Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/7264/24
У Х В А Л А

16.04.2025 року м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при проведенні відкритого підготовчого судового засідання в залі судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.07.2024 року за № 0000441, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нижнє Селище Хустського району Закарпатської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286-1 Кримінального кодексу України (надалі - КК України),

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

обвинувальний акт, яким ОСОБА_3 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286-1 КК України, складено 22.10.2024 року старшим слідчим слідчого відділення відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , затверджено 22.10.2024 року прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Відповідно до формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 17.07.2024 року близько 23 години 05 хвилин в порушення вимог підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, та вимог, наведених у абзаці четвертому частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-ХІІ, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, концентрація алкоголю 1,5 проміле, керував технічно справним автомобілем марки «Audi» моделі «А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджує висновок експерта № СЕ-19/107-24/9252 IT), рухався проїзною частиною автомобільної дороги на вул. Ів. Франка в м. Виноградів Берегівського району Закарпатської області, із сторони перехрестя вул. Мала Польова вул. Ів. Франка в напрямку перехрестя вул. Ів. Франка вул. Комунальна. Під час руху ОСОБА_3 внаслідок алкогольного сп`яніння не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, не застосував своєчасно екстрене гальмування в момент виникнення небезпеки для руху та допустив зіткнення передньою частиною автомобіля марки «Audi» моделі «А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із задньою частиною автомобіля марки «Mercedes Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який зупинився на червоне світло світлофора на перехресті вул. Ів. Франка - вул. Комунальна в м. Виноградів Берегівського району Закарпатської області.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Mercedes Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичного експерта № 129, отримала тілесні ушкодження у вигляді вдавленого перелому скроневої кістки зліва, вогнищевого забою головного мозку.

Невиконання водієм ОСОБА_3 вимог пункту 13.1 Правил дорожнього руху, який не дотримався безпечної дистанції, перебуває у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпіла ОСОБА_8 отримала тяжке тілесне ушкодження.

За таких обставин ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286-1 КК України, - порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Згідно частини четвертої статті 110 Кримінального процесуального кодексу України (надалі - КПК України) обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно частини першої статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

У формулюванні обвинувачення повинні бути викладені дані про подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, які відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, зазначається у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою (пункт 2 частини третьої статті 374 КПК України).

Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті не містить зазначення форми вини обвинуваченого.

Із врахуванням того, що саме обставини, вказані в обвинувальному акті, підлягають доведенню в ході судового провадження та визначають формулювання діяння, у вчиненні якого особа визнається винуватою у разі ухвалення обвинувального вироку чи невинуватою при її виправданні, то за відсутності в обвинувальному акті викладу необхідних обставин щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення нівелюється ефективність судового провадження, оскільки немає доцільності у частковому встановленні обставин кримінального правопорушення та перевірці їх доказами.

Відповідно до положень пункту 3 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

У зв`язку з невідповідністю обвинувального акта вимозі пункту 5 частини другої статті 291 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

16.04.2025 року в суд поступило клопотання захисника ОСОБА_5 від 16.04.2025 року про скасування арешту автомобіля марки «Audi» моделі «А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , застосованого ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24.07.2024 року у кримінальному провадженні № 0000441 від 18.07.2024 року.

Згідно частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У частинах першій, другій статті 64-2 КПК України закріплено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Відповідно до абзаців першого, другого частини четвертої статті 64-2 КПК України представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Згідно пункту 1 частини п`ятої статті 64-2 КПК України повноваження представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, на участь у кримінальному провадженні підтверджуються документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.

До клопотання не додано документи, які підтверджують повноваження захисника ОСОБА_5 як представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_9

КПК України не передбачено наслідок подання клопотання особою, яка не має права його подавати.

Відповідно до частини шостої статті 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно пункту 2 частини першої статті 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

У частині першій статті 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Виходячи з наведеного, на підставі засади законності кримінального провадження, подання клопотання адвокатом, повноваження якого на участь у кримінальному провадженні як представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, не підтверджено, є перешкодою для розгляду клопотання, тому клопотання слід повернути захиснику ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 7, 9, 64-2, 174, 291, 314, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286-1 КК України, складений 22.10.2024 року старшим слідчим слідчого відділення відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , затверджений 22.10.2024 року прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , повернути прокурору.

Клопотання захисника ОСОБА_5 від 16.04.2025 року про скасування арешту майна повернути захиснику.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом семи днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

СуддяОСОБА_1