ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29728/24

Провадження № 11-кп/820/135/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження №0000110 від 17.09.2024 року, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000110 від 17.09.2024 року з угодою про визнання винуватості за ч.3 ст.436-2 КК України, повернуто прокурору.

Повертаючи обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості прокурору, місцевий суд виходив із того, що вказані процесуальні документи складені на іноземній мові та з використанням ненормативної лексики.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд вказаного обвинувального акту на стадії підготовчого судового засідання у місцевому суді.

Свої вимоги аргументує тим, що повернення обвинувального акту з підписаною сторонами угодою про визнання винуватості не передбачено чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Наголошує, що обвинувальний акт складений саме українською мовою, а використання висловів російською мовою вжито як пряму мову обвинуваченого, що підтверджується відповідною лінгвістичною експертизою.

Звертає увагу прокурор і на порушення судом розумних строків розгляду справи, що полягає у призначенні підготовчого засідання упродовж 8-ми днів у кримінальному провадженні, в якому обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, щодо змісту оскарженого судового рішення та суті апеляційних вимог сторони обвинувачення, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів визнає апеляційну скаргу такою, яка не підлягає задоволенню в силу наступних підстав.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до вимог ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Даними вимогами законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акта у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акта.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зазначений обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 містить усі відомості, які передбачені нормою статті 291 КПК України.

Зокрема, він підписаний слідчим, котрий його склав та прокурором, який обвинувальний акт затвердив, у ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання висунутого ОСОБА_7 обвинувачення.

До обвинувального акта додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

У даному провадженні питанням є форма викладу фактичних обставин обвинувачення, які прокурор вважає встановленими, зокрема, використання іноземної мови та нецензурних висловів у прямій мові обвинуваченого.

Колегія суддів зазначає, що відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має значення не тільки для аргументації висновків слідчого, прокурора, але й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді, а також для реалізації права підозрюваного на захист.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується із доводами прокурора, що виклад фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення із використанням фрагментів прямої мови обвинуваченого, відображених російською мовою, не є порушенням в розумінні вимог ст.291 КПК України.

Навпаки, переклад такої мови (прямої мови) на українську впливало б на саме обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_7 , а саме на його конкретність і порушувало б право останнього на захист (розуміння того, у чому його обвинувачують).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на об`єктивну сторону висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, яка характеризується виправдовуванням обвинуваченим збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчиненої з використанням засобів масової інформації.

Така форма дії як виправдовування включає в себе публічні висловлювання, заяви, виступи, статті, відеоматеріал, пости в соціальних мережах тощо, що вимагає оцінки лінгвістичною експертизою та є предметом доказування у даному кримінальному провадженні.

Вказане свідчить про дотримання органом досудового розслідування вимог закону в частині викладу фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення із використанням російської мови, як фрагментів прямої мови обвинуваченого.

Однак, повернення обвинувального акту прокурору із угодою про визнання винуватості, місцевий суд обґрунтував не лише використанням у текстах процесуальних документів іноземної мови, але й присутністю у даних документах ненормативної лексики.

При цьому, апеляційна скарга прокурора не містить жодного обґрунтування щодо незаконності повернення вказаних процесуальних документів саме з підстав використання у них ненормативної лексики.

Фактично, прокурор вважає за можливе використання в офіційних документах ненормативної лексики, з чим колегія суддів категорично погодитися не може, адже використання такої лексики в обвинувальному акті є недопустимим з правової та етичної точки зору.

Офіційні документи, зокрема, такі як обвинувальні акти та угоди повинні бути складені юридичною мовою, яка є нейтральною, зрозумілою та позбавленою емоційного забарвлення.

Це забезпечує об`єктивність викладення обставин справи і дотримання принципів правової культури.

Якщо у справі є цитати або висловлювання осіб, що містять ненормативну лексику (наприклад, під час вчинення злочину), що простежується у даному кримінальному провадженні, то вони можуть бути використані в тексті документа із використанням цензури, наприклад: «образливі висловлювання», «нецензурна лексика» тощо.

Це відповідає як принципам ділового стилю так і вимогам юридичних стандартів та узгоджується із практикою Верховного Суду у подібних ситуаціях (наприклад: справа № 264/6844/20 провадження № 51-572км21, справа № 991/7073/23 провадження № 51-5215км23).

Стосовно позиції прокурора відносно того, що повернення обвинувального акту з підписаною сторонами угодою про визнання винуватості не передбачено чинним кримінальним процесуальним законодавством, колегія суддів зазначає наступне.

Те, що кримінальним процесуальним законом не передбачено чи не врегульовано, не означає, що заборонено (до прикладу практика Великої Палати Верховного Суду щодо постановлення слідчим суддею рішень поза межами своїх повноважень відносно дозволів на проведення позапланових перевірок).

Немає жодних процесуальних норм, які б забороняли судді місцевого суду повертати обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою про визнання винуватості зі стадії підготовчого засідання.

При цьому, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває особі доступ до правосуддя.

Тож саме сформульованим обвинуваченням визначаються межі судового розгляду (ч.1 ст.337 КПК України).

Згідно положень п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», якщо угоди (незалежно від її виду) досягнуто під час досудового розслідування, після виконання процесуальних дій, передбачених ст.ст.290, 291 КПК України, складений слідчим та затверджений прокурором обвинувальний акт разом із підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.

Отже, прокурор не може звернутися до суду з угодою, не склавши обвинувальний акт. Відповідно, угода про примирення чи визнання винуватості не може існувати окремо від обвинувального акту.

У підготовчому судовому засіданні суд має право, серед іншого, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України (п.3 ч.3 ст.314 КПК України).

Таким чином, розгляд угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому обвинувальний акт повернуто прокурору для усунення недоліків, неможливий. В протилежному випадку це б призвело до розгляду угоди поза межами висунутого обвинувачення.

З урахуванням того, що рішення про повернення обвинувального акту з угодою про визнання винуватості прокурору саме з підстав використання у текстах зазначених процесуальних документів ненормативної лексики по своїй суті є правильним, беручи до уваги правовий висновок об`єднаної палати ВС у справі №753/25892/21, відповідно до якого сторона обвинувачення має право при усуненні недоліків виконати ті дії, які вважає за потрібне, колегія суддів не вважає за необхідне змінювати рішення суду першої інстанції в частині іншої підстави для повернення обвинувального акту прокурору, а саме використання у процесуальних документах іноземної мови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2024 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_7 з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000110 від 17.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3