Справа № 317/1302/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи виконання покарання ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеокнференції, заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог законодавства, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про приведення вироку Веселівського районного суду Запорізької області від 03.09.2020 у відповідність до вимог законодавства у зв`язку з набранням 09 серпня 2024 року законної сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, відповідно до якого кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна настає у разі викрадення майна на суму більше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначила про те, що клопотання засудженого підлягає частковому задоволенню, а саме в частині звільнення його від покарання за одним з епізодів за ч. 3 ст. 185 КК України, в іншій часині покарання необхідно залишити без змін.

Представник адміністрації установи виконання покарань ОСОБА_4 проти задоволення заяви засудженого не заперечував.

Засуджений ОСОБА_5 свою заяву підтримав та просив задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши заяву засудженого та матеріали особової справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 539 КПК України питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України), інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають пр. виконанні вироку (п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України), вирішуються судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання та в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України №3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року.

Зі змісту ст.51 КУпАП, до якої віднесено зміни вищезгаданим Законом, слідує, що викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати є дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом становлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 03.09.2020 за вчинення кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.ч. 1, 3 ст.185, ч. 2 ст. 187 КК України, та йому призначено покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді 4 місяців арешту, за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, та за ч. 2 ст. 187 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань остаточно призначено покарання - у виді позбавлення волі на строк 8 ( вісім) років з конфіскацією майна.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03.02.2022 вирок суду змінено в частині призначеного ОСОБА_6 , покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, звільнено останнього від призначеного покарання за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України. В решті вирок залишено без змін.

За вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 03.09.2020 ОСОБА_5 вчинив два епізоди таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинена повторно, поєднану з проникненням у інше приміщення чи сховище (ч. 3 ст. 185 КК України) а саме: на прикінці лютого 2018 року здійснив викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 на суму 3200 грн., та 13.03.2018 вчинив викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 вартість якого складає 1500 грн.

Враховуючи те, що неоподатковуваний мінімум доходів громадян, який застосовується до норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень (розрахований відповідно до п.5 розділу ХХ Податкового кодексу України) у 2018 році становив 881 грн, то мінімальна вартість майна, викрадення якого є кримінально караним у 2018 році, становить 1762 грн.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_5 майна за одним з епізодів за ч.3 ст. 185 КК України становить менший розміру, з якого настає кримінальна відповідальність, то суд вважає, що, з огляду на передбачений ст.58 Конституції України і ст.5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, засуджений підлягає негайному звільненню від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 від 13.03.20218.

Що стосується іншого епізоду (викрадення майна протерпіло ОСОБА_7 , то в цій частині вартість викраденого майна складає 3200 грн., тобто достатнім для притягнення до кримінальної відповідальності, а відтак в цій частині засуджений не підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Керуючисьст.74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність до вимог законодавства задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 03.09.2020, за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 від 13.03.2018.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 03.09.2020 до 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Строк відбування покарання відраховувати з 17.11.2018.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом семи днів з дня її оголошення..

Суддя: ОСОБА_1