В И Р О К
21 січня 2025 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, паспорт № НОМЕР_1 виданий органом 2316 від 24.01.2022, рнокпп НОМЕР_2 , маючого середньо-технічну освіту, неодруженого, не маючого будь-яких осіб на утриманні, працюючого слюсарем в Концерн «Міські теплові мережі» ЗМР, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 17.09.2023 приблизно о 18 годині 00 хвилин, останній знаходячись біля будинку № 10 по
вулиці В`ячеслава Зайцева у місті Запоріжжі, під час раптово виниклого словесного конфлікту з неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень,
тримаючи у руці предмет, який схожий на пневматичний пістолет Макарова № НОМЕР_3 , здійснив постіл у сторону ОСОБА_6 , а саме у праве око, тим самим спричинивши неповнолітньому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу верхньої повіки правого ока, а також діагностованої контузії правого очного яблука, які утворились за видом тупої травми і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, менш як 21 доба.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, що кваліфікується як умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_4 , вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні не визнав, суду надав показання у яких зазначив, що 17.09.2023 він зустрівся з друзями. В їх компанії були: він, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та дівчина останнього. В ТЦ «Україна» в м. Запоріжжі вони купили каву та спиртні напої. Він був на своєму автомобілі, тому спиртні напої того вечора не вживав. Потім вони всі пішли на майданчик, який знаходиться позаду торгівельного центру «Україна». На цьому майданчику знаходиться приблизно 8 лавочок, які розміщені по периметру самого майданчику. Вони сіли на одну з лавочок. Їхня лавочка знаходилася в одному ряді з лавочкою, де сидів Марк зі своїми друзями. Також на цьому майданчику були і інші люди, які не входили ні до їх компанії, ні до компанії потерпілого. Це місце взагалі є людним, одні приходять, а інші йдуть звідти. Їхні компанії розмістилися на лавочках, які хоч і знаходилися в одному ряду, але були по різні боки і між ними була ще одна лавка. В компанії ОСОБА_9 були тільки хлопці. Сам ОСОБА_10 сидів ближче до їх лавки. Він же у своїй компанії сидів посередині. Він сидів на їхній лавці, а ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підходили до компанії ОСОБА_9 . Потім ОСОБА_7 запропонував всім постріляти з пневматичного пістолета. Пістолет він дістав зі своєї сумки. Першим стріляв ОСОБА_7 . Він здійснив 2-3 постріли по пляшкам, які лежали біля їхньої лавки. Також, якщо стояти лицем до їхньої лавки, то біля неї зліва лежала купа сміття. Після того як всі здійснили постріли, і балон пістолета став сідати, тоді ОСОБА_13 забрав пістолет у ОСОБА_12 та заховав його назад до сумки. Від пляшки, в яку вони стріляли, і до лавки, де сидів ОСОБА_10 , була відстань приблизно метрів 15. Він зробив десь 2-3 постріли, не більше. Після того як він здійснив свої постріли, то з боку компанії ОСОБА_9 до нього не було ніяких зауважень. Наразі він не розуміє чому потерпілий казав про якісь кросівки, оскільки він особисто йому нічого не говорив взагалі. До компанії потерпілого підходили ОСОБА_7 та ОСОБА_14 і між ними була розмова ще до того, як вони почали стріляти. Пістолет для пострілів йому особисто передав ОСОБА_7 . Після пострілів він не може точно сказати чи попадав він по пляшці кожного разу, але один раз точно попав. З якого матеріалу була пляшка він сказати не може. Пляшка знаходилася на межі асфальту та землі біля їхньої лавки. Він увесь час слідкував за пляшкою, вона не зміщувалася. Коли вони почали стріляти, то було вже 18 чи 19 година. Вад зору він немає. З ОСОБА_9 того вечора він взагалі не спілкувався. Раніше потерпілого не знав, на майданчику до нього не підходив, пояснити чому ОСОБА_10 вказує саме на нього не може. Коли компанія ОСОБА_9 пішла з майданчику, то їх компанія ще залишалася на тій самій лавочці. Потім приблизно через 40 хв. до них підійшли працівники поліції. Надалі його та ОСОБА_15 забрали до відділку. ОСОБА_13 повідомив, що це його пістолет та надав документи на нього. Тієї ночі йому ніхто не повідомив причин затримання, він бачив як поліцейські знімали камери відеоспостереження на майданчику, але що з ними було далі не знає. Про висунуті йому звинувачення він дізнався вже пізніше, але й досі не розуміє чому з усіх хто стріляв винуватим зробили його.
На підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, стороною обвинувачення надано певний перелік доказів.
Під час розгляду провадження по суті судом забезпечено дотримання вимог ст. ст. 22, 23, 26 КПК України щодо змагальності сторін, диспозитивності, оскільки досліджені всі докази, надані сторонами.
Так, судом були досліджені наступні докази.
Протокол огляду місця події від 17.09.2023 з фототаблицею до нього, у відповідності до якого слідчий СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_26 на підставі ЖЄО № _____ від 17.09.2023, в присутності понятих, спеціаліста-криміналіста, інших учасників, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_20 , у період часу з 21:42 по 22:23, оглянув ділянку місцевості дитячого ігрового майданчику з вуличними тренажерами, розташований позаду будинку АДРЕСА_2 . Понад краєм майданчику зі сторони будинку № 10 розташовані три дерев`яні лавочки, на середній лавочці на момент огляду знаходиться ОСОБА_20 та ОСОБА_4 , поруч з вказаною лавочкою на землі лежить сумочка пісочного кольору. Вказана сумка, з пояснень ОСОБА_20 , належить йому, та в ній знаходиться пневматичний пістолет, гаманець і інші належні йому речі. При огляді сумки встановлено, що в ній знаходиться предмет зовні схожий на пістолет Макарова, який обладнаний балончиком. В ході огляду з сумки були дістані речі, що не мають значення в т.ч. гаманець, з якого гр. ОСОБА_20 було добровільно видано: 1) Товарний чек № б/н від 23.08.2023 на товар «ПП МакароV Se № 19400004» вартістю 2700 грн.; 2) гарантійний талон на вищевказану пневматичну зброю. Зазначені документи були видані магазином «Магазин нова січ». Вказана сумка з предметом схожим на пістолет Макарова вилучені та упаковані до картонної коробки. Товарний чек та гарантійний талон також вилучені та упаковані до спецпакету № PSP 1056693. Доповнення: також в сумці виявлено полімерний зіп-пакет із білими металевими кульками, орієнтовно діаметром 4,5 мм. На плитковому покритті, біля лавочки, яка розташована праворуч від середньої (тобто біля першої лавочки від входу на майданчик) на відстані приблизно 3,5 м, виявлено сферичні металеві кульки, орієнтовним діаметром 4,5 мм, у кількості 2 шт. білого кольору та 6 жовтуватого кольору. Вказані кульки, кожну окремо поміщено до окремого паперового конверту та далі упаковано до єдиного конверту. Більше під час огляду нічого не виявлено. Також оглядом встановлено, що поруч лавочки та біля смітника знаходиться розкидане сміття, в т.ч. пластикові порожні пляшки. На майданчику встановлено 3 камери відеоспостереження, однак встановити їх працездатність на момент огляду не виявилося за можливе (а.с.60-69).
Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 18.09.2023 складений оперуповноваженим СКП ВП № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо відібрання усної заяви у гр. ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , про притягнення до відповідальності невідомої особи, яка 17.09.2023 приблизно о 19:20 нанесла її синові ОСОБА_6 тілесні ушкодження, посилань на обставини вчинення кримінального правопорушення, підозр щодо осіб, які вчинили кримінальне правопорушення не зазначено. Долучено консультаційний висновок спеціаліста лікаря-консультанта ОСОБА_28 про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має тяжку контузію правого ока (а.с.70, 71).
Висновок експерта від 23.10.2023 № 1874п, відповідно до якого лікар судово-медичний експерт ОСОБА_29 , провів судово-медичну експертизу неповнолітнього ОСОБА_6 , 2008 року народження, експертиза розпочата 04.10.2023. Обставини справи зі слів освідуваного: 17.09.2023 близько 19:00 за адресою: м. Запоріжжя, біля торгового центру «Україна» невідомий завдав постріл з пневматичної зброї в напрямок потерпілого, при цьому влучив в праве око. Обставини травми пам`ятає. Свідомість не втрачав. Нудоти, блювання не було. З місця події ШМД доставлений в КНП «ЗОКДЛ» ЗОР, де був госпіталізований в офтальмологічне відділення, де знаходився на лікуванні близько 2 тижнів. На даний час знаходиться на амбулаторному лікуванні. На час огляду скарг не виказує. 04.10.2023 слідчого письмово повідомлено про необхідність надання історії хвороби КНП «ЗОКДЛ» ЗОР № 6518. За даними, представленої кур`єром 11.10.2023, медичної карти стаціонарного хворого № 6518 КНП «ЗОКДЛ» ЗМР: « ОСОБА_6 , 2008 року народження, госпіталізований 17.09.2023 о 20:20. Дані супровідного листа № 1525 ОСОБА_6 , 2008 року народження, доставлений з вулиці Лермонтова. Попередній діагноз швидкої медичної допомоги: Травматична контузія правого ока. Крововилив у райдужку правого ока. Доставлений в ЛПЗ ЗОДЛ відділення ОСОБА_30 17.09.2023 о 20:05 за викликом № 1525 прийнятим о 19:30. Температура 36,6С, за ШКГ 15 б. SpO2 100%. Асептична пов`язка. Діагноз при госпіталізації: Важка контузія правого ока. Транзиторна тромбоцитопенія. Офтальмогіпертанзія правого ока. Первинний огляд спільно із зав.відділенням (без дати): «Скарги на біль у правому оці, зниження зору правого ока. Анамнез хвороби: Сьогодні 17.09.2023 о 19:30 на вулиці в кафе отримав удар металевою кулькою із тактичної зброї в праве око, незнайомий хлопець стріляв по пляшкам, куля рикошетом від асфальту відскочила в око. Доставлений бригадою швидкої допомоги в супроводі батьків в очне відділення, госпіталізований ургентно. Проведені відповідні дослідження та медичний супровід. В стаціонарі проведено 16 ліжко-діб. На підставі викладеного судово-медичний експерт прийшов до наступних підсумків: 1) При огляді ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 04.10.2023 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено, можливо внаслідок вичерпання всіх термінів їх загоювання. 2) Під час надходження в стаціонар у потерпілого виявлений крововилив верхньої повіки правого ока, а також діагностована контузія правого очного яблука, які утворилися за видом тупої травми в термін, що не суперечить заявленому освідуваним та зазначеному в постанові і медичній документації та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, менш як 21 доба. 3) За характером і локалізацією ушкодження не суперечать механізму і обставинам, про які повідомив потерпілий під час проведення експертизи (а.с.72-73, 83, 106-107).
Протокол проведення слідчого експерименту від 13.11.2023 з долученим до нього відеозаписом, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності його законного представника батька ОСОБА_19 , відповідно до якого останній пояснив, що 17.09.2023 о 18:00 він зі своїми друзями сидів на лавочці біля будинку № 10 по вул. Лермонтова в м.Запоріжжі. Після чого вказав на ту лавочку, на якій він сидів. Після цього, компанія, яка знаходилася поруч, а саме двоє хлопців з цієї групи, почали словесно до них чіплятися. На запитання дізнавача потерпілий навів їх опис. Після чого, за поясненнями потерпілого, один з хлопців (№ 1) взяв пістолет та здійснив постріл в бік паркану, при цьому ОСОБА_6 показав напрямок пострілу. Затим цей хлопець, знаходячись на відстані 2-х метрів від лавочки, на якій сидів ОСОБА_6 , поставили на землю пляшку, при цьому потерпілий показав це місце, де саме стояла пляшка, де знаходився хлопець, який стріляв. Після цього ОСОБА_6 продемонстрував рухи хлопця, після яких він відчув гострий біль в оці, так як куля потрапила йому в око (а.с.76-78).
Потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суду пояснив, що 17.09.2023 він разом з друзями прийшов на дитячий майданчик, який знаходиться в м. Запоріжжі біля ТЦ «Україна», за ювелірним магазином «Демос». Всього їх було троє: він, ОСОБА_31 та ОСОБА_32 . Прийшли на майданчик вони близько 18:00 год. В цей час на цьому майданчику були ще інші люди. Він з друзями сіли на лавочку, яка знаходилася праворуч при вході на майданчик. На сусідній лавочці сидів ОСОБА_4 та його друзі. Було їх 5 осіб: троє хлопців та дві дівчини. Ці молоді люди були в нетверезому стані та щось вживали на цій же лавочці. Він разом зі своїми друзями просто сиділи та спілкувалися. Потім друзі ОСОБА_33 стали звертатися до них, а саме до нього та ОСОБА_34 , питалися чого вони знаходяться на цьому майданчику та чи знають вони чий це майданчик. Потім вони від них відійшли, а ОСОБА_35 залишився біля їхньої лавочки та став казати щоб він дав йому поміряти свої кросівки. На його прохання він відповів відмовою. ОСОБА_35 звернувся до свого друга і той сказав, що в них чешуться кулаки на таких солоденьких хлопчиків. Затим ОСОБА_35 дістав пістолет і підійшов до нього. В цей час він сидів на лавочці та був розміщений правим оком до ОСОБА_36 . Він не пам`ятає, де і як ОСОБА_35 дістав пістолет. Тільки він бачив рух пістолету в його бік. Він не чув щоб ОСОБА_35 щось йому казав в цей час. Його друзі сиділи спинами до ОСОБА_33 , а він до нього був боком. Після таких рухів ОСОБА_33 з пістолетом він потрапив у лікарню. Постріл йому прийшовся у праве око. Швидку викликав ОСОБА_31 . Коли він потрапив у лікарню, то там розповідав про обставини як він отримав травму від рикошету кулі. Потім на наступний день він поговорив зі своїм батьком і вони вирішили, що постріл був націлений саме йому в око, а не по пляшкам. Він казав батькові, що бачив рух руки в його бік.
Судом були заслухані свідки обвинувачення.
Свідок ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в присутності його матері ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , суду пояснив, що 17.09.2023 він святкував свій день народження. Спочатку він та ще двоє його друзів, а саме ОСОБА_39 та ОСОБА_32 , відпочивали в кафе. Затим усі вони пішли на дитячий майданчик за торгівельним центром «Україна». Сіли там на лавочку. Лавочка, на якій вони сиділи була першою від входу на майданчик. Через одну лавочку від них, на іншій лавочці сиділа компанія з чотирьох осіб. Було троє хлопців та одна дівчина. Серед цієї компанії був і ОСОБА_4 . Далі свідок вказав на те, що вони просто сиділи на лавочці та спілкувалися між собою, а хлопці з сусідньої компанії почали до них чіплятися. Він бачив, що та компанія щось п`є і була в стані алкогольного сп`яніння. У них виникла словесна перепалка з двома хлопцями з тієї компанії. Високий хлопець почав запитувати у них чи знають вони якогось ОСОБА_40 і ще якусь маячню. Чи підходив тоді до них саме ОСОБА_35 свідок не пам`ятає. Потім той високий хлопець відійшов від них. Вони продовжували сидіти на своїй лавочці, їли піцу та вже збиралися йти додому, коли свідок почув постріл. Постріл був один. В той час, свідок сидів посередині лавочки між своїми двома друзями, а ОСОБА_10 сидів праворуч від нього, тобто ближче до тих хлопців, що були на іншій лавочці. Свідок подивився на тих хлопців та побачив, що вони стріляють по пляшкам, які поставили на лавочку, на якій до того сиділи. В цей час ОСОБА_10 йому сказав, що треба йти, тому що йому поранило око. Затим свідок викликав швидку та поліцію. На швидку та поліцію вони чекали біля виходу з майданчика. Компанія хлопців та дівчина залишалися на майданчику і далі. Свідок не пам`ятає у кого з групи осіб, які перебували на іншій лавочці був пістолет. Він не бачив хто саме стріляв.
Свідок ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , суду повідомив, що в вересні 2023 року він увечері домовився зустрітися з ОСОБА_41 та його дівчиною. Вони зустрілися на зупинці біля універмагу «Україна» в м. Запоріжжі. Було їх 4 осіб: він, ОСОБА_42 , ОСОБА_8 та його дівчина ОСОБА_43 . Всі разом вони пішли на дитячий майданчик, який знаходиться за ТЦ «Україна». По дорозі взяли собі кави та спиртні напої. Надалі спирте вживав тільки він. ОСОБА_35 не пив нічого бо він був за кермом. На майданчику сіли на лавочку. Поруч на іншій лавочці сидів ОСОБА_10 зі своїми друзями, їх було троє хлопців. Вони сиділи через лавочку по лівий бік від них. Затим він підходив до ОСОБА_9 та його друзів щоб запитати за одного виконавця популярної пісні, а саме ОСОБА_40 . Потім він пішов від них та повернувся до своєї компанії. Далі сиділи, пили каву та спілкувалися. Потім він запропонував постріляти з його пістолета по пляшкам. Всі погодилися. Він дістав зі своєї сумки пневматичний пістолет, який купив у вільному продажі незадовго до того. З пістолету стріляли він, ОСОБА_44 та ОСОБА_45 . ОСОБА_46 вони по пляшкам, які поставили перед тією лавочкою, на якій вони сиділи. Стріляли по одній пляшці всі. Кожен з них зробив приблизно по два постріли. Пістолет стріляє свинцевими кульками, при пострілі вилітає одна кулька. Що в цей час робила компанія ОСОБА_9 він не знає, за ними не слідкував. Він не бачив щоб ОСОБА_35 за цей час спілкувався з цими хлопцями. Але ОСОБА_35 відходив, куди точно він не знає. Йшов в той бік, де сиділа компанія ОСОБА_9 . Він не пам`ятає хто з них здійснив останній постріл. Будь-хто з компанії ОСОБА_9 до них не підходив та не говорив, що хтось травмувався. Потім, через хвилин 40-60, після того як вони припинили стріляти, до них підійшли співробітники поліції і повідомили, що ОСОБА_10 отримав поранення ока. Свідок стверджує, що ніхто умисно в ОСОБА_9 не стріляв. ОСОБА_35 не здійснював постріл у потерпілого. Він би точно запам`ятав, якби ОСОБА_35 стріляв саме у потерпілого. Ніхто з них не стріляв у потерпілого, всі вони здійснювали постріли по порожнім пластиковим пляшкам, які знаходилися біля їх лавочки. Міцності у кульок не вистачало щоб пробити пластикову пляшку. З кожним пострілом через технічні особливості пневматичного пістолету сила самого пострілу ставала слабшою.
