УХВАЛА

3 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 202/132/24

провадження № 51-1167 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано приписів пунктів 4, 5 ч. 2, частин 3, 5 цієї статті.

Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, котра має узгоджуватися зі ст. 436 КПК, адже суд касаційної інстанції (далі - Суд) є судом права, а не факту. Цей суд уповноважений скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу. У силу ст. 433 КПК Суд не досліджує доказів, не перевіряє повноти розгляду й висновків щодо фактичних обставин кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить з обставин, установлених судами попередніх інстанцій. Тому, заперечуючи законність судових рішень скаржник має конкретно вказати, у чому полягають допущені саме істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування чи зміни оспорюваних вироку й ухвали.

Зазначеного не було враховано при зверненні до Суду.

За змістом касаційної скарги, у ній захисник просить скасувати ухвалу та змінити вирок, зокрема перекваліфікувати вчинене засудженим діяння з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 на ч. 1 ст. 414 Кримінального кодексу України (далі - КК) і призначити покарання в межах санкції цього закону.

Однак заявлену вимогу сформульовано в розріз положенням ст. 436 КПК, адже процесуально неможливо вирок змінити, а ухвалу апеляційного суду, якою цей вирок залишено без змін, скасувати. Такого рішення законодавець не передбачив.

Також за змістом скарги у ній не йдеться про погіршення становища засудженого, а тому прохання про скасування ухвали не відповідає ст. 437 вказаного Кодексу, за якою судові рішення може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання.

Разом із цим у тексті скарги є неузгодженості, оскільки захисник, наполягаючи на призначенні покарання в межах санкції ч. 1 ст. 414 КК водночас твердить про надмірну суворість заходу примусу, застосованого за ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 115 цього Кодексу. Окреслений підхід суперечить принципу юридичної визначеності.

Крім того, не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій скаржник посилається на неповноту розгляду кримінального провадження, що в силу ст. 433 КПК не належить до предмета перевірки в порядку касаційної процедури і такої підстави для зміни чи скасування оспорюваних рішень у ст. 438 цього Кодексу немає.

Попри те, що вирок переглядався в апеляційному порядку скаржник не наводить в аспекті статей 404, 412, 419 КПК аргументів на підтвердження незаконності оспорюваної ухвали й не зазначає яких конкретних доводів сторони захисту не розглянув суд апеляційної інстанції і не дав відповідей.

Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі в касаційному розгляді, вона вказує таке в касаційній скарзі. Проте подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Також захисником не долучено належно оформлених копій судових рішень, як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», що стає на заваді реалізації положень ст. 428 КПК.

Недодержання при зверненні ст. 427 вказаного Кодексу перешкоджає відкриттю касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам згаданої норми процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3