ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/216/25 Доповідач ОСОБА_1
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника власника майна - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в режимі відеоконференції в м. Харкові апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000898 від 04.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2024 року клопотання прокурора про арешт майна задоволено, накладено арешт шляхом заборони права володіння, користування та розпорядження майном, що виявлено та вилучено, в ході проведення обшуку 04.12.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Samsung Duos чорного кольору imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 з сім-картою за номером НОМЕР_3 ; ???мобільний телефон марки Samsung Duos білого кольору imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 без сім-карти; ???мобільний телефон HONOR чорного кольору imei: НОМЕР_6 з сім-картою за номером НОМЕР_7 . Не погодившись з ухвалою слідчого судді, власник майна ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, просить скасувати ухвалу від 10.12.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна та зобов`язати слідчого повернути майно. Свої вимоги ОСОБА_8 мотивує тим, що про наявність оскаржуваного судового рішення дізнався з веб-порталу Судова влада України 17.01.2025. Щодо суті апеляційних вимог ОСОБА_8 посилається на обставини, які на його думку могли призвести до обшуку, проведеного в нього вдома. Зазначає, що у клопотанні прокурора не обгрунтовано мети арешту майна, не вказано які саме відомості містять вилучені телефони, а також яким чином це майно могло бути використане як знаряддя вчинення злочину. Відтак, прокурором не наведено доказів того, що вилучене майно має ознаки речових доказів. Звертає увагу, що у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, у клопотанні лише наведено припущення щодо можливої причетності ОСОБА_8 до вчинення крадіжки. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала клопотання про поновлення процесуального строку та доводи апеляційної скарги, пояснила, що два мобільних телефони належать матері ОСОБА_8 , думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

З матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_8 не був повідомлений слідчим суддею про час та місце розгляду клопотання про арешт майна. Як зазначає сам апелянт, про наявність оскаржуваної ухвали слідчого судді він дізнався 17.01.2025, що не спростовано в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга ОСОБА_8 подана засобами поштового зв`язку 23.01.2025. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе задовольнити клопотання ОСОБА_8 та поновити процесуальний строк оскарження ухвали слідчого судді. З матеріалів провадження вбачається, що Харківською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000898 від 04.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за наступними обставинами: у період часу з 25.06.2024 по 08.07.2024 невстановлена особа - військовослужбовець на ім?я ОСОБА_9 , перебуваючи в н.п. Циркуни Харківського району Харківської області, таємно у період воєнного стану здійснила крадіжку грошових коштів з банківських карток ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинивши таким чином останньому матеріального збитку. 04.12.2024 в ході обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , який здійснювався на підставі ухвали слідчого судді, виявлено та вилучено зазначене у поданому прокурором клопотанні майно.

Постановою слідчого від 04.12.2024 вилучене в ході обшуку майно, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000898 від 04.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Мотивуючи подане клопотання про арешт вилученого майна під час проведеного обшуку, прокурор посилався на те, що зазначені предмети були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Необхідність накладення арешту на майно обумовлюється тим, що в подальшому буде забезпечене проведення судових експертиз. Слідчий суддя погодився з доводами клопотання прокурора та дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення в повному обсязі. Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя застосовуючи такий захід забезпечення кримінального провадження, мав врахувати обставини, що є предметом досудового розслідування та застосувати найменш обтяжливий для власника майна спосіб його арешту.

Під час вирішення питання накладення арешту на майно слід враховувати положення статі 131 КПК України, яка вказує про необхідність досягнення дієвості кримінального провадження під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, у даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

На переконання суду апеляційної інстанції, прокурором доведена необхідність у накладенні арешту на вилучені мобільні телефони з метою з`ясування обставин кримінального правопорушення та їх перевірки, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для накладення арешту на майно є безпідставними. При цьому, прокурором суду апеляційної інстанції повідомлено, що огляд вилучених мобільних телефонів слідчим ще не проведено, експертних досліджень ще не призначено.

Обираючи спосіб арешту майна, суд апеляційної інстанції враховує, що мобільні телефони були вилучені ще 04.12.2024, до теперішнього часу слідчим не проведено жодних процесуальних дій із вилученим майном, у зв`язку із чим, враховуючи положення частини 4 статті 173 КПК України, в даному випадку слід застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна шляхом заборони розпорядження, користування та відчуження вказаного майна до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку, зобов`язавши слідчого, прокурора, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, в строк не пізніше одного місяця за участю спеціаліста зняти інформацію з мобільних телефонів в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаних носіях та можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні. Встановлений строк буде достатнім для огляду та дослідження слідчим, прокурором мобільних телефонів, перевірки їх на наявність чи відсутність необхідної для досудового розслідування інформації.

Суду апеляційної інстанції представник власника майна пояснила, що два мобільних телефони Самсунг належать матері ОСОБА_8 , а мобільний телефон Ноnor належить ОСОБА_8 . При цьому, матір ОСОБА_8 самостійно не зверталася до суду із клопотанням про скасування арешту майна. Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції роз`яснює, якщо в подальшому відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, власники майна або їх представник не позбавлені процесуальної можливості звернутись до слідчого судді в порядку статті 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,-

постановив:

Клопотання власника майна ОСОБА_8 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2024 року задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання прокурора про арешт майна, вилученого в ході проведення обшуку 04.12.2024 за адресою: АДРЕСА_1 задовольнити частково. Накласти арешт на мобільний телефон марки Samsung Duos чорного кольору imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 з сім-картою за номером НОМЕР_3 ; ???мобільний телефон марки Samsung Duos білого кольору imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 без сім-карти; ???мобільний телефон HONOR чорного кольору imei: НОМЕР_6 з сім-картою за номером НОМЕР_7 шляхом заборони розпорядження, користування та відчуження вказаного майна до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Зобов`язати слідчого, прокурора, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, в строк не пізніше одного місяця за участю спеціаліста зняти інформацію з мобільних телефонів в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаних носіях та можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні, для долучення до матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000898 від 04.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, після чого передати вказане майно на відповідальне зберігання власникам майна.

Попередити власників майна про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному проваджені.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -

Судді: