Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/9532/24
Провадження № 1-в/644/775/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку суду у відповідність до вимог нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Орджонікідзевського районного суд м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом ОСОБА_4 /засуджений), про приведення у відповідність судового рішення до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (арк. спр. 3).

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 25.12.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених: за ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 185 КК України строком на 3 (три) роки, за ч. 2 ст. 289 КК України строком на 5 (п`ять) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, до покарання призначеного цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2020 та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) день, без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 вирахувано з 25.12.2023.

Зараховано ОСОБА_4 у строк відбування покарання час його перебування під вартою у цьому кримінальному провадженні з 29.07.2021 по 25.12.2023, включно.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, чинний з 09 серпня 2024 року (надалі за текстом Закон № 3886-ІХ), яким встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Вказаним Законом № 3886-ІХ підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (надалі за текстом - НМДГ).

На підставі викладеного, засуджений ОСОБА_4 відповідно до вимог Закону № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, просив суд привести вирок суду у відповідність до вимог нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його відносно засудженого.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 01.11.2024, справа № 644/9532/24 визначена на розгляд судді ОСОБА_1 .

Засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у режимі відеоконференції, у судовому засіданні підтримав свою заяву.

У судовому засіданні прокурор пояснив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 25.12.2023 не підлягає декриміналізації за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вартість таємно викраденого чужого майна становила: 6 749 грн 00 коп, що на момент вчинення кримінального правопорушення становить суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема більшу від 2 379,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі не усунута. Епізод № 2 від 13.07.2021 о 00 год 30 хв кваліфікований за ч. 2 ст. 289 КК України, на момент вчинення кримінального правопорушення не підпадає під дію Закону № 3886-ІХ, тобто кримінальна караність цього діяння наразі не усунута, тому він не підлягає декриміналізації.

Натомість, дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років, відповідно до вироку Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2020, вчинені засудженим ОСОБА_4 , у зв`язку з малозначністю вартості таємно викраденого майна, сума якого становить, на час вчинення злочину, зокрема на 14.12.2019, 1124,00 грн, менше двох НМДГ, зокрема меншу від 2 102,00 грн, підлягають декриміналізації, оскільки їх кримінальна караність наразі усунута.

Суд, заслухавши пояснення засудженого, доводи прокурора, дослідивши матеріали справи, особову справу засудженого, дійшов висновку, що заява засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений відбуває покарання в умовах ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» (арк. спр. 1), яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Таджицька, 7, отже справа підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Харкова на підставі ч.2 ст. 539 КПК України.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Судом установлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий вироками:

1). Октябрського районного суду м. Полтави від 25.12.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених: за ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 185 КК України строком на 3 (три) роки, за ч. 2 ст. 289 КК України строком на 5 (п`ять) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, до покарання призначеного цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2020 та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) день, без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 вирахувано з 25.12.2023.

Зараховано ОСОБА_4 у строк відбування покарання час його перебування під вартою у цьому кримінальному провадженні з 29.07.2021 по 25.12.2023, включно.

2). Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідності до прийнятого Верховною Радою України 18 липня 2024 року Закону № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року, статтю 51 КУпАП викладено в такій редакції: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб».

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП , в редакції Закону № 3886-ІХ, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цим Законом № 3886-ІХ, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, якою визначено адміністративну відповідальність за вчинення дрібної крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян - це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи ( у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Податкового кодексу України, сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлюється законом України про державний бюджет України на конкретно визначений рік, так станом на 2018 рік, згідно з Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік», з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить 1 762,00 грн, з 01 липня 2018 року 1 841,00 грн, з 01 грудня 2018 року 1 921,00 грн тощо.

Відповідно до Податкового кодексу України, сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлюється законом України про державний бюджет України на конкретно визначений рік, так станом на 01 січня поточного року, а саме:

у 2019 році з 1 січня - 1921 грн, з 1 липня - 2007 грн, з 1 грудня - 2102 грн;

у 2021 році з 01.01.2021 по 30.06.2021 2270,00 грн; з 01.07.2021 по 30.11.2021 2379,00 грн, з 01.12.2021 по 31.12.2021 2481,00 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з:

01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року становив 1 051грн 00 коп ( 2 102,00 грн розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи у період з 14 по 15 грудня 2019 х на 50 %). Тобто, два неоподатковуваних мінімума доходів громадян за цей період становлять суму 2 розмірі: 1 051 грн 00 коп х 2 = 2 102,00 грн;

01 липня 2021 року по 30 листопада 2021 року становив 1 189 грн 50 коп ( 2 379,00 грн розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи у період з 10 липня по 13 липня 2021 х на 50 %). Тобто, два неоподатковуваних мінімума доходів громадян за цей період становлять суму 2 розмірі: 1 189 грн 50 коп х 2 = 2 379,00 грн.

Згідно з вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 25.12.2023 (арк. о/с 80 83) засудженим ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки, вчинено кілька епізодів злочинних дій, так,

- епізод № 1 від 10 липня 2021 о 02 год 00 хв кваліфікований за ч. 2 ст.185 КК України, вартість таємно викраденого чужого майна становила: 6 749 грн 00 коп, що на момент вчинення кримінального правопорушення становить суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема більшу від 2 379,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі не усунута (арк. о/с 80/зворот);

- епізод № 2 від 13.07.2021 о 00 год 30 хв кваліфікований за ч. 2 ст. 289 КК України, на момент вчинення кримінального правопорушення не підлягає декриміналізації за Законом № 3886-ІХ, тобто кримінальна караність цього діяння наразі не усунута (арк. о/с 80/зворот).

