Справа № 308/1648/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000112, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000112, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

З внесеного клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що 25.01.2025 надійшло повідомлення про те, що по вул. Минайська, на пішохідному переході біля зупинки водій автобусу "Електрон" д.н.з. НОМЕР_1 - гр. ОСОБА_4 , 1988 р.н. здійснив наїзд на гр. ОСОБА_5 , 2000 р.н., спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді «полі травма».

26 січня 2025 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

26 січня 2025 року в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Ужгород, по вул. Минайській, було виявлено та вилучено автомобіль «Електрон А18501» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль поміщено на відповідальне зберігання на території АТ «Ужгородське АТП», що знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. Радіщева 2.

26 січня 2025 року постановою старшого слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні автомобіль "Електрон А18501" реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

Зважаючи на те, що вказаний транспортний засіб вважається знаряддям вчинення кримінально протиправних дій, його перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.
Прокурор вказує, що перебування вказаного автомобіля на зберіганні у власника або особи, яка користується даним автомобілем у зв`язку з їхньою заінтересованістю, що може виразитися у пошкодженні, перетворенні, псуванні, приховуванні згаданого вище майна, може вплинути повноту та достовірність проведеної експертизи, оскільки на даний час виникла необхідність у призначенні ряду судових експертиз (експертизи технічного стану, транспортно-трасологічну експертизу, авто технічну з метою встановлення причин, що слугували настанню ДТП).
Зважаючи на те, що автомобіль "Електрон А18501" реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом, останній може бути використаний під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Окрім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що згідно реєстраційного документу транспортний засіб: автомобіль "Електрон А18501" реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить КП «Ужгородський міський транспорт» Ужгородської міської ради, код м. Ужгород, пл. Поштова 3, та на момент вчинення ДТП перебував у законному користуванні ОСОБА_4 .

Зазначає, що вказаний транспортний засіб являється засобом вчинення кримінального правопорушення ( злочину), оскільки завдяки них було спричинено тілесні ушкодження, внаслідок порушення правил дорожнього руху.
З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, орган досудового розслідування просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль "Електрон А18501" реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить КП «Ужгородський міський транспорт» Ужгородської міської ради, який був вилучений в ході огляду місця події 25.01.2025 за адресою м. Ужгород, по вул. Минайській, біля буд. №24, з метою забезпечення збереження речового доказу.

Прокурор у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений. При цьому від слідчого у даному кримінальному провадженні надійшов рапорт згідно якого він просив розгляд справи провести у його відсутності, додатково повідомив, що всі необхідні експертизи які пов`язані із дослідженням автомобіля «Електрон А18501» р.н.з. НОМЕР_2 проведені, о тому у орган досудового розслідування не заперечує проти часткового накладення арешту.

Володілець майна у судове засідання не з`явився, при цьому його представник адвоката ОСОБА_7 подав до суду заяву згідно якої просить автобус «Електрон А18501» р.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію т.з. передати на відповідальне зберігання Комунальному підприємству «Ужгородський муніципальний транспорт» Ужгородської міської ради.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування за номером кримінального провадження № 0000112, органом досудового розслідування Ужгородським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудове розслідування розпочато з фактом того, що25.01.2025 надійшло повідомлення про те, що по вул. Минайська, на пішохідному переході біля зупинки водій автобусу "Електрон" д.н.з. НОМЕР_1 - гр. ОСОБА_4 , 1988 р.н. здійснив наїзд на гр. ОСОБА_5 , 2000 р.н., спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді «полі травма».

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.01.2025 року вбачається, що за адресою: Закарпатська область, місто Ужгород, вул.Минайська було виявлено та вилучено автомобіль «Електрон А18501» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автобусу «Електрон» д.н.з. НОМЕР_1 власником є КП «УМТ» УМР.

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Оцінивши наведене, враховуючи, що зазначене у клопотанні майно автобус «Електрон А18501» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить КП «Ужгородський міський транспорт» Ужгородської міської ради, який був вилучений в ході огляду місця події 25.01.2025 за адресою м. Ужгород, по вул. Минайській, біля буд. №24, є доказом злочину та зберегло на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, беручи до уваги, що стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя дійшов до переконання про обґрунтованість та задоволення внесеного клопотання з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Разом з тим, згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ст. ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Тобто, з контекстного аналізу наведених норм слідує, що заявник при поданні певного клопотання зобов`язаний довести обставини, на які він посилається.

У даному випадку обов`язок доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого чи прокурора.

Стороною обвинувачення не доведено необхідність у забороні користування легковим автобус «Електрон А18501» реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки, як зазначено в рапорті слідчого на даний час усі необхідні експертизи пов`язанні із дослідженням авто біля проведені, та орган досудового розслідування не заперечує проти часткового накладення арешту на майно..

Враховуючи вищевикладене слідчий суддя вважає, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді заборони користування транспортним засобом є недоцільним з огляду на те, що буде надто обтяжливим для володільця майна.
За таких обставин, слідчий суддя, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, беручи до уваги ту обставину, що однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, та принцип диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах власника (володільця), шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним транспортним засобом, без позбавлення права користування транспортним засобом.
Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, що вилучено 25.01.2025 під час проведення огляду події за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Минайська, біля буд. 24 , а саме: автобус «Електрон А18501» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить КП «Ужгородський міський транспорт» Ужгородської міської ради, виключно із забороною розпорядження (відчуження) .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1