Справа № 331/5241/24
Провадження № 1-кп/331/338/2025
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2025 р. м.Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
25.07.2024 р., з обвинувальним актом відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м.Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не пра-
цюючого, не одруженого, який зареєстрований у
АДРЕСА_1 , та проживає в АДРЕСА_2 , в силу ст.89
КК України раніше не судимого,
- за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України,
ОСОБА_5 , перебуваючи на програмі замісної підтримувальної терапії для наркоза-лежних, отримав 1 блістер з 10-ма таблетками препарату «Метадон-ЗН», який зберігав та вживав за місцем свого мешкання.
24 липня 2024 р. ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено, у місця позбавлення волі, попередньо домовившись під час телефонної розмови з ОСОБА_6 , яка є співмешканкою останнього, про збут їй наркотичного засобу, з метою приховання від працівників пенітенціарної служби, подрібнив 4 таблетки «Метадон-ЗН», після чого, додавши до них води, змінив агрегатний стан останніх на рідину, яку за допомогою медичного шприца помістив до начиння двох хлібобулочних виробів, які поклав у передачу для ув`язненої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка утримується в одній камері ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» з ОСОБА_6
Таким чином, ОСОБА_5 збув наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон, до ДУ «Запорізький слідчий ізолятор, тобто в місця позбавлення волі.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у скоєнні злочину визнав у повному обсязі, пояснив, що ОСОБА_6 його співмешканка, з якою в одній камері в слідчому ізоляторі перебувала ОСОБА_7 , з якою він не був знайомий. ОСОБА_6 , так само як і він, перебувала на програмі замісної підтримувальної терапії для наркозалежних, йому стало відомо, що вона погано себе почуває, тому він подрібнив 4 таблетки «Метадон», після чого додав до них води та за допомогою медичного шприца помістив до двох булочок. Ці булочки поклав у передачу для ОСОБА_7 . Під час проведення перевірки вмісту передачі в слідчому ізоляторі, на запитання про наявність заборонених речей, він сам повідомив співробітникам слідчого ізолятора про наявність наркотичного засобу в булочках, після чого співробітники СІЗО вилучили ці булочки.
Відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового процесу, ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обсяг доказів, які підлягають дослідженню, обмежено судом допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують обвинуваченого, в тому числі допит свідка лікаря-нарколога, а також стосуються судових витрат та речових доказів.
За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_8 лікар-нарколог, який пояснив, що ОСОБА_5 протягом восьми місяців є пацієнтом програми замісної підтримувальної терапії для наркозалежних, він був стабільним пацієнтом, не було ніяких сумнівів у його поведінці, він отримував опіноїдні препарати для самостійного прийому амбулаторно. В теперішній час ОСОБА_5 рекомендовано продовження участі в цій програмі. В разі припинення замісної підтримувальної терапії, стан здоров`я може суттєво погіршитись, аж до настання смерті. Для чоловіків в умовах СІЗО та місць позбавлення волі не передбачено впровадження цієї програми, припинення дії препаратів, які отримував ОСОБА_5 , можливо протягом місяця, при скасуванні лікування неможливо передбачити, які наслідки це потягне за собою.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, враховуючи визнання обвинуваченим своєї провини, вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину поза розумним сумнівом та кваліфікує дії ОСОБА_5 за ст.307 ч.2 КК України за ознаками незаконного збуту наркотичного засобу в місця позбавлення волі.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує положення ст.50 КК України, відповідно до яких покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так іншими особами. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, є: визнання вини та щиросердне каяття, активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, відсутні.
При визначенні міри покарання ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, об`єм обвинувачення та фактичні обставини справи, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, який також самостійно, добровільно повідомив співробітників слідчого ізолятора про наявність у передачі наркотичних засобів, відсутність корисливого мотиву, обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, який раніше в силу ст.89 КК України не був засудженим, має постійне місце проживання, стан його здоров`я має хронічні захворювання, суд також бере до уваги показання свідка про стан здоров`я обвинуваченого та можливі наслідки припинення лікування, наявність на утриманні обвинуваченого матері похилого віку. Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного та його ставлення до вчиненого, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.69 КК України більш м`яку міру покарання ніж передбачено санкцією ч.2 ст.307 КК України, відповідно до вимог ст.77 КК України без конфіскації майна, та можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст.ст.75, 76 КК України.