Від допиту інших свідків сторони кримінального провадження відмовилися та їх відмова була прийнята судом, з огляду на положення ст. ст. 22, 23 КПК України.
Оцінюючи докази, суд за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку, що доказів того, що саме ОСОБА_4 вчинив зазначене кримінальне правопорушення, не було здобуто, а обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Суд вважає, що саме по собі перебування ОСОБА_4 в одному місці з потерпілим та використання ним пневматичного пістолету для пострілів поряд з іншими особами, які вчиняли такі ж дії, не може свідчити про наявність у останнього прямого умислу на спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Статтею 2 КК України встановлено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Елементами складу злочину є: об`єкт злочину; об`єктивна сторона злочину; суб`єкт злочину; суб`єктивна сторона злочину.
Зокрема, суб`єктивна сторона складу злочину - це характеристика внутрішньої сторони злочину, ставлення особи до діяння (дії або бездіяльності), яку вона вчинила, та шкідливих наслідків своєї поведінки. Обов`язковою ознакою цього елементу складу злочину є вина, яка може виступати у формі умислу або необережності.
Статтею 24 КК України передбачено, що умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.
Так, відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, настає за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.
З об`єктивної сторони, злочин передбачений ч.2ст.125 КК України характеризується вчиненням тілесних ушкоджень двох видів: 1) легкого тілесного ушкодження (ч. 1 ст. 125); 2) легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності (ч. 2 ст. 125).
Легке тілесне ушкодження другого виду характеризується тим, що при його заподіянні потерпілому спричиняються короткочасний розлад здоров`я або незначна стійка втрата працездатності. Короткочасним слід вважати розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більш як три тижні (21 день). Під незначною стійкою втратою працездатності слід розуміти втрату загальної працездатності до 10%.
Злочин вважається закінченим з моменту заподіяння фізичної шкоди у вигляді наслідків, зазначених у ч. ч. 1 або 2 ст. 125.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим або непрямим умислом.
Таким чином, так як із суб`єктивної сторони проступок, передбачений цією нормою, характеризується лише умисною формою вини, тому особа повинна усвідомлювати суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачати його суспільно небезпечні наслідки і бажати їх настання або свідомо допускати їх настання.
Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.
Так, згідно положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Непрямий умисел відрізняється від злочинної самовпевненості тим, що винний усвідомлює суспільну небезпеку вчинюваного діяння; винний передбачає реальну можливість настання спільно-небезпечного наслідку; винний не бажає заподіяння шкоди, але в цілому схвалює її настання, або відноситься до неї байдуже; винний не вчинює заходів, необхідних для запобігання шкоди, натомість при необережності в формі злочинної самовпевненості: винний не усвідомлює суспільну небезпеку вчинюваного діяння; винний передбачає абстрактну можливість настання суспільно небезпечного наслідку; винний не бажає заподіяння шкоди, і відноситься до неї негативно; винний розраховує на певні обставини, що, на його думку, повинні попередити настання наслідку.
Злочинна недбалість відрізняється від інших видів вини (прямого та непрямого умислу, злочинної самовпевненості) тим, що особа не передбачає настання суспільно небезпечних наслідків.
Одною із обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст. 91 КПК України є винуватість обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
При цьому умисел є однією із форм вини як обов`язкової ознаки будь-якого складу злочину, яка підлягає доказуванню під час судового розгляду, адже кримінальна відповідальність особи можлива лише тоді, коли буде доведено вину особи у вчиненому злочині, обов`язок із доказуванню якого відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК покладається на орган державного обвинувачення.
У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України (події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення), покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.
Отже, прокурор в судовому засіданні повинен довести вищевказані обставини належними та допустимими доказами, які у відповідності до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, оцінює кожний доказ з точки зору достатності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
З перелічених доказів встановлено, що як обвинувачений ОСОБА_4 , так і потерпілий ОСОБА_6 17.09.2023 у період часу з 18:00 до 19:00 знаходилися на дитячому майданчику біля будинку № 10 по вул. В`ячеслава Зайцева (колишня назва Лермонтова) в м. Запоріжжі. Щодо раптово виниклого конфлікту між ними та на його причини зазначає в своїх показах лише потерпілий. Разом з цим обвинувачений взагалі заперечує будь-яке спілкування того вечора з потерпілим. Останнє також не знайшло свого підтвердження і у показах свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_47 .. Обставини того, що ОСОБА_4 тримаючи в руці предмет, який схожий на пневматичний пістолет Макарова № НОМЕР_10 , здійснив постріл у бік ОСОБА_6 , а саме у праве око, тим самим спричинивши неповнолітньому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу верхньої повіки правого ока, а також діагностованої контузії правого очного яблука, які утворилися за видом тупої травми, категорично заперечувалися обвинуваченим, а також спростовуються показами допитаних судом свідків.
