Справа №766/9427/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку дії запобіжного заходу

10.12.2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника: ОСОБА_5 ,

під час відкритого судового засідання, з розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 11.09.2023 за №0001912 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:

На розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України. Відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в останнє продовжено до 15 грудня 2024 року.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що дає обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки розуміє, що до нього може бути застосована покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки йому відомо місце їх проживання, та перебуваючи на волі останній реально матиме можливість впливати на свідків, потерпілого шляхом примушування їх до зміни наданих раніше наданих показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як він офіційно ніде не працює, не має офіційного джерела доходів, не має постійного місця проживання, а тому ОСОБА_4 може у подальшому вчинити нові корисливі злочини для власного збагачення. Отже, продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, оскільки клопотання необґрунтоване, обвинувачений раніше не судимий, не має наміру переховуватися від суду, впливати на потерпілу та свідків та вчиняти інше кримінальне правопорушення, просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про доцільність продовження щодо ОСОБА_4 терміну раніше обраного запобіжного заходу, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначені ст. 177 КПК України, заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, виходячи з наступного.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

З огляду на положення ч. 3 ст. 199 КПК України, вирішуючи вказане клопотання, суд враховує обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, оскільки розуміє, що до нього може бути застосована покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки йому відомо місце їх проживання, та перебуваючи на волі, останній реально матиме можливість впливати на свідків, потерпілого шляхом примушування їх до зміни наданих раніше наданих показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як він офіційно ніде не працює, не має офіційного джерела доходів, не має постійного місця проживання, а тому ОСОБА_4 може у подальшому вчинити нові корисливі злочини для власного збагачення.

Крім того, при вирішенні зазначеного клопотання суд бере до уваги в сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим. Судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, який не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його стан здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинувачених ухилитися від суду та від виконання процесуальних рішень, перешкодити встановленню істини у справі, суд не знаходить підстав для зміни щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу строком до 07 лютого 2025 року.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 197, 199, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Задовольнити клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» відносно ОСОБА_4 до 07 лютого 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, прокурором протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Повний текст ухвали оголошено у приміщенні суду 10.12.2024 р. о 10:50 годині.

СуддяОСОБА_1