Провадження №11-сс/801/302/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: Волошин
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу за додержанням законів регіональним органом безпеки Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1141 КК України,

у с т а н о в и в :

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно матеріалів кримінального провадження № 0000149, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 червня 2024 року ОСОБА_6 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1141 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2025 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах досудового розслідування, тобто до 24 травня 2025 року (включно).

Одночасно визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі 60 560 грн, у разі внесення якої підозрюваний може бути звільнений з-під варти з одночасним покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що в судовому засіданні прокурором доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а застосування менш суворих запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних рішень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу за додержанням законів регіональним органом безпеки Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2025 року та постановити нову ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 24 травня 2025 року, без альтернативи внесення застави.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

ухвала слідчого судді в частині визначення застави є незаконною, винесеною з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

вирішуючи питання про застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави слідчим суддею не ураховано тяжкість вчиненого злочину, обставини його вчинення, зокрема, вчинення злочину проти основ національної безпеки України у період воєнного стану;

обраний запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги, з підстав, викладених у ній, та просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , заперечили проти задоволення апеляційної скарги, указали, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді не відповідає.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема, переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

З матеріалів кримінального провадження слідує, що старшим слідчим в особливо тяжких справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000149, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 червня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1141 КК України.

24 березня 2024 року в межах указаного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1141 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється у порядку, встановленому ст. 278 КПК України у разі затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення.

Разом з тим, у кримінальному процесуальному розумінні існує відмінність між обґрунтованістю та доведеністю висунутої підозри, у тому числі на підставі достатніх, допустимих та достовірних доказів.

Європейський Суд з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10 лютого 2019 року) указав, що:

«Особа може бути затримана, відповідно до пункту 1 (с) статті 5 Конвенції, лише в рамках кримінального провадження з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом.

Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або, навіть, притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом з тим, «обґрунтованість» підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у пункті 1 (с) статті 5. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано «розумним», залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої пунктом 1 (с) статті 5.

Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень».

Зі змісту оголошеної підозри в достатній мірі можна дійти висновку, що підозрюваний ОСОБА_6 може бути причетний до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1141 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за яке законом передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його наслідків, тяжкості ймовірного покарання за злочин, по якому оголошено підозру, підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, тим самим перешкоджати повному та всебічному розслідуванню кримінального провадження, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На переконання колегії суддів стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого застосування запобіжного заходу, зокрема застави.

Частиною четвертою статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В оскаржуваній ухвалі суд визначив альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 грн.

Апеляційний суд вважає, що такий розмір застави не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Рішення про суму застави має прийматися з урахуванням обставин справи, особи підозрюваного та його майна (справа «Маргаретич проти Хорватії» п. 92).

У рішенні ЄСПЛ «Істоміна проти України» констатовано, що сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі, інше.

Колегія суддів при визначенні розміру застави, ураховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, специфіку інкримінованого злочину, які вчинено у період воєнного стану, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, його майновий стан та сімейний стан, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, вважає доцільним визначити підозрюваному ОСОБА_6 , заставу у розмірі 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 840 грн, яка буде співмірною з існуючими у кримінальному провадженні ризиками та у разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку апеляційного суду, саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та не буде непомірним для підозрюваного, членів його сім`ї та близьких родичів.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, його наслідків, суспільної небезпечності, тяжкості імовірного покарання за вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особи підозрюваного, рішення суду щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 90 840 грн відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу за додержанням законів регіональним органом безпеки Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора, обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам та не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу за додержанням законів регіональним органом безпеки Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 1141 КК України скасувати.

Клопотання старшого слідчого задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1141 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 24 травня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90 840 (девяносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

-не відлучатися з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання чи роботи;

-утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3