Справа №295/951/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0005747 від 31.10.2017 на підставі обвинувального акту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Романів Житомирської області, громадянина України, із середньою освітою, неодружений, на утриманні малолітніх дітей не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 25.01.2018 Корольовським районним судом м. Житомира за ч.2 ст.186, ст.ст.75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 21.09.2018 Баранівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

- 18.01.2019 Баранівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.296, ч.1 ст.122, ч.1 ст.70, ст.72, ч.4 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09.04.2019 скасований вирок від 18.01.2019 в частині визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.296 та ч.1 ст.122 КК України, в цій частині призначений новий розгляд в суді першої інстанції. На підставі ч.4 ст.70 КК України вважати ОСОБА_4 засудженим до остаточного покарання, визначеного за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 5 років 8 місяців.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

30.10.2017 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_4 запропонував неповнолітній особі, матеріали відносно якої зупинені у зв`язку із розшуком, поїхати до гуртожитку ПТУ №1, що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Володимирська, 16, щоб заволодіти будь-яким чужим майном, на що неповнолітня особа, матеріали відносно якої зупинені у зв`язку із розшуком, погодилась та вони разом поїхали до вищевказаного гуртожитку.

Крім того, попередньо готуючись до вчинення повторного корисливого злочину ОСОБА_4 взяв із собою предмет чорного кольору, візуально схожий на пістолет з метою подальшого залякування жертви для полегшення заволодіння чужим майном та подолання волі до опору.

Так, на шляху до гуртожитку, а саме у дворі будинку № 33 по вул. Перемоги ОСОБА_4 та неповнолітня особа матеріали відносно якої зупинені у зв`язку із розшуком, помітили раніше не знайомого їм ОСОБА_6 .

В той же час, день та місце, реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, неповнолітня особа, матеріали відносно якої зупинені у зв`язку із розшуком, та ОСОБА_4 під приводом здійснення телефонного дзвінка попросили у ОСОБА_7 , мобільний телефон та, в свою чергу, останній не будучи обізнаний в злочинних намірах неповнолітньої особи матеріали відносно якої зупинені у зв`язку із розшуком та ОСОБА_4 , надав свій мобільний телефон марки «Престіжіо» спочатку ОСОБА_4 , який здійснивши телефонні дзвінки передав його ОСОБА_7 , а той передав його неповнолітній особі матеріали відносно якої зупинені у зв`язку із розшуком також ніби-то для здійснення телефонного дзвінка.

Однак, на прохання ОСОБА_7 повернути його майно після здійснення дзвінка, з метою утримання у своєму користуванні вказаного мобільного телефону неповнолітня особа матеріали відносно якої зупинені у зв`язку із розшуком здійснила демонстрацію предмету чорного кольору, візуально схожого на пістолет, який йому перед цим передав ОСОБА_4 та здійснив постріл з нього, спрямувавши ствол вниз, в землю. Водночас, неповнолітня особа матеріали відносно якої зупинені у зв`язку із розшуком, та ОСОБА_4 усно попередили про можливість використання зброї, якщо ОСОБА_6 буде чинити опір та намагатись повернути власне майно. Сприймаючи погрози неповнолітньої особи матеріали відносно якої зупинені у зв`язку із розшуком, та ОСОБА_4 про використання зброї, як реальні та можливі до реалізації, оцінивши ситуацію та піддавшись погрозам, ОСОБА_6 злякався та почав тікати з місця вчинення злочину. Вважаючи, що їх погроз застосувати зброю замало, з метою приниження потерпілого неповнолітня особа матеріали відносно якої зупинені у зв`язку із розшуком, наздогнавши ОСОБА_6 , наніс йому удар ногою в область тазу. Подолавши таким чином волю та можливість опору зі сторони ОСОБА_6 , неповнолітня особа матеріали відносно якої зупинені у зв`язку із розшуком, разом з ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадене майно, залишили місце скоєння злочину.

В подальшому неповнолітня особа, матеріали відносно якої зупинені у зв`язку із розшуком, віддала вказаний мобільний телефон ОСОБА_4 , який розпорядився ним на власний розсуд, а саме продав іншій особі за 400 грн.

Таким чином, неповнолітня особа матеріали відносно якої зупинені у зв`язку із розшуком та ОСОБА_4 спричинили ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1100 грн.

