КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2587/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

03 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0001525 за апеляційною скаргою прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 12.12.2023 року у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12.12.2023 ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн.;

- за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 85 000,00 грн.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 08.06.2021 року на два предмети схожих на ніж із рукояткою чорного кольору та із написом «Скарлет», а також мобільний телефон марки «Samsung», моделі SGH1400, ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою подібного оператора «Київстар» НОМЕР_2 .

Вирішено долю щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 06.06.2021 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Лісківська, 18-В, біля другого під`їзду, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_10 , у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла потерпілої ОСОБА_10 , а саме: квартири АДРЕСА_2 , яка розташована на дев`ятому поверсі вказаного будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, шляхом розбиття вікна балконного приміщення, незаконно проник до вищевказаної квартири ОСОБА_10 .

Крім того, ОСОБА_7 06.06.2021 року приблизно о 21 годині 20 хвилин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_10 , у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі останньої.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , діючи протиправно, всупереч волі ОСОБА_10 , з метою незаконного позбавлення волі останньої, ігноруючи її волю до спротиву, шляхом унеможливлення здійснення рухів останньої, застосувавши предмет, схожий на ніж, який приставив до шиї потерпілої, тобто способом небезпечним для життя та здоров`я, що супроводжувалось погрозливими висловлюваннями в її бік, незаконно позбавив потерпілу можливості вільно покинути зазначене місце перебування, обмеживши тим самим свободу її пересування.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 незаконно позбавив волі ОСОБА_10 , фактично утримуючи її у місці, де остання не бажала знаходитись, та внаслідок незаконних дій ОСОБА_7 потерпіла вимушена була перебувати до 00 годин 50 хвилин 07.06.2021 року, до моменту його виявлення та надання допомоги працівниками поліції.

ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, а саме: у незаконному проникненні до житла, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме: у незаконному позбавленні волі, що вчинювалось способом, небезпечним для життя чи здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Деснянської окружної прокуратри м. Києва ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорює доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях за обставин, викладених у вироку, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить скасувати вирок Деснянського районного суду м. Києва від 12.12.2023 в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України призначити покарання у виді 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.; за ч. 2 ч. ст. 146 КК України призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, суд не дав належної оцінки конкретним обставинам та тяжкості скоєних злочинів, обвинувачений судом визнаний винним у скоєнні кримінального проступку та злочину, а саме у незаконному проникненні до житла та незаконному позбавленні волі, що вчинювалось способом небезпечним для життя чи здоров`я особи. Прокурор вказує, що ОСОБА_7 визнаний судом першої інстанції у виненні двох кримінальних правопорушень, одне з яких пов`язане з посяганням на найбільші соціальні цінності, які визначені Конституцією України та охороняються державою, а саме посягання на свободу та життя особи. Крім того, особа вчинила інкриміновані кримінальні правопорушення, будучи в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання.

Також апелянт вказує, що в суді обвинувачений визнав вину частково, повністю спростовуючи факт незаконного позбавлення волі потерпілої, пояснюючи свої дії виключно гарними намірами, направленими на врятування життя потерпілої, вважаючи, що останній після вживання алкогольних напоїв може стати погано. На суді ж ОСОБА_7 самостійно підтвердив, що знав достовірно, що в цей день потерпіла алкоголю не вживала та утримував її в квартирі, виключно тому, що остання почала вчиняти активні дії з метою залишення квартири та покликати на допомогу. Разом з тим, обвинувачений вибачення у потерпілої не попросив, шкоду ні моральну, ні матеріальну не відшкодував, що свідчить про помилковість застосування обставини, яка пом?якшує покарання, а саме щирого каяття. Будь-яких даних, які б свідчили про дійсну можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_7 в умовах звільнення від відбування покарання з випробуванням, у вироку не наведено і під час судового розгляду справи не встановлено. Отже, обставини вчиненого кримінального правопорушення дають підстави дійти висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів з його боку, якщо йому буде призначено покарання із Застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, на думку прокурора, є не обґрунтованим, не відповідає загальним принципам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, і не може вважатися достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Апелянт вказує, що зважаючи на характеристику особи, обставини вчинених кримінальних правопорушень та думку потерпілої, яка просила призначити покарання максимально суворе та інші обставини, обвинуваченому слід призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, позицію потерпілої, яка також заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вказавши, що не бажає, щоб обвинуваченому було призначено покарання у виді реального позбавлення волі, без застосування ст.75 КК України, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 , за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду, та учасниками судового провадження не оспорюються, як і правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.162, ч.2 ст. 146 КК України, а тому, згідно із ст. 404 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають

З приводу доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 75 КК України і як наслідок невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покаранняобвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, є особою пенсійного віку, думку потерпілої, яка щодо міри покарання поклалась на розсуд суду, обставиною, що пом`якшує покарання суд першої інстанції, відповідно до ст. 66 КК України, визнав і врахував - щире каяття за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України, до обставини, що обтяжує покарання суд першої інстанції відніс - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння та призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, в межах, установлених санкцією інкримінованих йому статтей, відповідно до положень КК України, а також визначив вид і розмір остаточного покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років, з яким погоджується і колегія суддів..

Крім того, врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_7 без його ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбуття основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 75 КК України, то на переконання колегії суддів вони є безпідставними, оскільки звільняючи обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням суд першої інстанції належним чином мотивував своє рішення врахувавши у сукупності, як обставини кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, так і дані про особу обвинуваченого, а також наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не надано оцінки конкретним обставинам та тяжкості скоєного злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, яке пов`язано з посяганням на найбільші соціальні цінності, які визначені Конституцією України та охороняються державою, а саме посягання на свободу та життя особи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені прокурором обставини були враховані судом першої інстанції при встановленні кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_7 , що, відповідно, вплинуло на вид та розмір призначеного йому в максимальних межах покаранняза данною статтею.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України, оскільки ОСОБА_7 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні данного кримінального проступку, висловив щирий жаль та осуд своєї поведінки, просив пробачення у потерпілої під час апеляційного розгляду справи. До того ж, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора потерпіла в суді першої інстанції щодо міри покарання поклалась на розсуд суду, а в апеляційній інстанції просила не позбавляти обвинуваченого волі.

Посилання прокурора на часткове визнання обвинуваченим своєї вини за ч.2 ст. 146 КК України жодним чином не спростовує висновків суду щодо призначеного ОСОБА_7 основного покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Заборони застосування ст. 75 КК України за умови невизнання засудженим чи часткового визнання своєї вини КК України не містить.

Інших даних щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 чи конкретних обставини справи, які не були враховані судом першої інстанції та могли б свідчити про те, що його виправлення і перевиховання неможливе без реального відбування покарання прокурором в апеляційній скарзі не наведено.

При цьому, допитана під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що очевидцем подій вона не була, але спілкувалась з ОСОБА_7 вже пізніше та знає, що останній не хотів нічого поганого для потерпілої, а навпаки, зважаючи на те, що вони протягом декількох років проживали однією сімєю і він знав про наявні у потерпілої хвороби, він хотів їй допомогти, саме тому пішов на небезпечний і для нього самого крок - потрапити до квартири через балкон. Після цих подій ОСОБА_7 неодноразово пожалкував про вчинене, вибачався перед потерпілою. Свідок вказала, що за свій поважний вік (більше 70 років), ОСОБА_7 жодного разу не притягувався до кримінальної чи іншої відповідальності та позитивно характеризується.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, з часу скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення минуло більше трьох років, за який в матеріалах кримінального провадження відсутні дані щодо його неналежної поведінки, а посткримінальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 , який належним чином виконує покладенні на нього судом першої інстанції обов`язки, є особою пенсійного віку, неофіційно працює, просив вибачення у потерпілої та остання в суді апеляційної інстанції просила не позбавляти його волі, на переконання колегії суддів, свідчить, як про правомірність поведінки обвинуваченого після вчиненого, так і підтверджує усвідомлення ним протизаконності вчинених злочинних дій та вказує найого вірний соціальний напрямок.

Таким чином, на думку колегії суддів, судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому покарання, а також при його звільненні від відбування покарання з випробуванням було дотримано вимог закону України про кримінальну відповідальність, враховано всі обставини які впливають на вид і розмір покарання та тривалість іспитового строку, в тому числі і ті, на які посилається в своїй апеляційній скарзі прокурор, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, що призвело до призначення обвинуваченому покарання, яке через свою м`якість не відповідає суспільній небезпеці вчиненого злочину та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає непереконливими.

Додаткових доводів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного вироку чи не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, а також, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і його перевиховання неможливе без реального відбування покаранняпрокурором до апеляційного суду не надано.

Будь - яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Деснянської окружної прокуратри м. Києва ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 12.12.2023 у кримінальному провадженні №0001525щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 146 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4