ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

12 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/17980/24

Провадження № 11-кп/820/318/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2025 року, у кримінальному провадженні №0001761, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 травня 2024 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чорноводи, Городоцького району Хмельницької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122, статтею 128 КК України, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2025 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ст.128 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ст. 128 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

В силу ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Задоволено цивільний позов прокурора повністю та стягнуто з ОСОБА_6 :

- на користь Державного бюджету України 30022 (тридцять тисяч двадцять дві) грн. 37 коп. витрат, понесених КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради на лікування потерпілого ОСОБА_8 ;

- на користь Хмельницького обласного бюджету 1304 (одну тисячу триста чотири) грн. 20 коп. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_8 .

Вимоги скарги та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Не погодившись із вироком суду в частині задоволеного цивільного позову, 03 березня 2025 року захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, яка 10 березня 2024 року разом з матеріалами кримінального провадження надійшла до Хмельницького апеляційного суду.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок в частині вирішення цивільного позову та відмовити у його задоволенні, а також заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження зазначеного вироку, у зв`язку з тим, що цей строк пропущений з поважних причин.

В обґрунтування поважності причин пропуску зазначає, що на проголошенні вироку сторона захисту не була присутня. Копію вироку було отримано в електронному вигляді 30.01.2025 року, а тому з врахуванням вихідних днів останнім днем строку на апеляційне оскарження вироку є 03.03.2025 року.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання, про поважність причин неявки суд не повідомили, що не перешкоджає проведенню розгляду, відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки захисник мала достатньо часу для подання апеляційної скарги у встановлений законом строк.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про повернення апеляційної скарги захисника з доданими до неї документами з наступних підстав.

Мотиви суду

Зі змісту п.1 ч.2, ч.3 ст.395 КПК України вбачається, що апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову в застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник 24 січня 2025 року були присутні у судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6

24 січня 2025 року суд видалився до нарадчої кімнати та проголошення вироку відбулось 27 січня 2025 року.

Відповідно до журналу судового засідання від 27 січня 2025 року та перебігу звукозапису, після виходу суду з нарадчої кімнати суддею проголошено вирок, роз`яснено його зміст, порядок та строки апеляційного оскарження, та цього ж дня відразу копія вироку вручена обвинуваченому, про що свідчить наявний в матеріалах кримінального провадження його особистий підпис в розписці (а/п 69 т.1).

03 березня 2025 року захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції, тобто пропустивши строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу та підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст.117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; процесуальну поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням.

Згідно вимог ст.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine), заява № 23436/03, пункти 22-23, 26, а також у рішенні від 18 лютого 2011 року по справі «Мушта проти України», заява № 8863/06, пункти 37, 38, 47, розкриваючи зміст принципу юридичної визначеності в контексті передбаченого у п.1 ст.6 ЄКПЛ права на доступ до суду зазначив наступне.

Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби захисту.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України» заява № 32053/13, пункти 46-48, Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

Суд зазначив, що, як і у згаданій справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), у цій справі національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Сама концепція «поважних причин», згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою (див., mutatis mutandis, рішення у справах «X. проти Бельгії» (Н. v. Belgium), від 30 листопада 1987 року, п. 53, Series А № 127-В, та «Георгіадіс проти Греції» (Georgiadis v. Greece), від 29 травня 1997 року, п. 43, Reports of Judgments and Decisions 1997-III). За таких обставин для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

В обґрунтування поважності причин пропуску захисник обвинуваченого зазначає, що на проголошенні вироку сторона захисту не була присутня. Копію вироку було отримано в електронному вигляді 30.01.2025 року, а тому з врахуванням вихідних днів останнім днем строку на апеляційне оскарження вироку захисник вважає 03.03.2025 року

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що вказана обставина не може вважатися поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження вироку суду першої інстанції, в силу наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що учасники кримінального провадження, в тому числі обвинувачений та його захисник, були обізнані про дату та час виходу суду з нарадчої кімнати та проголошення вироку. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_9 отримав копію вироку в день його проголошення, а саме 27.01.2025 року.

Натомість, така доволі пасивна та байдужа поведінка обвинуваченого та його захисника по відношенню до кримінального провадження, яка зокрема проявилась у ставленні до результату судового розгляду, призвела до пропуску строку апеляційного оскарження, без наявності поважних причин.

Наведені захисником доводи щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження є необґрунтованими, оскільки їй було відомо про порядок та строки оскарження вироку, та у разі незгоди з ухваленим рішенням, після отримання його копії, захист мала можливість оскаржити вирок в апеляційному порядку з дотриманням строків оскарження, оскільки останнім днем подання апеляційної скарги є 26.02.2025 року, тоді як захисник отримала копію вироку 30.01.2025 року, тобто завчасно та мала час у визначені законом строки подати апеляційну скаргу. При цьому колегія суддів звертає увагу, що у даному випадку строк на апеляційне оскарження вироку обчислюється не з дати отримання його копії, а з дати проголошення.

Відтак, на думку колегії суддів, поважних причин, які б перешкодили захиснику обвинуваченого подати апеляційну скаргу на вирок у межах встановленого законом тридцятиденного строку з дня його ухвалення апелянтом не зазначено.

Будь-яких інших причин пропуску строку, передбаченого законом на апеляційне оскарження судового рішення, захисником не наведено, а відтак подане нею клопотання задоволенню не підлягає, оскільки відсутні підстави для визнання наведених захисником причин пропуску цього строку поважними.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Колегія суддів, враховуючи викладені обставини, вимоги кримінального процесуального закону, практику Європейського суду з прав людини, не вбачає підстав для поновлення захиснику ОСОБА_7 строку апеляційного оскарження вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2025 року, оскільки вважає відсутніми поважні причини його пропуску, а наведені захисником в апеляційній скарзі причини пропуску строку апеляційного оскарження не можна визнати поважними, захисник в апеляційній скарзі не навела особливих і непереборних обставин, які перешкодили у визначений законом строк подати апеляційну скаргу, тому апеляційна скарга підлягає поверненню особі, які її подали.

Керуючись статтями 117, 392-399 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2025 року відмовити.

Апеляційну скаргу із додатками повернути апелянту.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3