Кримінальна відповідальність за вчинене передбачена ч.2 ст.187 КК України, а саме за напад, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого (розбій).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказував, що обвинувачення йому зрозуміле, свою вину визнав повністю. Пояснював, що не оспорює фактичних обставин правопорушення, які встановлені на досудовому слідстві. Також пояснив, що 30.10.2017 запропонував неповнолітньому ОСОБА_8 поїхати до гуртожитку ПТУ №1, щоб заволодіти будь-яким чужим майном, на що останній погодився. Перед тим як їхати до гуртожитку, взяв із собою пістолет-запальничку. На шляху до гуртожитку помітили раніше незнайомого ОСОБА_6 , у якого під приводом здійснення телефонного дзвінка попросили мобільний телефон. ОСОБА_4 та ОСОБА_8 нібито здійснили телефонні дзвінки, мобільний телефон не повернули, ОСОБА_8 дістав пістолет та пригрозив. Потерпілий злякався та почав тікати. ОСОБА_8 наздогнав потерпілого та наніс йому удар ногою в область тазу. ОСОБА_8 віддав йому мобільний телефон, який він реалізував через ломбард.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи містяться заява про розгляд справи за його відсутності.

Суд, у порядку ст. 325 КПК України, вирішив провести судовий розгляд у відсутності потерпілого.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та письмових матеріалів, що характеризують його особу.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 за напад, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого (розбій), при встановлених судом фактичних обставинах, поза розумним сумнівом, а його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.187 КК України.

Призначаючи міру покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України вчинив тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, має судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, не працює, неодружений, дітей на утриманні немає, посередньо характеризується за місцем проживання. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, щиро каявся.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.67 КК України судом не встановлено.

За таких даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують та відсутності обставин, які обтяжують покарання, а також з врахуванням сукупності всіх обставин, які характеризують особу винного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті особливої частини КК України.

При цьому вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими в частинах 1 - 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Положення, встановлені у ч. 4 ст. 70 КК, закон пов`язує лише з трьома моментами, а саме: а) всі кримінальні правопорушення вчинені особою до засудження хоча б за одне з них, тобто утворюють сукупність кримінальних правопорушень; б) ці кримінальні правопорушення виявлені у різний час ? після постановлення вироку за одне з них і повного або часткового відбуття за нього покарання; в) покарання, відбуте засудженим за попереднім (раніше постановленим) вироком, має бути обов`язково зараховано у загальну міру покарання, остаточно визначену за сукупністю кримінальних правопорушень.

Така позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року (справа № 760/26543/17, провадження № 51- 3600кмо 20).

За таких обставин при призначенні покарання суд застосовує вимоги ч. 4 ст.70 КК України та принцип сукупності злочинів, оскільки ОСОБА_4 18.01.2019 засуджений Баранівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч. 1 ст.70 ст.72, ч.4 ст.70 КК України з урахуванням ухвали Житомирського апеляційного суду від 09.04.2019 до 5 років 8 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислено з 01.07.2018р.

Тому суд, на підставі вищевикладеного, зараховує ОСОБА_4 повністю відбуте покарання за попереднім вироком з 01.07.2018 по 10.03.2025р.

Крім того, згідно ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 16.11.2017 ОСОБА_4 13.11.2017 затримано в порядку ст.208 КПК України.

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 25.01.2018 ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.186, ст.ст.75,76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Запобіжний захід у вигляді тримання скасований, ОСОБА_4 звільнено з-під варти негайно в залі суду під час проголошення вироку.

Тому суд, на підставі ч.4 ст.70 КК України, зараховує ОСОБА_4 відбуту частину покарання в період з 13.11.2017 по 25.01.2018 за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 25.01.2018.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати за половину вартості судової товарознавчої експертизи в розмірі 619 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 18.01.2019р., більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 (сім) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дати винесення вироку, тобто з 11.03.2025р.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, покарання повністю відбуте за попередніми вироками Корольовського районного суду м. Житомира від 25.01.2018р, Баранівського районного суду Житомирської області від 21.09.2018 та Баранівського районного суду Житомирської області від 18.01.2019 в період з 13.11.2017 по 25.01.2018р., та з 01.07.2018 по 10.03.2025р.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави половину вартості судової товарознавчої експертизи в розмірі 619 грн.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1