Справа 127/6610/25
Провадження 1-кс/127/2981/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000009 внесеного до ЄРДР 03.01.2025, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайсин, Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000009 внесеного до ЄРДР 03.01.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 , перебуваючи у стані у стані алкогольного сп`яніння, 28.12.2024 приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи біля будівлі магазину «Mashket», що розташований за адресою місто Вінниця, вулиця Кооперативна, 61, помітили раніше не знайомих їм ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 усвідомлюючи, що знаходяться в громадському місці, безпричинно, з хуліганських спонукань вступили у словесну суперечку з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , висловлюючись на їхню адресу нецензурною лайкою.

Під час суперечки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , розуміючи, що діють у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, виражаючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, які знаходять свій вияв у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, установлених правил співжиття, спілкування, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, прагнучи самоствердитися за рахунок приниження іншої особи, почали вчиняти хуліганські дії, зокрема штовхати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , продовжуючи висловлюватись на їхню адресу нецензурною лайкою.

Після чого у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на позбавлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 життя, з хуліганських спонукань.

Реалізовуючи даний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх суспільно-небезпечних наслідків, бажаючи заподіяти смерть двом особам, з хуліганських спонукань, перебуваючи навпроти будівлі магазину «Mashket», що розташований за адресою місто Вінниця, вулиця Кооперативна, 61, а саме між тротуаром та парковкою, почергово почали наносити удари кулаками обох рук та ногами по голові ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Зокрема, ОСОБА_7 , приклавши силу, зкинув руками ОСОБА_9 з ніг на асфальто-бетонне покриття тротуару та почав наносити йому удари кулаками по обличчю, після чого підвівся та завдав ОСОБА_9 декілька ударів ступнею правої ноги в голову, від чого останній втратив свідомість.

В цей час ОСОБА_4 , наносячи удари кулаками рук в голову ОСОБА_8 , почав зближуватись з ним.

У свою чергу ОСОБА_8 відбіг від ОСОБА_4 , та попрямував на допомогу ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , приклавши силу, руками повалили ОСОБА_8 на асфальто-бетонне покриття парковки та, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_8 , та подолання його опору, при цьому, утримуючи його у лежачому положенні, таким чином позбавивши змоги останнього прикривати життєво важливі органи, а саме голову, селезінку, легені, нирки, порушення функцій яких могли спричинити загрозливі для життя явища. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, почали завдавати численні цілеспрямовані удари ногами та кулаками рук у місце розташування життєво важливих органів, а саме у голову ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_7 руками перекинув ОСОБА_8 , який знаходився без свідомості, на живіт та продовжив завдавати йому цілеспрямовані удари ногою у місце розташування життєво важливих органів - поперекову ділянку тіла.

Після чого, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 , який продовжував лежати на асфальто-бетонному покритті тротуару та, скориставшись неможливістю потерпілого до самозахисту, оскільки останній перебував без свідомості, почав завдавати йому цілеспрямовані удари ногою у місце розташування життєво важливих органів голову.

Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вважаючи, що вчинили усі дії, необхідні для заподіяння смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , залишивши останніх лежати на асфальто-бетонному покритті при температурі повітря близько -3 градусів за Цельсієм, місце злочину покинули.

Однак у подальшому потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було виявлено перехожими та з отриманими тілесними ушкодженнями доставлено до Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де їм було надано медичну допомогу, у зв`язку з чим смерть ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від заподіяних тілесних ушкоджень не настала.

Внаслідок спільних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта, потерпілому ОСОБА_8 було завдано тілесних ушкоджень у вигляді множинних уламкових переломів кісток лицевого черепа зі зміщенням, що переходить на основу черепа, по типу Ле-фор ІІІ справа та по типу Ле-фор ІІ зліва, стінок очниць, стінок лобних пазух, гратчастого лабіринту, верхньощелепових пазух, основної пазухи, правого крилоподібного відростку клиновидної кістки (основа черепа), твердого піднебіння, правої виличної дуги. Пневмоцефалія (наявність повітря порожнині черепа), компресія лобних обох гемісфер головного мозку. Підшкірна, та міжм`язова емфізема обличчя та шиї. Гемосинусит. Забита рана верхньої повіки лівого ока. Перелом кісток носу зі зміщенням. Перелом перегородки носу зі зміщенням. Множинні садна та забійні рани обличчя та волосяної частини голови, параорбітальні набряки та гематоми. Вказані тілесні ушкодження являлись небезпечними для життя у момент заподіяння, належать до тяжких тілесних ушкоджень.

