справа № 619/8645/24
провадження № 1-кп/619/465/24
ВИРОК

іменем України

09 грудня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0006890 від 04.09.2024 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнопіль Славутського району Хмельницької області, громадянина України, освіта вища, не одруженого, військовослужбовця призваного під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 НГУ, на посаді: стрільця першого відділення стрілецького взводу (з охорони та оборони важливого державного об`єкта № 85) стрілецької роти ( з охорони та оборони важливих державних об`єктів № 82, АДРЕСА_1 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченогоОСОБА_3
захисника ОСОБА_5

установив:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді стрільця 1 відділення стрілецького взводу (з охорони та оборони важливого державного об`єкта №85) стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державних об`єктів № 82, № 85, № 87) військової частини НОМЕР_2 , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 28-32, 37, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог Закону України «Про Національну гвардію України», 04.09.2024 приблизно о 12 год 10 хв , знаходячись у місці тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_3 НГУ ( АДРЕСА_3 ), діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати бойовий наказ командира 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах)4 батальйону оперативного призначення старшого лейтенанта ОСОБА_6 , а саме: здійснити заміну особового складу на ВП МУРАШНИК із завданням стійкого утримання зайнятих позицій та недопущення прориву противника в глибину оборони, який був виданий уповноваженою особою, у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, а також ґрунтувався на законі, за змістом не суперечив чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України, непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

09 грудня 2024 року до суду надійшла угода про визнання винуватості, яка укладена в м. Харкові 06 грудня 2024 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до якої відповідно до якої останній під час досудового розслідування та судового провадження повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, щиро покаявся у скоєному злочині та активно сприяв розкриттю злочину і зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у судовому провадженні. Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 402 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, а саме у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. При цьому, сторони погоджуються на підставі ст. 62 КК України замінити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки на покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 (два) роки та з урахуванням вищевказаного призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

У судовому засіданні сторони кримінального провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд дійшов висновку про затвердження угоди про визнання винуватості з таких підстав.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до статті 12 КК України, є тяжким злочином.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Отже, відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України в цьому кримінальному провадженні можливе укладання угод про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час проведення підготовчого судового засідання.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Під час судового розгляду обвинувачений, захисник та прокурор, кожен окремо, підтвердили суду, що угода про визнання винуватості між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація злочину є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Отже, своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 66 КК України судом визнаються обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває.

Згідно з ч. 1 ст. 62 КК України покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та відомостям про особу обвинуваченого, відповідає загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомостей про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 визначену угодою про визнання винуватості міру покарання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05.09.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з застосуванням альтернативного запобіжного заходу застави у розмірі 60 560,00 грн.

06 вересня 2024 року ОСОБА_3 був звільнений з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» згідно ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05.09.2024 по сплаті застави у розмірі 60 560,00 грн, яка була внесена ОСОБА_8 .

З урахуванням вимог статей 176, 177, 200, 377 КПК України у суду відсутні підстави для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Частиною одинадцятою статті 182 КПК України визначено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Отже, після набрання вироком законної сили суму внесеної застави необхідно повернути заставодавцю.

Згідно з ч. 4 ст. 71 КВК України строк відбування покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців обчислюється з дня, визначеного вироком суду, з урахуванням відповідно до статті 72 Кримінального кодексу України часу тримання засудженого в місцях попереднього ув`язнення.

Згідно з п. а) ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають: один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_3 під час досудового розслідування тримався під вартою з 04 вересня 2024 року по 06 вересня 2024 року.

На підставі викладеного суд зараховує в строк відбуття покарання 3 (три) дні тримання під вартою.

Направлення засудженого ОСОБА_3 до дисциплінарного батальйону здійснити відповідно до Порядку відбування покарання засуджених військовослужбовців у виді тримання в дисциплінарному батальйоні, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 155 від 04 червня 2021 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 серпня 2021 року за № 1124/36746.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 368-371, 373-376, 392, 395, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 06 грудня 2024 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 402 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі частини першої статті 62 КК України, враховуючи обставини справи та особу засудженого,замінити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 (два) роки та з урахуванням вказаного призначити покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 402 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання для направлення до дисциплінарного батальйону під конвоєм Військової служби правопорядку Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 04 вересня 2024 року по 06 вересня 2024 рокув строк відбуття покарання з розрахунку один день тримання під вартою дорівнює одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Застосований стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді застави скасувати, грошові кошти, внесені в якості застави відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 05.09.2024 (справа № 642/5297/24, провадження № 1-кс/642/2857/24) у розмірі 60 560,00 грн, за ОСОБА_3 , квитанція до платіжної інструкції №9353-5618-3230-8646 від 05.09.2024 на суму 60 560,00 грн - заставодавцем ОСОБА_8 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області (код отримувача 26281249) повернути ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених статтею 394 КПК України, а саме обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1