Речові докази по справі відповідно до ст.100 КПК України:
- мобільний телефон у корпусі сірого кольору «Iphone», переданий на відповідальне зберігання до камери відділу сховища ВП № 2 за квитанцією від 26.08.2024 р., спецпакет PSP 1427297, номер книги обліку речових доказів 413, порядковий номер 9000, як неналежний ОСОБА_5 , слід повернути власнику ОСОБА_6 ;
- мобільний телефон у корпусі чорного кольору «Samsung», переданий на відповідальне зберігання до камери відділу сховища ВП № 2 за квитанцією від 26.08.2024 р., спецпакет PSP 1427297, номер книги обліку речових доказів 413, порядковий номер 9000, слід повернути ОСОБА_5 ;
- заяву № 024518 слід залишити в матеріалах кримінального провадження;
- чотири фрагменти хлібобулочних виробів з начинкою, масою 131,457 грама; первинне упакування, марлеві тампони, які знаходяться на зберіганні в камері схову ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, за квитанцією від 02.08.2024 р. порядковий № 3462, книги обліку речових доказів № 38, слід знищити;
- диск із записами з приміщення кімнати передач СІЗО слід залишити в матеріалах кримінального провадження;
- порожній блістер з-під таблеток «Метадон», переданий на зберігання до камери схову ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, за квитанцією від 09.08.2024 р. порядковий № 3469, книги обліку речових доказів № 38, слід знищити.
По справі є судові витрати за проведення експертиз. Враховуючи, що суду не надано розрахунку в частині витратних матеріалів, суд позбавлений можливості визначити розмір судових витрат, що підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки оплата праці експерта здійснюється за рахунок державного бюджету.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 01.08.2024 р. накладено арешт на вилучене під час огляду місця події майно, а саме на: змиви на марлеві тампони, мобільний телефон у корпусі сірого кольору «Iphone», мобільний телефон у корпусі чорного кольору «Samsung». Враховуючи, що зазначені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та їх доля вирішена в порядку ст.100 КПК України, конфіскація майна відповідно до положень ст.77 КК України не може бути призначена, суд вважає за необхідне скасувати арешт на це майно.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12.08.2024 р. запобіжний захід відносно ОСОБА_5 обраний у виді домашнього арешту, строк дії ухвали закінчився, клопотання учасниками процесу щодо обрання запобіжного заходу не заявлялись.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, без конфіскації належного засудженому майна відповідно до ст.77 КК України.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 роки не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 не обирати.
Речові докази по справі:
- мобільний телефон у корпусі сірого кольору «Iphone», переданий на відповідальне зберігання до камери відділу сховища ВП № 2 за квитанцією від 26.08.2024 р., спецпакет PSP 1427297, номер книги обліку речових доказів 413, порядковий номер 9000, як неналежний ОСОБА_5 , - повернути власнику ОСОБА_6 ;
- мобільний телефон у корпусі чорного кольору «Samsung», переданий на відповідальне зберігання до камери відділу сховища ВП № 2 за квитанцією від 26.08.2024 р., спецпакет PSP 1427297, номер книги обліку речових доказів 413, порядковий номер 9000, - повернути ОСОБА_5 ;
- заяву № 024518 - залишити в матеріалах кримінального провадження;
- чотири фрагменти хлібобулочних виробів з начинкою, масою 131,457 грама; первинне упакування, марлеві тампони, які знаходяться на зберіганні в камері схову ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, за квитанцією від 02.08.2024 р. порядковий № 3462, книги обліку речових доказів № 38, - знищити;
- диск із записами з приміщення кімнати передач СІЗО - залишити в матеріалах кримінального провадження;
- порожній блістер з-під таблеток «Метадон», переданий на зберігання до камери схову ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, за квитанцією від 09.08.2024 р. порядковий № 3469, книги обліку речових доказів № 38, - знищити.
Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 01.08.2024 р.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Жовтневому районному суді м.Запоріжжя.
Суддя ОСОБА_1