинив його та проник до будинку, який розташований на території даного подвір`я, звідки таємно намагався викрасти майно, а саме водонагрівач марки «NOVA Tec Direct» вартістю 5348,75 гривень, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , однак свій намір до кінця не довів, з причин що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними оскільки почувши, що до будинку хтось наближається, покинув зазначене домоволодіння.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 намагався спричинити майнової шкоди ОСОБА_9 на суму 5348,75 гривень

Крім того, 27 червня 2023 року близько 02 години 00 хвилин, ОСОБА_7 проходив повз домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_10 та побачив, що на території домоволодінняи нікого немає, а хвіртка паркану не зачинена на замок і у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке зберігалось в сарайному приміщенні, яке розташоване на території даного домоволодіння.

ОСОБА_7 через незачинену на замок хвіртку проник на територію домоволодіння та скориставшись тим, що власниця даного домоволодіння відпочивала та за його діями ніхто не спостерігає, відігнув металеве кріплення вхідних дверей від навісного замку сарайного приміщення та проник до нього.

Знаходячись у вказаному приміщенні ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна в умовах воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про запровадження воєнного стану в Україні», із подальшим продовженням строку дії, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, вчинив крадіжку майна належного потерпілій ОСОБА_10 , а саме бензинового тримеру «Baikal Pro» модель «BGT-6600», вартістю 2547,32 грн.

Після чого, ОСОБА_7 з викраденим майном зник з місця вчиненого злочину, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на вищевказану суму.

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:

за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років,

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років. Час відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання. Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи 1993 грн. 76 коп. стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 призначивши йому більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вважає вирок суду першої інстанції надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Захисник звертає увагу суду на те, що обставиною, що пом`якшує покарання підсудному ОСОБА_7 є визнання вини в повному обсязі, його щиросердечне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину, відшкодування причинених збитків.

За час проведення досудового слідства ОСОБА_7 вже багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканням оточуючих людей. ОСОБА_7 у скоєному проявив щиросердечне розкаяння.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд першої інстанції не вбачає.

Також, щодо характеризуючих особистість обставин: ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, проте він має стійкі соціальні зв`язки, проживає з матір`ю. На обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Відтак, на підставі принципів індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання, враховуючи інформацію про особистість підсудного, наявності пом`якшуючих обставин покарання та відсутності обтяжуючих обставин, сторона захисту вважає за можливе застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 69 КК України, призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення обвинуваченогоОСОБА_7 , який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Першочергово колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, кримінальна відповідальність за крадіжку, з урахуванням положень п.5 пр. 1 р. ХХ Податкового кодексу України, станом на 01.01.2023 настає за наявності збитків на суму від 2684 грн.

Так, ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні інкримінується вчинення крадіжки на суму 2547 грн. 32 коп., що є нижчою від суми, з якої настає кримінальна відповідальність.

Відповідно до п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Отже, на час апеляційного розгляду втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, інкримінованого ОСОБА_7 , а саме вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а тому кримінальне провадження в цій частині підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Враховуючи викладене, у даному провадженні відсутні підстави для призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне виключити з резолютивної частини вироку посилання суду першої інстанції на застосування положень ст. 70 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення

Колегія суддів звертає увагу на те, що вищенаведені положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Так, перевіряючи вирок суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно положень ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу обвинуваченого. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, позицію потерпілого щодо призначення покарання. Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання судом не встановлено.

Поряд з цим, суд першої інстанції врахувавши положення ст. 65 КК України, обставини кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, дані про його особу, дійшов висновку про доцільність призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведені у вироку висновки місцевого суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, на думку колегії суддів, суд діяв з дотриманням вимог статей 50, 65, 66 КК України та визначив обвинуваченому достатню міру покарання.

Підстав для пом`якшення покарання та застосування положень статей 69 КК України про що просить захисник у скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Встановлені обставини вчиненого кримінального правопорушення, які зазначені у вироку суду та відсутність конкретних обставин у провадженні, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам закону, є справедливим і достатнім для виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, підстав для його пом`якшення за апеляційними доводами захисника не встановлено.

Інших доводів, які б свідчили про суворість призначеного покарання, апеляційні скарги не містять.

На підставі наведеного, ОСОБА_7 слід вважати засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

З огляду на викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення, а вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 листопад 2023 року підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 - скасувати в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України.

Кримінальне провадження в цій частині - закрити на підставі п. п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання суду першої інстанції на застосування положень ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4