1-кп/205/201/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000181 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, маючий повну середню освіту, офіційно непрацевлаштований, неодружений, неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не маючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи обізнаним про те, що з 24.02.2022 Указом Президента України за № 64/2022 введено на території України воєнний стан, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.11.2024 № 4024-ІХ, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 29.10.2024, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року до 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року, вчинив корисливий злочин проти власності, а саме: таємне викрадення чужого майна, яке належить потерпілому ОСОБА_5 за наступних обставин.

18 листопада 2024 року потерпілий ОСОБА_5 , перебуваючи разом з ОСОБА_3 , віддав свій мобільний телефон білого кольору «Iphone 11», з об`ємом пам`яті на 64 Gb на ремонт до майстерні, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Незалежності, буд. 16.

19 листопада 2024 року приблизно о 10 годині 00 хвилині ОСОБА_3 , зайшов до приміщення майстерні, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Незалежності, буд. 16 за проханням потерпілого ОСОБА_5 , забрати його мобільний телефон. ОСОБА_3 , того ж дня, тобто 19.12.2024 о 10 годині 08 хвилин, забравши вище вказаний мобільний телефон та розрахувавшись з майстром, вийшов з приміщення, та направився додому за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , до якої у ОСОБА_3 був вільний доступ, з метою передачі його потерпілому ОСОБА_5 .

Знаходячись за місцем мешкання потерпілого, а саме: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, а саме: мобільного телефону білого кольору «Iphone 11», з об`ємом пам`яті на 64 Gb, у робочому стані, із не працюючим FACEID, залишок батареї 80 %, який він визначив як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі, 19.12.2024, в період часу з 10 години 10 хвилини по 16 годину 58 хвилину, ОСОБА_3 , реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, перебуваючи за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, вчиняючи кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, мобільний телефон білого кольору «Iphone 11», з об`ємом пам`яті на 64 Gb, у робочому стані, вартістю 5950 грн., потерпілому не передав, а поклав його у зовнішню праву кишеню куртки, одягненої на ньому та із вищевказаним мобільним телефоном зник з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядився майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму, яка згідно експерта № 4179 від 11.12.2024 становить 5950 гривень 00 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, заявив про розкаяння та осуд своїх дій, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та просив суд, при судовому розгляді застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, на підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті, обмежуючись лише його допитом та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечувала проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, посилаючись на недоцільність дослідження доказів щодо усіх обставин обвинувачення у зв`язку з повним їх визнанням та підтвердженням у судовому засіданні самим обвинуваченим ОСОБА_3 .

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Суду подалв письмову заяву в якій просив здійснювати судовий розгляд кримінального провадження без його участі, зазначивши, що цивільного позову не подавав, претензій майнового та немайнового характеру до ОСОБА_3 не має.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що з потерпілим ОСОБА_5 він перебував у дружніх відносинах і у період, який інкримінується йому у вчинення кримінального правопорушення, він проживав у нього вдома за адресою: АДРЕСА_3 . 18 листопада 2024 року він разом з ОСОБА_5 перебували на вул. Незалежності в м. Дніпро де ОСОБА_5 здав належний йому мобільний телефон «Iphone 11» в ремонтну майстерню для ремонту. Наступного дня, тобто 19 листопада 2024 року ОСОБА_5 попросив його забрати належний йому телефон з майстерні, для чого надав йому грошові кошти, щоб розрахуватися за ремонт телефону. Таким чином, 19 листопада 2024 року він, ОСОБА_3 забрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон «Iphone 11» з майстерні на вул. Незалежності в м. Дніпрі і привіз його за місцем проживання потерпілого, за адресою: АДРЕСА_3 . Натомість, у зв`язку з тим, що в цей час ОСОБА_5 вдома не було, у нього, ОСОБА_3 , раптово виник умисел на таємне викрадення вказаного телефону, у зв`язку з чим, він, користуючись тим, що в квартирі нікого не було, взяв мобільний телефон «Iphone 11», який належав ОСОБА_5 , та пішов з ним по вулицями міста Дніпро. В подальшому, він здав вказаний телефон в ломбард та отримав за нього 2000 грн., який витратив на себе. Після цього, в той же день, тобто 19 листопада 2024 року він поїхав до міста Кривий Ріг і після цього з потерплим ОСОБА_5 не спілкувався.

Судом, роз`яснені обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.

З урахуванням повного визнання своє винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим, всіх обставин кримінального правопорушення, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думок усіх учасників судового розгляду та відсутності від них заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованих стороною обвинувачення кримінальних правопорушень, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушення повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає повне визнання свої вини та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відносяться до категорії тяжкого злочину, данні про особу обвинуваченого, який судимості не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно непрацевлаштований, за місцем мешкання характеризується задовільно, неодружений, дітей не має.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статі обвинувачення, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень, звільнивши обвинуваченого від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні були проведені судова товарознавчі експертизи № 4179 від 11.12.2024 року, витрати на яку документально підтверджені на суму 378,64 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Речовий доказ - мобільний телефон білого кольору «Iphone 11», з об`ємом пам`яті на 64 Gb, підлягає поверненню за належністю потерпілому ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покаранням за цим законом у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк у два роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в сумі 378 (триста сімдесят вісім) гривень 64 копійок за проведення судової товарознавчої експертизи № 4179 від 11.12.2024 року.

Речовий доказ - мобільний телефон білого кольору «Iphone 11», з об`ємом пам`яті на 64 Gb, вважати повернутим за належністю потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_7