Внаслідок спільних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта, потерпілому ОСОБА_9 завдано тілесних ушкоджень у вигляді закритого перелому кісток носу зі зміщенням, садна на волосистій частині голови, рани на лобі, синці на носі та нижніх повіках обох очей. Вказані тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вчинили усі дії, які вважали необхідними для заподіяння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 смерті, з хуліганських спонукань, діючи відносно двох осіб, однак, з причин, які не залежали від волі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , злочин не було закінчено та смерть ОСОБА_8 та ОСОБА_9 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень не настала.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи обізнаним у тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалася, в тому числі Указом Президента України від 28.10.2024 № 740/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб, 28.12.2024, приблизно о 23 год. 13 хв., перебуваючи спільно з ОСОБА_7 , біля будівлі магазину «Mashket», що розташований за адресою місто Вінниця, вулиця Кооперативна, 61, та знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, після того як вони попередньо нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які перебували у положенні лежачи без свідомості внаслідок нанесених їм тілесних ушкоджень, помітили на дорозі поряд з ОСОБА_8 сумку-месенджер марки «PUMA», чорного кольору, з портативним зарядним пристроєм марки «Nomi», системою нагрівання тютюну марки «IQOS» та грошовими коштами в сумі 4000 грн., які належать ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення зазначених речей.

Реалізовуючи спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 28.12.2024 приблизно о 23 год. 13 хв., ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання небезпечних наслідків, керуючись жагою легкої наживи та незаконного збагачення, впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, так як потерпілий перебував у положенні лежачи без свідомості, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, викрали вищевказану сумку марки «PUMA» чорного кольору, вартістю 762,16 грн., з грошовими коштами в сумі 4000 грн., портативним зарядним пристроєм марки «Nomi» вартістю 203 грн. та системою нагрівання тютюну марки «IQOS» вартістю 575 грн. При цьому, ОСОБА_4 підняв дану сумку з майном та повісив собі через плече.

В подальшому, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 разом з викраденим майном, з місця вчиненого кримінального правопорушення зникли, розпорядившись спільно викраденим майном на власний розсуд, завдавши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 5540,16 грн.

Так, 27.02.2025 о 18:26 год. ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 615 КПК України.

Встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст. ст. 40, 42, 208, 276, 277 та 278 КПК України 28.02.2025

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Гайсин, Вінницької області, тимчасово не працюючому, зареєстрованому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше не судимому - повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті двом особам, з хуліганських мотивів; та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами прийняття заяви від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення; протоколами допитів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_10 та протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками. Протоколом огляду документу (відеозапису).

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є підставою застосування до останнього запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 10 до 15 років.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Так, останній після вчинення кримінального правопорушення з місця злочину втік, усвідомлюючи той факт, що йому доведеться в подальшому відбувати покарання в місцях позбавлення волі, оскільки злочин, в якому він підозрюється, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за який передбачено до 15 років позбавлення волі.

Також, має місце ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 іншого, більш м`якого, запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

1) особисте зобов`язання є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання;

2) особиста порука не може бути застосована, оскільки у ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього в суд на першу вимогу;

3) застава не може бути застосована, оскільки відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

4) домашній арешт не може бути застосований, враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу.

Всі вищевказані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

Враховуючи вищевикладене, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, слідчому судді пояснила, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення вчиненого із застосуванням насильства, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_4 під час судового розгляду заперечив проти задоволення клопотання слідчого, просив слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_11 підтримав заперечення підозрюваного, слідчому судді пояснив, що ОСОБА_4 визнає факт нанесення тілесних ушкоджень, проте на думку сторони захисту кваліфікація кримінального правопорушення є не вірною, а тому просив обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі у вигляді цілодобового домашнього арешту, а у випадку, якщо слідчий суддя прийде до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожитого мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно положень чинного КПК України, на стадії досудового розслідування оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи.

На цій стадії слідчий суддя, враховуючи правову позицію ЄСПЛ, оцінює оголошену підозру лише з точки зору її обґрунтованості.

Так, згідно позиції, що висловлена у рішеннях ЄСПЛ і яку використовують слідчі судді, зокрема «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

За наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

В даному випадку, з`ясовані під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що повідомлення про підозру було здійснено за наявності фактичних даних, які давали прокурору можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетним до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а додані до клопотання документи містять фактичні дані, які дають підстави слідчому судді на даній стадії процесу вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують органи досудового розслідування, є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, у даному випадку оголошена ОСОБА_4 підозра з огляду на практику ЄСПЛ відповідає критеріям обґрунтованості.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором наведені, відповідно до ст.ст. 177-178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу, а також враховані обставини, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Разом з тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За приписами ч. 4ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 , не одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я особи, вчиненого із застосуванням насильства.

Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого умисного кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Слідчий суддя вважає обґрунтованим застосування запобіжного заходу до підозрюваного в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, тому слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 18 години 26 хвилин 28 квітня 2025 року (відповідно до протоколу затримання) в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 28 квітня 2025 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя