УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 30 січня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 3 статті 255, частиною 1, 2 статті 364 Кримінального кодексу України,-

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання, у якому слідчий з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання просить накласти арешт із забороною розпорядження та відчуження на майно, власником якого є ОСОБА_5 , а саме:

- частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування доводів клопотання автором клопотання зазначається, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000024 від 30.01.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 3 ст. 255, ч. 1, 2 ст. 364 КК України.

Громадянину ОСОБА_5 було вручено 11 грудня 2024 року повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 3 статті 255, частиною 2 статті 364 КК України.

Автором клопотання зазначається, що підставою накладення арешту на майно підозрюваного є забезпечення виконання передбаченого покарання за ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України у виді конфіскації майна, оскільки відповідно до статті 12 КК України, злочин передбачений ч. 3 ст. 255 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавленням волі до тринадцяти років з конфіскацією майна.

З наведених вище підстав, слідчий просить клопотання задовольнити та проводити судовий розгляд вказаного клопотання у відсутність власника майна.

Слідчий суддя на підставі частини 2 статті 172 КПК України (клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна) вважає за можливе провести розгляд даного клопотання без повідомлення власника майна, за наведених слідчим підстав.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися.

Від прокурора Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 надійшла заява в якій він просить розгляд даного клопотання проводити у його відсутність та задовольнити його.

Приписами статті 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя розглядає клопотання про арешт майна за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, однак неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно частини 4 статті 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.

Слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000024 від 30.01.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 3 ст. 255, ч. 1, 2 ст. 364 КК України.

Згідно з положеннями статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до частини 2 статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 пунктом 3 статтею 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру.

Згідно частини 5 статті 170 КПК України у випадку, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно матеріалів клопотання громадянину ОСОБА_5 було вручено 11 грудня 2024 року повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених:

- частиною 3 статті 255 КК України (участь у злочинній організації, вчинення службовою особою, з використанням службового становища);

- частиною 4 статті 28 частиною 2 статті 364 КК України (зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе, інших фізичних осіб, всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави, вчинене членом злочинної організації).

Санкція частини 3 статті 255 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до тринадцяти років з конфіскацією майна.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 грудня 2024 року, вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 , є власником наступного нерухомого майна, а саме:

- частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно повідомлення про підозру від 11 грудня 2024 року ОСОБА_5 , діючи в складі злочинної організації, виконував визначені йому злочинні функції, а саме:

- добровільно вступив до складу злочинної організації будучи начальником поїзда міжнародного сполучення «Київ-Хелм» № 19/20, з метою вчинення кримінальних правопорушень, спрямованих на отримання неправомірної вигоди для себе, інших фізичних осіб, шляхом необлікованого продажу вільних або умовно-вільних пасажиромісць (у тому числі службових купе та купе відпочинку провідників) у вагонах поїздів міжнародного сполучення;

- працюючи на посаді начальника поїзда міжнародного сполучення, з метою систематичного отримання неправомірної вигоди від діяльності АТ «Укрзалізниця» залучив до протиправної діяльності інших осіб керованої ним поїзної бригади зазначеного поїзду;

- забезпечував функціонування злочинної організації шляхом створення необхідних умов для її існування, зокрема прикритті її злочинної діяльності під виглядом законної діяльності;

- безпосередньому керуванні вчиненням злочинів шляхом спрямування зусиль інших співвиконавців на безпосереднє вчинення кримінальних правопорушень з метою отримання неправомірної вигоди;

- отримував незаконну винагороду за вчинення злочинних дій у складі злочинної організації у відповідності до займаної ним ланки в ієрархічній структурі організації з метою подальшої передачі отриманої неправомірної вигоди інструкторам поїзних бригад або організаторам злочинної організації, в разі відсутності інструкторів поїзних бригад.

Згідно повідомлення про підозру за період з 01 січня 2024 року по 30 червня 2024 року, з урахуванням даних БД Гпрт-1, даних АТ «Укрзалізниця» щодо обсягів продажу та вартості квитків, а також інших матеріалів, було незаконно перевезено 34119 безквиткових пасажирів, та розрахунково підтверджується сума коштів, що не надійшла від продажу квитків АТ «Укрзалізниця», в загальній сумі 73 832 691,70 гривень.

У тому числі, лише за період з 01 січня 2024 року по 30 червня 2024 року, внаслідок злочинних дій начальника поїзда ОСОБА_5 , які полягали в отриманні неправомірної вигоди для себе, інших фізичних осіб, всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державі, сума неотриманих АТ «Укрзалізниця» коштів від продажу квитків на потяги №19/20 «Київ-Хелм» та №119/120 «Дніпро-Київ-Хелм-Київ-Дніпро» становить 108 057,81 грн., та508 142,40 грн. відповідно, що у 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Так, відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частини 4 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

За таких обставин, слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для накладення арешту на нерухоме майно, яке згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 грудня 2024 року є власністю підозрюваного ОСОБА_5 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

На думку слідчого судді, накладення арешту із забороною відчуження та розпорядження, повною мірою забезпечить та відповідатиме меті арешту та принципам розумності та співрозмірності, та достатньою мірою гарантувати досягнення дієвості такого заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 370-372, 376, 395 КПК України слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та відчуження, без заборони користуватися, на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити, що на підставі частини 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Організацію виконання ухвали та контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 та прокурора Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1