ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 237/1087/24

Провадження № 1-і/210/4/25

02 квітня 2025 року

Слідча суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони та учасники кримінального провадження, які беруть участь у судовому розгляді: прокурор відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції).

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Кривий Ріг клопотання прокурора відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, поданого по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000070 від 01.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И ЛА:

До провадження слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у кримінальному провадженні, внесеному 01.02.2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000070.

Підсудність визначена Дніпровським апеляційним судом.

Прокурор у судовому засіданні наполягала на продовженні строку тримання під вартою так як, строк перебування обвинуваченого під вартою закінчується, однак винести рішення у вказаному кримінальному провадженні до того часу не є можливим через ряд об`єктивних обставин. Зокрема, на даний час не допитані всі свідки, обвинувачений може незаконно впливати на свідків, переховуватись від суду, вчиняти нові злочини.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , кожен окремо, в судовому засіданні заперечували щодо клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у разі продовження строку тримання під вартою зменшити розмір застави.

Заслухавши доводи та аргументи сторін кримінального провадження, слідча суддя приходить до наступних висновків.

За змістом частини 6 статті 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Встановлено, що до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області у зв"язку зі зміною територіальної підсудності направлено кримінальне провадження, внесене 01.02.2024 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000070 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України. Крім того, до цього ж суду скеровано клопотання про продовження строків тримання під вартою, застосованих до обвинувачених, зокрема ОСОБА_4 .

Проте здійснити автоматизований розподіл справи між суддями Апостолівського районного суду Дніпропетровської області не можливо, оскільки суддя ОСОБА_9 перебуває у відпустці, а судді ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виключені з розподілу з підстав відсутності повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статті 177 КПК України.

У цьому провадженні слідча суддя не досліджує наявність обгрунтованої підозри, оскільки ОСОБА_4 наразі перебуває в статусі обвинуваченого. Обгрунтованість підозри дослідувалась слідчим суддею на етапі досудового розслідування під час застосування запобіжного заходу.

Під час вирішення питання про доцільність продовження обвинуваченому строку дії міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до вимог частини 1 статті 184 КПК України, під час застосуваня запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого встановлено обгрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених у частині 1 статті 177 КПК України.

Автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження чи зміну обвинуваченому запобіжного заходу, слідча суддя враховує наступні обставини та факти.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, який законом віднесено до особливо тяжкого злочину та за вчинення якого КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі (на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна), і така безальтернативна міра покарання може бути підставою для того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою ухилення від відбуття такого значного покарання у випадку, якщо воно буде призначено.

Станом на 02 квітня 2025 року наявні ризики, передбачені пунктами 1, 5 статті 177 КПК України, на які посилається прокурор, і які не зменшились з часу обрання запобіжного заходу, що не дає достатніх правових підстав суду для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт чи інший, більш м`який запобіжний захід.

Дійсно, ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Слідча суддя вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який на теперішній час не вбачається. Інші, менш суворі запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого і продовження раніше обраного щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним.

Суд враховує, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов"язаного з незаконним обігом наркотичних засобів (зокрема збуту) в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не продовживши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 на момент затримання офіційно не працевлаштований, тому у суду наявні сумніви, що останній мав законні джерела доходів, враховуючи характер пред"явленого обвинувачення незаконне зберігання, з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинено повторно та організованою групою.

Не виключається ризик того, що обвинувачений, перебуваючі на волі, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, у тому числі й пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки у ОСОБА_4 відсутні міцні соціальні зв"язки, офіційні джерела доходів.

На думку слідчої судді також відсутні гарантії та запобіжні чинники, які б достовірно свідчили про те, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 не буде вживати заходів конспірації з метою переховування від суду та не повернеться на непідконтрольну органам влади України територію.

Ані обвинуваченим, ані його захисником не доведено належними доказами, що у разі зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 буде виконувати свої процесуальні обов"язки.

Твердження обвинуваченого про те, що він має родинні зв"язки на території Дніпропетровської області, не підтверджено, тому не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу.

Тому підстав для зміни запобіжного заходу не вбачається.

В той же час прокурором не доведене ризик впливу на свідків, оскільки на теперішній час підсудність кримінального провадження змінена, а територія м. Курахове Покровського району Донецької області, де відбувались інкриміновані обвинуваченому діяння, є тимчасово окупованою, не підконтрольною, а свідки, залучені до оперативної закупівлі є залегендованими особами, їх справжні анкетні дані захищені.

У відповідності до положень статті 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. А тому розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою він може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану, іншими словами, з огляду на особу обвинуваченого впевненість у тому, що перспектива втрати застави у випадку його неявки до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі. Проте поряд з цим особа повинна мати реальну здатність внести заставу відповідного розміру.

КПК України імперативно визначив межі розміру застави, яка може бути призначена в залежності від кваліфікації і тяжкості кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за який визначено виключно позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з обов"язковим застосуванням конфіскації майна.

За змістом пункту 2 частини 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін.

ОСОБА_4 було визначено заставу у розмірі 80 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісти сорок) гривень.

Враховуючи, майновий стан обвинуваченого, та встановлені ризики переховування від суду, та продовження зочинної діяльності, у якій ОСОБА_4 обвинувачується, тривалість перебування під вартою, слідча суддя вважає за доцільне зменшити розмір альтернативного запобіжного заходу до 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121120,00 (сто двадцять одна тисячя сто двадцять ) гривень.

Такий розмір застави забезпечить дотримання процесуальних обов"язків, враховуючи характер висунутого обвинувачення.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти ризикам, визначених у пунктах 1, 5 частини 1 статті 177 КПК - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, - на теперішній час можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 314-316, 291, 370, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Дніпровська установа виконання покарань (№4) строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 31 травня 2025 року включно.

Альтернативний запобіжний захід - заставу, яка визначена на рівні 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240,00 (двісті сорок дві тисячі двісти сорок) гривень, зменшити до 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121120,00 (сто двадцять одна тисячя сто двадцять ) гривень.

Обов`язки, покладені на обвинуваченого у разі внесення застави - залишити без змін.

Роз"яснити, що застава може бути внесена як самим обвинуваченим так і заставодавцем, та у разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Копію даної ухвали направити до ДУ "Дніпровська установа виконання покарань (№4)"- для відома та виконання, вручити захиснику, обвинуваченому, прокурору.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 03 квітня 2025 року о 15 год. 15 хв. в залі судового засідання № 7 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Миру, 24).

Слідча суддя: ОСОБА_1