Щодо свідчень самого потерпілого ОСОБА_6 про зазначені обставини, то безпосередньо в судовому засіданні останній пояснив, що після того як він відмовив ОСОБА_4 у приміряння його кросівок, то останній дістав пістолет і підійшов до нього. В цей час він сидів на лавочці та був розміщений правим оком до ОСОБА_36 . Він не пам`ятає, де і як ОСОБА_35 дістав пістолет. Він бачив тільки рух пістолету в його бік. Він не чув щоб ОСОБА_35 щось йому казав в цей час. Його друзі сиділи спинами до ОСОБА_33 , а він до нього був боком. Після таких рухів ОСОБА_33 з пістолетом він потрапив у лікарню. Постріл йому прийшовся у праве око. Швидку викликав ОСОБА_31 . Коли він потрапив у лікарню, то там розповідав про обставини як він отримав травму та дійсно зазначав про те, що куля відрикошетила від асфальту в нього. Разом з тим, останній не заперечував та підтвердив те, що потім він на наступний день поговорив зі своїм батьком і вони вирішили, що доцільніше буде вказати про те, що постріл був націлений саме йому в око, а не по пляшкам. При цьому він казав батькові, що бачив рух руки в його бік. Разом з тим такі покази спростовані як самим потерпілим, тоді коли він вказував на місце розташування його та друзів на лавці, яку вони займали та показами свідка ОСОБА_47 .. Так, обоє вони вказували, що сиділи на лавочці рядком, всередині сидів ОСОБА_48 , а ОСОБА_10 сидів з боку від нього, але ближче до компанії обвинуваченого. Тому, якщо б у той час, коли до них підійшов ОСОБА_4 на направив пістолет на ОСОБА_6 , а потім здійснив постріл у його обличчя, то цього не могли б не бачити та не чути всі присутні на лавці потерпілого. ОСОБА_48 та ОСОБА_32 повернутими спинами до потерпілого та того хто стріляв не могли бути, оскільки цьому б перешкоджала сама конструкція лавки, яка на фото до протоколу огляду має спинку та природнє розташування осіб, які сидять на ній, а також розміри такої лавки, що створювало безпосередню близькість усіх трьох друзів, які на ній сиділи. При цьому, ОСОБА_48 пояснював, що він чув один постріл з боку групи осіб, де перебував і обвинувачений. На цей постріл він обернувся та побачив, що вони стріляють не по ним, а по пляшкам біля своє лавки. Хто саме у цей час стріляв та у кого перебував пістолет він не знає і вказати не зміг. Інший хлопець на ім`я ОСОБА_49 , який також знаходився в той час разом з потерпілим, в судовому засіданні не допитувався, на питання суду прокурор пояснила, що його свідчення не мали доказового значення.
Згідно вимог ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Тому, навіть, якщо пристати на позицію прокурора щодо приймання до уваги тільки тих показів потерпілого та свідків, які вони давали безпосередньо в суді, то навіть вони між собою не узгоджуються і показання потерпілого знайшли своє спростування під час судового слідства.
Таким чином, суд критично оцінює, як доказ, показання самого потерпілого, оскільки він не тільки давав суперечливі показання, а й такі показання, які спростовуються іншими доказами.
Щодо наданих стороною обвинувачення письмових доказів, то суд зазначає, що з усіх трьох рапортів від 17.09.2023, які було складено за повідомленням на номер «102» з різних джерел, зокрема, заявник ОСОБА_48 , заявник ОСОБА_25 , повідомляється про те, що невідомі стріляли по пляшках (банках) та куля (дріб) відрикошетила в око гр. ОСОБА_6 , що призвело до заподіяння останньому травму ока. Разом з тим зазначається про вилучення зброї у гр. ОСОБА_20 , а не у ОСОБА_4 ..
Згідно протоколу огляду місця події від 17.09.2023 за участі ОСОБА_20 та ОСОБА_4 та доданої до нього фототаблиці, вбачається, що панорамного знімку місця розташування всіх лавок, які знаходяться на майданчику, з зазначенням конкретних лавок, де перебували потерпілий та обвинувачений, відстані між ними, не має. Місцезнаходження кожної кульки не зафіксовано належним чином з прив`язкою до місцевості, що давало б змогу встановити відстань, напрямок їх розповсюдження на території місця події.
Залежно від характеру слідчої дії та її цілей, специфіки об`єкта фотозйомки і завдань фіксації застосовуються різні види, методи і способи судово-оперативної фотографії. Судово-фотографічні способи, методи і види зйомки становлять систему судової фотографії.
Спосіб це порядок дії, спрямований на вирішення завдань щодо використання фотографії: що, як, у якій послідовності, за допомогою яких засобів; що і як показати на фотознімках. Методи судової фотографії це сукупність способів (правил і рекомендацій) щодо обрання фототехнічних засобів і прийомів їх застосування. Сукупність методів і способів (прийомів) зйомки щодо особливостей криміналістичних об`єктів становлять види зйомки.
У судово-оперативній фотографії найпоширенішим видом зйомки є фотозйомка місця події. До фотографічної фіксації місця події ставляться такі вимоги: 1) порядок фотозйомки та процедури огляду місця події є взаємопов`язаними; 2) фотозйомка повинна передувати іншим методам фіксації; 3) засоби і методи фотозйомки обираються залежно від ситуації огляду, для забезпечення повноти, всебічності та точності фіксації; 4) сукупність фотознімків повинна давати повне й чітке уявлення про обстановку злочину, його сліди і деталі; 5) до внесення якихось змін в обстановку необхідно сфотографувати загальний вигляд місця події і взаємне розташування об`єктів; окремі сліди і предмети спочатку фотографуються у тому вигляді, в якому вони були виявлені.
Розрізняють чотири види фотографічної зйомки на місці події: орієнтуючу, оглядову, вузлову і детальну (рис. 2). Цей розподіл певною мірою є умовним.
Орієнтуюча зйомка своїм завданням має фіксацію певного об`єкта або місця події разом із оточуючими його предметами, будівлями, місцевістю, тобто орієнтуючий знімок повинен містити зображення власне місця події на фоні оточуючих предметів чи місцевості.
Місце події слід фотографувати на фоні предметів, що можуть слугувати орієнтирами. Аби знімки були дійсно орієнтуючими, необхідно правильно вибрати напрямок і точку зйомки. Орієнтуюча зйомка провадиться звичайним або панорамним методом. Звичайна зйомка виконується ширококутовим або звичайним об`єктивом зі значної відстані.
У більшості випадків орієнтуючий знімок важко зробити на один кадр із невеличкої відстані. Для того щоб охопити місце події і прилеглу територію, використовують кругову або лінійну панораму.
