Провадження № 1-кс/742/1923/24
Єдиний унікальний № 742/6674/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Прилуки скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в :

20 листопада 2024 року до слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Прилуцького окружної прокуратури в Чернігівській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення.

Скарга аргументована тим, що 07.11.2024 року ОСОБА_4 звернувсь із заявою до Прилуцького ВРП ГУНП в Чернігівській області, в якій повідомив відомості про вчинення кримінального правопорушення за ст.162 КК України, але відомості до ЄРДР не були внесені.

Скаржник у судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив.

Від представника скаржника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Уповноважена особа Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області в судове засідання не з`явився, але належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 07.11.2024 року ОСОБА_4 звернулась із заявою до Прилуцького ВРП ГУНП в Чернігівській області, в якій повідомила відомості про вчинення кримінального правопорушення за ст.162 КК України.

Заява аргументована тим, що її неповнолітній син перебував вдома і просив ОСОБА_5 прийти коли повернеться мама, але ОСОБА_5 разом з працівником поліції ОСОБА_6 протиправно проникли в належне їй житло і фактично провели обшук.

Відомості про внесення даних заяви до ЄРДР відсутні.

З наданих Прилуцьким РВП ГУНП в Чернігівській області матеріалів перевірки за заявою ОСОБА_7 від 07.11.2024 року( зареєстрована за № 15014 від 11.11.2024 року, вбачається, що дані матеріали містять лише репорт поліцейського ОСОБА_8 та пояснення ОСОБА_5 в яких останні вказують на проникнення до квартири з дозволу сина ОСОБА_4 - ОСОБА_9 .

Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст.214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.214 КПК України та пункту 1 глави 2 розділу I Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що слугувати підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, у яких зазначені фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Слід також зазначити, що відповідно до ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Слід зазачити, що відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Положеннями ст.214 КПК України передбачено загальну процедуру внесення відомостей про злочин до ЄРДР.

Проте при вирішенні такого питання необхідно також застосовувати положення ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу ч.4 ст.9 КПК у разі, якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Окрім наведеного, вважаю необхідним зазначити, що завдання і функція слідчого судді, прийняття ним рішення, в тому числі при вирішенні скарг на бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей в ЄРДР, не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення в ЄРДР відповідних відомостей, а слідчий суддя згідно вимог ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні матеріалам, приходжу до висновку, що заява ОСОБА_7 від 07.11.2024 року, яка надійшла до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області містить в собі формальні ознаки, які можуть вказувати на наявність ознак злочину, матеріали попередньої перевірки на містять доказів, які б спростовували доводи заяви, а тому є всі підстави для внесення відомостей зазначених в даній заяві до ЄРДР, та оскільки на момент розгляду скарги уповноваженими посадовими особами Прилуцького РВП ГУНП внесення відомостей до ЄРДР не здійснено, то скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, ст.129 Конституції України,слідчий суддя,-

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області внести у встановленому порядку відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 від 07.11.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_10