Справа № 396/379/25
Провадження № 1-кп/396/138/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.03.2025 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, з профільною середньою освітою, одруженого, на утриманні має неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, депутатом будь-яких рад не являється, раніше не судимого,
Обвинувачений ОСОБА_5 , маючи у користуванні спеціалізований вантажний автомобіль цистерна асенізаційна-С марки ГАЗ моделі 3307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не будучи зареєстрованим, як суб`єкт підприємницької діяльності, не являючись працівником будь-якого підприємства, установи чи організації, яка є суб`єктом правовідносин у галузі поводження з відходами, діючи з корисливих мотивів, здійснював надання послуг із вивезення рідких побутових відходів з вигрібних ям на території Новоукраїнської територіальної громади Кіровоградської області.
У відповідності до протоколу відбору проб ґрунтів від 06.02.2025 №12/8 складеного ДУ «Кіровоградський ОЦКПХ МОЗ» в зразках ґрунту концентрація небезпечних речовин (цинк) не відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 15.12.2021р. №1325 «Про затвердження нормативів гранично допустимих концентрацій небезпечних речовин у ґрунтах, а також переліку таких речовин»
Отже, своїми діями обвинувачений ОСОБА_5 , здійснив забруднення земель відходами шкідливими для довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для довкілля, та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 239 КК України.
28.02.2025 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Новоукраїнської окружної прокуратури Кіровоградської області та підозрюваним ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 239 КК України. ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання, з урахуванням обставин, що пом`якшують підозрюваному ОСОБА_5 покарання, за ч. 1 ст. 239 КК України, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17 000 грн. Крім того, прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди про визнання винуватості, зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник ОСОБА_4 просила затвердити угоду про визнання винуватості.
Представник потерпілої юридичної особи в підготовче засідання не з`явився.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватими, згідно ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів (ч. 1 ст. 369 КК України).
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України та що укладення угоди сторонами є добровільним.
Разом з тим, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами чинного законодавства, інтересам суспільства чи окремих громадян, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
За угодою про визнання винуватості, сторони узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, визначене Законом про кримінальну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.
Обвинувачений в судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості, наполягав на її затвердженні та погодився на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.
Вказані обставини, свідчать про те, що укладення угоди про визнання винуватості не буде суперечити правам та інтересам обвинуваченого.
Судом встановлено, що сторони за угодою про визнання винуватості погодили призначення покарання з урахуванням положень ст. 65 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст. 239 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, та за вимогами п.1) ч. 4 ст.469 КПК України передбачено можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, щодо нетяжких злочинів.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст. 314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд
Речовий доказ: спеціалізований вантажний автомобіль цистерна асенізаційна-С марки ГАЗ моделі 3307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_5 - залишити за належністю ОСОБА_5 .
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22.01.2025 року у справі №396/149/25, який було накладено на спеціалізований вантажний автомобіль цистерна асенізаційна-С марки ГАЗ моделі 3307, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
З підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженими з моменту отримання копії вироку.
Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені ст. 476 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1