Оглядова зйомка застосовується для фіксації загального вигляду місця події без оточуючих предметів. Аби зафіксувати взаємне розташування найважливіших об`єктів, відобразити їх специфіку, зйомку провадять із різних боків. Важливою вимогою щодо оглядових знімків є повнота зображення місця події.
Оглядовий знімок повинен бути зроблений із такої позиції, з якої можна було б із упевненістю розпізнати взаємне положення важливих об`єктів обстановки. Та частина простору, яка не може бути відтворена на зображенні з однієї позиції, є «сліпою зоною». Кожний поодинокий знiмок має такі зони.
Особливістю оглядової зйомки є можливість фіксації тих самих предметів у кількох ракурсах. Якщо місце події має складну будову, вдаються до виготовлення кількох знімків, які доповнюють один одного, оглядової серії. Така серія дає змогу скласти з отриманих знімків зображення деякого розгорнутого простору таким чином, що зображення на одному знімку є продовженням зображення на іншому. Оглядова серія може належати також до різних ізольованих один від одного об`єктів.
Вузлова зйомка це зйомка частин (вузлів) об`єкта. Вузол це частина місця події, де виявлені сліди злочину. При такій зйомці великим планом фотографуються певні ділянки місця події, що мають важливе значення, та об`єкти, з якими були пов`язані дії злочинця. Так, у приміщенні, де вчинена крадіжка, це можуть бути зламані двері, пошкоджене вікно, розкриті сховища та ін. На місці вбивства об`єктом вузлової зйомки може бути труп зі слідами ушкоджень.
Кількість вузлів на місці події визначається слідчим і залежить від особливостей злочину та специфіки об`єктів на місці події.
Детальна зйомка це зйомка окремих слідів, предметів, деталей обстановки місця події. Її завжди провадять масштабним способом: великим планом із масштабною лінійкою. Детальній зйомці піддаються насамперед предмети і сліди, які не можуть бути вилучені з місця події, швидко змінюють свої властивості або мають небезпеку їх ушкодження. При виборі ракурсу зйомки виходять із завдань виявлення найважливіших, типових особливостей, що стосуються форми, розмірів, взаємного розташування частин, структури, а також розкриття криміналістичного значення предмета чи сліду.
Повна фотографічна фіксація обстановки місця події передбачає використання всіх розглянутих видів зйомки орієнтуючої, оглядової, вузлової і детальної, які доповнюють одна одну та забезпечують ілюстративність і об`єктивне уявлення про місце події.
В розглядуваному ж випадку 17.09.2023 таких дій слідчою групою проведено не було, фіксація місця події не була повною, що об`єктивно позбавляє можливості встановити всі важливі обставини події.
Також в протоколі огляду місця події зазначено в якості доповнення, що також в сумці ОСОБА_20 виявлено полімерний зіп-пакет із білими металевими кульками, орієнтовно діаметром 4,5 мм. На плитковому покритті, біля лавочки, яка розташована праворуч від середньої (тобто біля першої лавочки від входу на майданчик) на відстані приблизно 3,5 м, виявлено сферичні металеві кульки, орієнтовним діаметром 4,5 мм, у кількості 2 шт. білого кольору та 6 жовтуватого кольору. Більше під час огляду нічого не виявлено. Також оглядом встановлено, що поруч лавочки та біля смітника знаходиться розкидане сміття, в т.ч. пластикові порожні пляшки. Зазначені пляшки не вилучалися. Разом з тим, з показань потерпілого наданих у суді, останній вказував, що на першій лавочці при вході на майданчик сиділа саме його компанія, а не обвинуваченого. Тому, з огляду на це вбачається, що точне місце знаходження дробин (куль), які знаходилися на обстежуваній ділянці, під час огляду не зазначено. Також, вбачається, що в зіп-пакеті були кульки білого кольору, а при вилучені кульок були наявними такі жовтого кольору, чи мали вони відношення до тих якими стріляли в компанії обвинуваченого однозначного висновку зробити не можна. Загалом, наявність восьми вилучених куль (дробин) може свідчити щонайменше про вісім пострілів. За показаннями ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_20 , стріляло троє осіб, кожен з них зробив по 2-3 постріли, що може складати загалом від 6 до 9 пострілів. Черговість здійснення таких пострілів трьома особами не встановлена. Предмет схожий на пістолет Макарова та вилучені кульки до нього на експертне дослідження не передавалися, висновків, що травма у потерпілого могла бути заподіяна саме такими кульками (дробинами) з допомогою такої зброї у матеріалах справи відсутні.
Крім того, з дослідженого відеозапису, який долучений до протоколу слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 , останній повідомляє, що бачив як ОСОБА_13 передав пістолет ОСОБА_50 , а той у свою чергу, поставив пляшку і здійснив по ній постріл, після чого куля потрапила йому в око. Зазначене, в свою чергу, частково спростовує покази самого потерпілого надані ним у суді про те, куди ОСОБА_35 стріляв. При цьому, при наданні пояснень в суді потерпілий не зміг вказати, де саме ОСОБА_35 взяв пістолет, як він стояв по відношенню до нього, перед тим як вистрілити йому в око. Зазначав лише про те, що він бачив рухи чиєїсь руки з пістолетом направленим в його бік.
З дослідженого судом висновку експерта № 1874п від 23.10.2024 за результатами судово-медичної експертизи неповнолітнього ОСОБА_6 , вбачається, що останній експерту повідомив, що 17.09.2023 о 19:00 за адресою: м. Запоріжжя, біля торгівельного комплексу «Україна» невідомий завдав постріл з пневматичної зброї в напрямок потерпілого, при цьому влучивши в праве око….». Тобто потерпілий при проведенні експертизи не стверджував того, що обвинувачений або невідома особа, здійснила прицільний постріл у його праве око, а лише зазначає про те, що постріл був у його напрямку. Разом з тим, на день обстеження у потерпілого не виявлено будь-яких тілесних ушкоджень, зазначено про можливість вичерпання всіх термінів їх загоювання. Тому, експертом зазначено про необхідність витребування історії хвороби КНП «ЗОКДЛ» ЗОР № 6518 та здебільшого було використано саме її для встановлення тілесних ушкоджень та їх ступеню тяжкості. У висновку наведені відомості з документації, зокрема і щодо обставин отримання тілесних ушкоджень: «Сьогодні 17.09.2023 о 19:30 на вулиці в кафе отримав удар металевою кулькою із тактичної зброї в праве око, незнайомий хлопець стріляв по пляшкам, куля рикошетом від асфальту відскочила в око». Останнє також було відображено і у виписці із медичної карти стаціонарного хворого № 6518 «при надходженні: скарги на біль, почервоніння ока, знижений зір правого ока. Травму ока кулею, що зрикошетила, отримав 17.09.2023 о 19:00 під час перебування на літньому майданчику кафе (незнайомі повнолітні відвідувачі після неспровокованої сварки скоїли кілька пострілів з травматичної зброї, куля зрикошетила по оку), доставлений швидкою у супроводі батька, оглянутий офтальмологом, госпіталізований до відповідного відділення».
В цьому випадку суд приймає до уваги позицію Верховного Суду викладену в постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 703/2325/14-к (провадження № 51-521км21), відповідно до якого висновок експертизи є одним з основних доказів у кримінальному провадженні, тим не менш навіть він повинен оцінюватися судом поряд з іншими доказами. Так, згідно з Кримінальним кодексом України розрізняють тілесні ушкодження трьох ступенів: тяжке, середньої тяжкості та легке.
Легке тілесне ушкодження може бути таким, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності, або не спричиняє зазначених наслідків. Ознаки легкого тілесного ушкодження: а) короткочасний розлад здоров`я, б) незначна стійка втрата працездатності. Короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день). Під незначною стійкою втратою працездатності належить розуміти втрату загальної працездатності до 10%. Легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, це ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше як шість днів.
Судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться судово-медичним експертом шляхом медичного обстеження потерпілих. При експертизі тілесних ушкоджень у висновках експерта (акті) повинні бути відображені: характер ушкоджень з медичної точки зору (садно, синець, рана, перелом кістки тощо), їх локалізація і властивості; вид знаряддя чи засобу, яким могли бути спричинені ушкодження; механізм виникнення ушкоджень, давність (термін) спричинення ушкоджень; ступінь тяжкості тілесних ушкоджень із зазначенням кваліфікаційної ознаки небезпека для життя, розлад здоров`я, стійка втрата загальної працездатності тощо.
Підсумки у висновку експерта (акті) повинні бути результатом аналізу відомостей, що встановлені при проведенні експертизи. Вони повинні бути детальними і науково обґрунтованими.
Так, згідно постанови дізнавача про призначення судово-медичної експертизи перед експертом було порушено питання під № 3: Яка ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, наявних у гр. ОСОБА_6 , їх характер, локалізація та механізм утворення кожного окремо та в сукупності? Разом з тим, у підсумках експертом не наведено саме його висновків щодо характеру та механізму утворення кожного окремого тілесного ушкодження, з урахуванням того, що потерпілим при обстеженні його експертом повідомлялися дещо інші обставини щодо отримання ним ушкоджень, а саме здійснення невідомим пострілу з пневматичної зброї в його бік, ніж ті, на які він вказував при госпіталізації до КНП «ЗОКДЛ» ЗОР (отримання удару металевою кулькою із тактичної зброї в праве око через рикошет кулі від асфальту), медичну документацію якого використав експерт у своєму дослідженні.
Судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться судово-медичним експертом шляхом медичного обстеження потерпілих. Проведення цієї експертизи тільки за медичними документами (історії хвороби, індивідуальній карті амбулаторного хворого тощо) допускається у виняткових випадках і лише за наявності справжніх повноцінних документів, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості.
У висновках експерта (акті) повинні бути відображені: характер ушкоджень з медичної точки зору (садно, синець, рана, перелом кістки тощо), їх локалізація і властивості; вид знаряддя чи засобу, яким могли бути причинені ушкодження; механізм виникнення ушкоджень; давність (термін) спричинення ушкоджень; ступінь тяжкості тілесних ушкоджень із зазначенням кваліфікаційної ознаки - небезпека для життя, розлад здоров`я, стійка втрата загальної працездатності тощо (п.4.9 Правил).
Тому, такий висновок, який наведений експертом в розділі «Підсумки» за номером 3, як відповідь на 4 питання з постанови дізнавача, а саме, що за характером та локалізацією ушкодження не суперечать механізму і обставинам, про які повідомив потерпілий під час проведення експертизи, судом поставлені під сумнів.
Отже, висновок експерта № 1874п, сам по собі свідчить лише про наявність у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень і не може бути доказом винуватості саме ОСОБА_4 в заподіянні цих ушкоджень.
Окремо суд звертає увагу на те, що в окремих випадках (коли визначається дистанція, напрямок пострілу тощо) такі питання вирішуються комплексною судово-медичною та судово-балістичною експертизою.
При тому, що потерпілий вказував про прямий постріл у його бік на рівні правого ока, а обвинувачений постійно це заперечував, матеріали містять відомості про рикошет кульки з пневматичного пістолету, в даному кримінальному провадженні судова балістична експертиза не проводилася. Як вже зазначалося знаряддя кримінального правопорушення, яке зазначене у обвинувальному акті як «предмет схожий на пневматичний пістолет Макарова № НОМЕР_3 » для будь-якого експертного дослідження не передавалося, так само як і кульки, які були вилучені з місця події, при цьому розміри останніх у даному протоколі вказані лише як «орієнтовно 4,5 мм».
Таким чином, загалом з досліджених письмових доказів, вбачається, що наявні вилучені вісім дробин (куль), що може свідчити про здійснення приблизно 8 пострілів; стріляла не одна особа; покази потерпілого, які відображені в медичній документації та зафіксовані при проведенні з ним слідчого експерименту, різняться в частині здійснення невідомими пострілів по пляшкам та рикошету кулі йому в око, та тих, що надані ним у суді про направлені рухів руки обвинуваченого з пістолетом в ній у його бік та один постріл здійснений обвинуваченим безпосередньо в нього, висновок експерта судом поставлений під сумнів у частині механізму, способу та обставин заподіяння наявних у потерпілого тілесних ушкоджень.
