ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2886/24
Провадження №1-кс/477/348/25
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

31 березня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника третьої особи, стосовно майна якої вирішено питання про арешт ОСОБА_3 ,

прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, в межах кримінального провадження №0000639 від 15 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2025 року адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області з клопотанням про скасування арешту майна, подане в межах кримінального провадження №0000639 від 15 листопада 2024 року, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області у цьому кримінальному провадженні від 22 листопада 2024 року, зокрема автомобіля марки «ТАТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування свого клопотання заявник вказує, що на день звернення з указаним клопотанням до слідчого судді, необхідність в арешті відпала, оскільки в кримінальному провадженні проведені судові експертизи, виконані всі можливі слідчі дії та інші процесуальні заходи, направлені на вилучення, фіксацію та дослідження доказів, які б могли знаходитися на вказаному автомобілі.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 повністю підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість, з огляду на те, що досудове розслідування триває, вилучений транспортний засіб визнаний речовим доказом та зберіг на собі сліди злочину. У разі скасування арешту це може призвести до неможливості проведення слідчих дій із застосуванням вказаного автомобіля.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Статтями 7, 16 КПК України передбачено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Натомість при розгляді клопотання, поданого в порядку статті 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.

Згідно з приписами частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 174цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За матеріалами клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2024 року накладено арешт на транспортний засіб автомобіль, марки «ТАТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_6 , з позбавленням права його відчуження, розпорядження та користування, з метою збереження речового доказу.

Арешт на майно за змістом ухвали слідчого судді накладено в межах кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14 листопада 2024 року о 20.40 годині за участі автомобіля, марки «ТАТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та пішохода, особа якого на час постановлення ухвали встановлювалася.

Обставинам, що визначають обґрунтованість арешту надана оцінка слідчим суддею при його накладенні, що вбачається з ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2024 року, а в подальшому і під час вирішення клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту.

Звертаючись до слідчого судді з цим клопотанням, заявник не наводить нових обставин, які дозволяли б по іншому оцінити доводи сторони обвинувачення про необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а посилання на завершення проведення судових експертиз щодо автомобіля та його використання в господарській діяльності власником до ДТП не свідчать про існування нових обставин.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

При накладенні арешту слідчий суддя вказував на достатність підстав вважати, що майно, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, та з метою збереження речових доказів, наявні підстави для накладення арешту на майно.

З огляду на положення частини другої тат третьої статті 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зі змісту ухвали слідчого судді від 22 листопада 2024 року вбачається, що вирішуючи питання з приводу необхідності накладення арешту, слідчий суддя виходив серед іншого і з того, що вилучений транспортний засіб зберіг на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, що має суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується.

Як установлено слідчим суддею, скасування арешту з автомобіля заявнику необхідно для його подальшого використання для здійснення підприємницької діяльності, про що раніше було зазначено у клопотанні ОСОБА_3 .

Указана обставина свідчить про намір заявника з метою використання транспортного засобу, який зберіг на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, використовувати цей транспортний засіб за призначенням, що передбачає відновлення наявних на ньому пошкоджень, та призведе до зміни чи перетворення цього речового доказу та усуне наявні на ньому сліди, що в цьому випадку суперечить меті арешту.

Тому, слідчий суддя вважає належними доводи прокурора, що потреба у арешті майна обумовлена необхідністю його збереження у тому виді, в якому він є на даний час, в тому числі для проведення подальших слідчих дій у проведенні яких може виникнути на будь-якій стадії кримінального провадження, до моменту прийняття остаточного рішення у цьому кримінальному провадженні, зокрема і на стадії судового розгляду.

Тому, потреба у збереженні цього речового доказу, який зберіг на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення існує і на даний час та потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та таке обмеження власника відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, а тому клопотання про скасування арешту майна є передчасним та в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 174, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на транспортний засіб, який накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2024 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7