Справа №705/6609/24
1-в/705/636/24 УХВАЛА
16 грудня 2024 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ,
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, в якому просив привести вирок у справі № 321/814/20 у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ та звільнити його від подальшого відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не був доставлений, від нього до суду надійшла заява, в якій він просив проводити судове засідання без його участі та без фіксування за допомогою технічних засобів.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання засудженого.
У судове засідання представник адміністрації установи не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява, в якій він просив проводити судове засідання без його участі та без фіксування за допомогою технічних засобів.
Суд, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, дійшов таких висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Запорізького апеляційного суду від 30.05.2022, яким скасовано вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 09.09.2021 в частині призначеного покарання, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Василівського районного суду Запорізької області від 19.08.2021, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки.
Відповідно до вироку Запорізького апеляційного суду від 30.05.2022 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжках), із заподіянням матеріальної шкоди потерпілим: 23.01.2020 на суму 246 грн 66 коп., 24.01.2020 на загальну суму 1721 грн 47 коп. та 01.07.2021 на суму 595 грн.
Остаточне покарання за цим вироком призначене на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Василівського районного суду Запорізької області віл 19.08.2021.
Остаточне покарання за цим вироком призначене підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного судом покарання невідбутої частини покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20.03.2017. Строк відбування покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 19.08.2021 відраховується з 19.08.2021.
За вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20.03.2017 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. 27.11.2018 ОСОБА_4 звільнений від відбування вказаного покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 15 днів.
Разом з тим Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.
Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.
Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.
Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).
За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.
Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.
Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.
Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.
Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2020 ця сума становила 2102 грн, а станом на 01.01.2021 ця сума становила 2270 грн.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 згідно з вироком Запорізького апеляційного суду від 30.05.2022 завдав матеріальної шкоди потерпілим на суми, що менші ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжок, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 України, суд доходить висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Запорізького апеляційного суду від 30.05.2022 по епізодам вчинення таємного викрадення майна 23.01.2020 на суму 246 грн 66 коп., 24.01.2020 на загальну суму 1721 грн 47 коп. та 01.07.2021 на суму 595 грн, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України.
Водночас суд враховує, що ОСОБА_4 згідно з вироком Василівського районного суду Запорізької області від 19.08.2021 завдав матеріальної шкоди потерпілим на суми, що перевищують два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжок, тобто кримінальна караність діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 19.08.2021 та кримінальна караність діяння за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20.03.2017 за ч. 2 ст. 186 КК України не усунуті.
На цих підставах ОСОБА_4 необхідно вважати засудженим вироком Василівського районного суду Запорізької області від 19.08.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, до 3 років 1 місяця позбавлення волі.
За вироком Василівського районного суду Запорізької області від 19.08.2021 строк відбування покарання рахується з 19.08.2021, тому станом на час розгляду заяви засудженого про приведення вироку у відповідність до вимог законодавства останній відбув призначене покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 19.08.2021 у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, тому його слід звільнити у зв`язку з відбуттям призначеного покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд
Клопотання засудженого ОСОБА_4 задовольнити.
Вирок Запорізького апеляційного суду від 30.05.2022 привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного йому вироком Запорізького апеляційного суду від 30.05.2022 по епізодам вчинення таємного викрадення майна 23.01.2020 на суму 246 грн 66 коп., 24.01.2020 на загальну суму 1721 грн 47 коп. та 01.07.2021 на суму 595 грн у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

ОСОБА_4 вважати засудженим вироком Василівського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначене ОСОБА_4 покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_4 з Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№ 92) у зв`язку з відбуттям призначеного покарання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1