Провадження № 1-кп/727/74/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернівці кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0003058, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хамсара, Красноярського краю, Таджинського району, російська федерація, мешканця АДРЕСА_1 , офіційно не працюючий, раніше судимого останній раз: 3.06.2024 року Новозаводським районним судом м.Чернігів за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України;

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

03 серпня 2024 року о 22-38 годині, ОСОБА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля будинку №30 по вул. Скальда м.Чернівці, вчинив словесну суперечку з ОСОБА_6 , з якою спільно проживали однією сім`єю, але не перебували у шюбі, в ході якої, обвинувачений діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, дістав з кишені ніж та наніс один удар в область верхньої частини стегна ОСОБА_6 , спричинивши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення по передній поверхні у верхній третині лівого стегна з нашкірною лінійною раною розміром 2 см з ушкодженням м`язів та поверхневої і глибокої стегнових вен, розвитком кровотечі та некомпенсованого гіповолемічного геморагічного шоку, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя момент заподіяння

Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, тобто заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав та показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. В 03 серпня від зі свою співмешканкою повертався додому. Він перебував в стані наркологічного сп`яніння. Між ними виникла суперечка перед під`їздом, він достав ніж, який завжди носив з собою і вдарив співмешканку в ліве стегно. Після чого зняв ремень, перетягнув ногу, оскільки попав в артерію. Людина, яка в цей час знаходилась поруч викликала швидку допомогу. Він у вчиненому розкаюється, просив суворо не карати.

Крім цього, вина ОСОБА_3 доводиться і іншими письмовими доказами, які були досліджені в судовому засіданні та визнані судом належними та допустимими.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, визнано недоцільним дослідження письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істиною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, як нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Частиною 2 статті 8 КПК України передбачено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Судом враховується позиція ЄСПЛ, викладена у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує що скоєні обвинуваченою злочини відносяться до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Крім цього, суд враховує те, що обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання; молодий вік обвинуваченого; те що на обліку у лікаря нарколога зареєстрований, на обліку у психіатра не перебуває; є осудним, раніше судимий.

Обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, є рецидив злочину, вчинення злочину в стані алкогольного та наркотичного сп"яніння, вчинення злочину відносно особи, з якою перебуває у сімейних або близьких відносинах.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, вищенаведені обставини, його ставлення до скоєного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, ОСОБА_3 слід призначити покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, це покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст. 121 ч.1 КК України.

Процесуальні витрати, які є у справі підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання речових доказів необхідно вирішити та підставі ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 371-376, 395 КПК України, суд,-

У х в а л и в:

Визнати винним ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 залишити тримання під вартою. Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання з 04.08.2024 року.

Речові докази: ніж, який знаходиться в сейф пакеті № 6199084 - знищити, особисті речі ОСОБА_3 , які знаходяться в двох картонних коробках, мобільний телефон,який знаходиться в сейф пакеті PSP1380320 - повернути ОСОБА_3 , змиви та зрізи ОСОБА_3 та ДНК, залишити при матеріалах кримінального провадження ( т.2 а.с. 170-175).

Процесуальні витрати в сумі 39305,25( тридцять дев`ять тисяч триста п`ять) гривні 25 коп. стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1