Справа № 446/2505/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2020 за №0000350 за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вороняки Золочівського району Львівської області, житель АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, розлучений, такий, що має на утриманні одну малолітню дитину, тимчасово не працюючого, раніше судимого вироком Золочівського районного суду Львівської області від 15.11.2024, який змінено ухвалою Львівського апеляційного суду від 20.01.2025 в частині призначеного покарання за сукупністю вироків у виді 150 годин громадських робіт та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 29 вересня 2020 року близько 15:20 години керуючи автомобілем марки «AUDI» моделі «А4», на іноземній реєстрації н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі М-06, сполученням «Київ-Чоп» 504 км + 250 м в напрямку м. Київ, неподалік с. Вирів Львівського району (відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів») Львівської області виконуючи маневр правого повороту, про що був заздалегідь повідомлений попереджувальним дорожнім знаком 1.1 «Небезпечний поворот праворуч» Розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правил), грубо порушив вимоги пункту 1.2 Правил, яким передбачено, що в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів, пункту 12.1 Правил, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та вимоги дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) Розділу 34 «Дорожня розмітка», яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено та яку перетинати заборонено, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок вищевказаного зіткнення, пасажир автомобіля марки «AUDI» моделі «А4», на іноземній реєстрації н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді: важка поєднана травма, тупа травма органів грудної клітки, пристінковий пневмоторакс зліва, тупа травма органів черевної порожнини, травматичний розрив тонкої кишки, місцевий перитоніт, крововилив в склеру правого ока, синці та садна в проекції правої ключиці та правої сідниці. Тупа травма органів черевної порожнини, травматичний розрив тонкої кишки, місцевий перитоніт, в сукупності, відноситься до тяжкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Крововилив, садна та синці, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся і свою вину визнав повністю у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Зокрема пояснив, що 29.09.2020 він, разом із потерпілим ОСОБА_6 , який є його двоюрідним братом їхав з міста Дубляни. Рухаючись по автодорозі «Київ-Чоп», неподалік с. Вирів Львівського району Львівської області, його раптово занесло, внаслідок чого він виїхав на зустрічну смугу, де здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz» під керуванням ОСОБА_5 . Вказав, що в момент настання події, він рухався із перевищенням допустимої швидкості. Внаслідок вищевказаного зіткнення, його брат, потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, однак він йому відшкодував всю завдану шкоду і потерпілий не має до нього ніяких претензій. Обвинувачений вказав, що щиро шкодує про вчинене та просить його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розгляд даного кримінального провадження проводити без його участі. Вказав, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, завдана ним шкода, відшкодовано повністю. Також просив суд не ізольовувати обвинуваченого від суспільства.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор і потерпіла сторона, також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, матеріали справи щодо речових доказів і процесуальних витрат, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, вчинене особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що він засуджений вироком Золочівського районного суду Львівської області від 15.11.2024, який змінено ухвалою Львівського апеляційного суду від 20.01.2025 в частині призначеного покарання за сукупністю вироків у виді 150 годин громадських робіт та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 грн., з повною загальною середньою освітою, розлучений, такий, що має на утриманні одну малолітню дитину, тимчасово не працюючий, на обліку в психолога та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та відповідає загальним засадам призначення покарання і не знаходить підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Одночасно, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, необережну форму вини, особу винного, його ставлення до наслідків вчиненого, факт повного відшкодування шкоди, позицію потерпілого та прокурора, які не наполягали на реальному позбавленні волі, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання за сукупністю вироків, суд встановив наступне.

Так, ОСОБА_4 засуджено вироком Золочівського районного суду Львівської області від 15.11.2024, який змінено ухвалою Львівського апеляційного суду від 20.01.2025 в частині призначеного покарання за сукупністю вироків у виді 150 годин громадських робіт та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 грн. (в частині призначеного покарання по штрафу виконаний). Покарання у виді громадських робіт на даний час ОСОБА_4 не відбуто.

Разом з тим, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003, у разі визнання особою винною у вчиненні кількох злочинів рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення остаточного покарання виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджена до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що даний вирок та вирок Золочівського районного суду Львівської області від 15.11.2024, необхідно виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчої судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30.09.2020 - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати у справі на проведення відповідної експертизи необхідно стягнути з обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід не обирався і з огляду на обрану міру покарання його застосування не є доцільним.

Керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи.

Вирок Золочівського районного суду Львівської області від 15.11.2024, який змінено ухвалою Львівського апеляційного суду від 20.01.2025 в частині призначеного покарання у виді 150 годин громадських робіт виконувати самостійно.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення інженерно-транспортної експертизи в розмірі 7355 гривень 25 копійок.

Арешт накладений ухвалою слідчої судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30.09.2020- скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «AUDI» моделі «А4», на іноземній реєстрації н.з. НОМЕР_1 - повернути законному користувачу ОСОБА_4 ;

- автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter» номерний знак НОМЕР_2 вважати повернутим за належністю ОСОБА_7 згідно розписки від 20.11.2020.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 26.03.2025.

Суддя ОСОБА_1