Жоден з допитаних свідків не показав на те, що ОСОБА_4 здійснив постріл у бік потерпілого та саме після цього пострілу останній отримав травму ока. Натомість свідок ОСОБА_20 запевнив, що він, ОСОБА_4 та ОСОБА_14 стріляли тільки по пляшкам. Якби ОСОБА_4 стріляв у потерпілого, то це б не залишилося непоміченим всіма присутніми на майданчику, зокрема ним та друзями ОСОБА_6 . Свідок ОСОБА_48 не бачив щоб ОСОБА_4 стріляв у потерпілого. Останній в своїх поясненнях вказував, що стріляли по пляшкам декілька осіб. Так дослівно в судовому засіданні він зазначив, що коли він повернувся на звук пострілу, то побачив, що «вони стріляють не по нам, а по пляшкам, які поставили на лавочку».
За правилами ч. 1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
У висунутому ОСОБА_4 обвинуваченні стверджується про те, що він під час раптово виниклого конфлікту з неповнолітнім ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи в руці предмет схожий на пневматичний пістолет Макарова № НОМЕР_11 , здійснив постріл у бік ОСОБА_6 , а саме у праве око, тим самим спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді крововиливу верхньої повіки правого ока, а також діагностованої контузії правого очного яблука, які утворилися за видом тупої травми та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, менш як 21 доба.
Разом з тим, на переконання суду, наявність раптово виниклого конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не доведено, на такому конфлікті наполягав лише потерпілий, при цьому про нього свідки не зазначали, а обвинувачений взагалі заперечував. Здійснення ОСОБА_4 цілеспрямованого пострілу у праве око потерпілого також не встановлено. Наявність у ОСОБА_4 прямого чи непрямого умислу на вчинення проступку не знайшло свого підтвердження під час судового слідства. Причинно-наслідкового зв`язку між тими діями, які вчиняв ОСОБА_4 з наслідками у вигляді отримання потерпілим легких тілесних ушкоджень не доведено поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст. 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. При доказуванні насамперед повинні бути встановлені обставини, які відносяться до події злочину. Тобто, злочин повинен розглядатися як окреме явище, що відбулося та має передбачені кримінальним законом ознаки. При доказуванні обставин, які утворюють подію конкретного злочину, належить встановлювати передбачені нормою кримінального закону наслідки діяння для матеріальних складів та наявність між ними причинного зв`язку. Подія злочину розуміється як елемент об`єктивної сторони складу злочину, що відбувся у певному часі, місці та певним способом. При цьому передбачені зазначеною нормою процесуального закону обставини мають бути встановлені по кожному обвинуваченню, що пред`явлене особі.
Отже, стороною обвинувачення у супереч вимогам ст. 93 КПК України не зібрано доказів, які б підтвердили факт заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, асаме за викладених в обвинувальному акті обставин, та так само не надано доказів на підтвердження наявності умислу у обвинуваченого щодо вчинення таких кримінально караних дій.
Відповідно до ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, що передбачено ст. 25 КПК України.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.
Таких вимог закону стороною обвинувачення не дотримано.
При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.
Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Суд, безпосередньо дослідивши зібрані під час досудового слідства докази сторони обвинувачення та сторони захисту у їх сукупності, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_4 знаходячись біля будинку № 10 по вул. В`ячеслава Зайцева (колишня назва Лермонтова) у м. Запоріжжі, під час раптово виниклого словесного конфлікту з неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи у руці предмет, схожий на пневматичний пістолет Макарова № НОМЕР_3 , здійснив постіл у сторону ОСОБА_6 , а саме у праве око, тим самим спричинивши неповнолітньому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу верхньої повіки правого ока, а також діагностовану контузію правого очного яблука, які утворились за видом тупої травми і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, менш як 21 доба.
Разом з тим, обвинуваченим не заперечувалося та не спростовано те, що він здійснював декілька пострілів з пневматичної зброї в населеному пункті і в не відведеному для цього місці.
Таким чином, на переконання суду стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_4 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України ратифікована 17.07.1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».
Нормою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у справі «Barbera Messegu ahd Iabardo v Spain» від 06.12.1998 р. (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презупціїї невинуватості вимагає, серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитись на користь підсудного.
У відповідності до п.23 Пленуму ВСУ «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справи і постановлення вироку» №5 від 29.06.1990 р. (із змінами), всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібранні у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдальний вирок.
Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.
У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинна відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких між іншим, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Так, зокрема, згідно з ст. ст. 8, 9, 17 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20 березня 2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 08 лютого 1996 року.
Суд враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 p., «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Пунктом 2 ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. При цьому в частині 7 ст. 284 КПК України зазначено, що при виявлені судом під час судового розгляду обставини, передбаченої пунктом 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.
Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч.3 п.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Отже, виходячи з загальних засад кримінального судочинства: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведення вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження процесуальних прав та обов`язків, якими вони наділені, оцінивши отримані докази у сукупності, суд вважає, що під час судового розгляду прокурором не доведено, що в діянні ОСОБА_4 є склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, що є наслідком виправдання останнього у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.373 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів визначити в порядку ст.100 КПК України.
Відомостей про наявність процесуальних витрат за даним кримінальним провадженням суду не надано.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 615 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у висунутому обвинуваченні щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та виправдати його з підстав недоведеності, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.
-паперовий конверт, в який упаковано 8 металевих кульок, що переданий на зберігання до камери схову ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області знищити;
-сумку пісочного кольору, в середині якої знаходиться предмет схожий на пістолет Макарова, зіп-пакет із металевими кульками та вміст спецпакету № PSP1056693 до якого упаковано товарний чек та гарантійний талон на пневматичний пістолет Макарова № НОМЕР_3 передати власнику ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , тел. НОМЕР_12 , мешкає за адресою: АДРЕСА_7 .
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1