Суд установив, що епізод 1 не підлягає декриміналізації та є кримінально караними через те, що розмір викраденого перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення правопорушень, зокрема станом на 10.07.2021. (арк. о/с 80/зворот).

Відповідно до вироку Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2020 засудженим ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років, вчинено крадіжку, вартість таємно викраденого майна якої становить, на час вчинення злочину, зокрема на 14.12.2019, 1124,00 грн, що на момент вчинення кримінального правопорушення становить суму меншу двох НМДГ, зокрема меншу від 2 102,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі усунута (арк. о/с арх. мат.).

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімума, до цього діяння застосовується ст. 5 КК України.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна та шахрайство, якщо вартість цього майна не перевищує 2 НМДГ на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ч.3 ст. 185 КК України (епізод від 14.12.2019 за вироком Московського районного суду м. Харкова віж 20.07.2020).

За частиною 2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК України).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), і шахрайство, за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи. Відповідні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.08.2024 по справі №567/507/23.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, за якими: «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частина 6 ст. 3 КК передбачає, що зміни до КК можуть вноситися, зокрема, законами про внесення змін до законодавства України про адміністративні правопорушення, що відрізняє ситуацію, яка розглядається, від змін нормативно-правових актів інших галузей права.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП , в редакції Закону № 3886-ІХ, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з 09.08.2024 кримінальна, а не адміністративна відповідальність за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату майна настає, якщо вартість такого майна з урахуванням відповідних положень Податкового кодексу України, Закону України «Про Державний бюджет України на відповідний рік, якщо вартість майна, здобутого злочинним шляхом становить менше 2 НМДГ.

Згідно з вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 25.12.2023 (арк. о/с 80 83) засуджений ОСОБА_4 вчинив корисливий злочин, вартість майна отриманого злочинним шляхом якого, зокрема за ч. 2 ст. 185 епізод № 1 становила на момент вчинення правопорушення більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що наразі не підлягають декриміналізації за приписами Закону № 3886-IX від 18.07.2024, є кримінально караними (арк. о/с 80/зворот).

Відповідно до вироку Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2020 засудженим ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років, вчинено крадіжку, вартість таємно викраденого майна якої становить, на час вчинення злочину, зокрема на 14.12.2019, 1124,00 грн, що на момент вчинення кримінального правопорушення становить суму меншу двох НМДГ, зокрема меншу від 2 102,00 грн, тобто кримінальна караність цього діяння наразі усунута (арк. о/с арх. мат.).

Отже, вказані діяння не можуть вважатись кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого ОСОБА_5 засуджений зазначеним вироком, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено адміністративну відповідальність, 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами в ч. 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

За приписами ч. 3 ст. 74 КК України визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч.1 ст. 58, ч.1 ст. КК України),11,13,13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Отже, вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 25.12.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених: за ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 185 КК України строком на 3 (три) роки, за ч. 2 ст. 289 КК України строком на 5 (п`ять) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, до покарання призначеного цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2020 та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) день, без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 вирахувано з 25.12.2023.

Зараховано ОСОБА_4 у строк відбування покарання час його перебування під вартою у цьому кримінальному провадженні з 29.07.2021 по 25.12.2023, включно.

Враховуючи, що ч. 3 ст. 185 КК України згідно з вироком Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2020 підлягає декриміналізації в силу положень Закону України № 3886-ІХ, що усуває караність діяння, та на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, звільняє засудженого від відбування покарання, оскільки вчинено крадіжку, вартість таємно викраденого майна якої становить, на час вчинення злочину, зокрема на 14.12.2019, 1124,00 грн, на суму меншу двох НМДГ, зокрема меншу від 2 102,00 грн.

У зв`язку з вище викладеним, посилання на ст. 71 КК України у судовому рішенні Октябрського районного суду м. Полтави від 25.12.2023 року не застосовується.

Частина 6 ст. 3 КК передбачає, що зміни до КК можуть вноситися, зокрема, законами про внесення змін до законодавства України про адміністративні правопорушення, що відрізняє ситуацію, яка розглядається, від змін нормативно-правових актів інших галузей права.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП , в редакції Закону № 3886-ІХ, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Отже, на засудженого розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Керуючись ст.107 ч.4, ст.537 ч.1 п.13, ст.539 ч.2 п.2 та ч.5, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, ст. 5, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч.2 ст. 74, 75 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення у відповідність судових рішень до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX відносно засудженого задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного Московським районним судом м. Харкова від 20.07.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років, на підставі ч.2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Виключити посилання на застосування ч. 1 ст. 71 КК України у вироці Октябрського районного суду м. Полтави від 25.12.2023.

В іншій частині раніше визначеної кваліфікації та призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 25.12.2023 остаточного покарання залишається незмінним, зокрема:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим на підставі вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 25.12.2023 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі:

-за ч. 2 ст. 185 КК України строком на 3 (три) роки,

-за ч. 2 ст. 289 КК України строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розраховано з 25.12.2023.

Зараховано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання час його перебування під вартою у цьому кримінальному провадженні з 29.07.2021 по 25.12.2023, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя ОСОБА_1