ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/27/25 Справа № 711/698/20 Категорія: нововиявлені обставини Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу Придніпровського райсуду м. Черкаси від 14.12.2022 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною ухвалою залишено без задоволення заяву ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 15.08.2012 р. та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 р.

Свою ухвалу суд мотивував тим, що згідно процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, підставою його здійснення є одна з визначених у ч. 2 ст. 459 КПК обставин, що на час подання відповідної заяви підтверджена належними засобами доказування.

Доводи засудженого ОСОБА_8 , які викладені в його заяві, а саме, що вирок постановлений Золотоніським міськрайсудом Черкаської обл. з порушенням вимог ст. 322 КПК України (в ред. 1960 р., а саме факт порушення нарадчої кімнати, незабезпечення своєчасного доступу під час досудового слідства захисником, проведення досудового слідства, слідчих дій з обвинуваченим (підозрюваним) без участі захисника, участь якого згідно до вимог ст. 45, 46 ч. 3 п. 4 КПК України ( в ред. 1960 р.) є обов`язковою; порушення права на справедливий суд в частині використання з метою засудження особи, тобто його ОСОБА_8 , доказів які отримані незаконним шляхом, суд встановив, що вони не містять посилань на нововиявлені обставини, тобто не містять посилань на обставини, які існували на час розгляду справи судом, однак не були відомі суду з певних причин.

За своїм змістом ці доводи не мають відношення до нововиявлених обставин.

Зміст доводів засудженого зводиться до його бажання спонукати суд повторно й по-іншому оцінити існуючі в його кримінальній справі докази та обставини, що є неможливим в порядку перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами за правилами глави 34 КПК України 2012 р.

Суд першої інстанції не встановив таких обставин суттєвого і неспростовного характеру, які б не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що оскаржувана ухвала прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства України, оскільки він заявляв відвід всій колегії суддів місцевого суду, так як у провадженні вказаної колегії перебуває на розгляді заява засудженого ОСОБА_9 про перегляд вироку Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 15.08.2012 р. за нововиявленими обставинами, тобто того ж вироку та з тих самих питань, які переглядали за його скаргою. Вважає, що у колегії суддів склалася суб`єктивна думка, тому вони не є об`єктивними стосовно перегляду вироку.

Вважає, що таким чином, порушене його право на розгляд справи справедливим судом, яке гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року.

Крім того, апелянт наголошує про незаконний склад апеляційного суду, зазначений в ухвалі від 18.12.2012 р. Вважає зазначені ним в заяві обставини є нововиявленими та такими, що дають підстави для звернення до суду, про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу засудженого та просили задовольнити апеляційну скаргу із вказаних у ній підстав, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, місцевий суд дотримався зазначених вимог закону.

Відповідно до ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. При цьому, зазначена норма закону містить вичерпний перелік таких обставин, зокрема:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що вироком Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 15.08.2012 р. ОСОБА_8 засуджено за п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 р. апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду - без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2013 р. касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 15.08.2012 р. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 р. - без змін.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяв засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду за нововиявленими обставинами.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду та вважає їх обґрунтованими, що процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 4.11.2019 р. (провадження № 51-9834кмо18), перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ревізійною стадією, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути.

Згідно процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, підставою його здійснення є одна з визначених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, що, на час подання відповідної заяви, підтверджена належними засобами доказування.

Крім того, суд першої інстанції належним чином, згідно вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, врахував практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема рішення в справі «Пономарьов проти України» від 3.04.2008 р., в якому зокрема зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata-принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру, чого засудженим не доведено.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що доводи засудженого, які викладені в його заяві (незабезпечення своєчасного доступу під час досудового слідства захисником, проведення досудового слідства, слідчих дій з обвинуваченим (підозрюваним) без участі захисника, участь якого згідно до вимог КПК України (в ред. 1960 р.) є обов`язковою; порушення права на справедливий суд в частині використання з метою його засудження доказів, які отримані незаконним шляхом) не містять посилань на нововиявлені обставини, тобто не містять посилань на обставини, які існували на час розгляду справи судом, однак не були відомі суду з певних причин.

Апеляційний суд перевірив доводи засудженого про те, що вирок постановлений судом з порушенням вимог ст. 322 КПК України (в ред. 1960 р.), а саме з порушенням таємниці нарадчої кімнати та встановив наступні обставини.

У цьому кримінальному провадженні після заслуховування останнього слова обвинувачених, суд о 14:00 год. 13.08.2012 р. вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення, яке проголосив після виходу з нарадчої кімнати 15.08.2012 р. в період часу з 15:29 год. до 16:27 год.

Згідно ст. 322 КПК України (в ред. 1960 р.) «Таємниця наради суддів», вирок постановляється в окремому приміщенні - нарадчій кімнаті. Під час наради і постановлення вироку в нарадчій кімнаті можуть бути лише судді, які входять до складу суду в даній справі. Присутність у нарадчій кімнаті запасних суддів або секретаря судового засідання та інших осіб не допускається. З настанням нічного часу суд вправі перервати нараду для відпочинку. Судді не мають права розголошувати міркування, що висловлювались у нарадчій кімнаті.

Згідно п. 8) ч. 2 ст. 370 КПК України ( в ред. 1960 р.), якщо порушено таємницю наради суддів, вирок (постанову) в усякому разі належить скасувати, тому що це є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Кримінальний процесуальний кодекс 2012 р., та який діє під час апеляційного перегляду, такої вимоги не містить.

Апеляційним судом встановлено, що склад суду під час ухвалення судового рішення в нарадчій кімнаті прийняв рішення щодо формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особам, оцінив докази, кожен окремо та у сукупності, вирішив питання допустимості доказів під час такої оцінки, тощо, тобто вирішив всі питання, визначені ст. 324 КПК України ( в ред. 1960 р.).

Склад суду перебував в нарадчій кімнаті тривалий час, з 13 по 15 серпня 2012 р.

Як вбачається з наданих стороною захисту та неодноразово перевірених відомостей, судді ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в той час, коли вони перебували в нарадчій кімнаті, після розв`язання питань пов`язаних з ухваленням вироку у кримінальній справі, під час виготовлення головуючим у справі тексту вироку, перебуваючи в приміщенні суду працювали з іншими справами, які перебували у них в провадженні.

Так, суддя ОСОБА_11 одноособово, тобто без проведення судових засідань, приймав рішення про відкриття провадження в цивільних справах або про призначення справи до розгляду, зокрема у справах про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей.

Суддею ОСОБА_12 приймалось рішення (одноособово) про передачу цивільної справи на розгляд до іншого суду.

Суддя ОСОБА_13 не вносила документи до ЄДРСР та не розглядала справи під час перебування в нарадчій кімнаті.

Проте, судові засідання судді не проводили, всі ці рішення і дії пов`язані з ними суддя мав процесуальну можливість проводити одноосібно, без участі співробітників суду чи учасників справи. Апеляційний суд звертає увагу, що такі дії з виконання суддею професійних обов`язків в робочий час не були заборонені на той час законодавством.

Таким чином, апеляційний суд встановив, що незважаючи на факти внесення судових рішень у цивільних справах до ЄДРСР одним суддями в той час, коли вони перебували в нарадчій кімнаті під час постановлення вироку, судові засідання в цих та інших справах не проводились, також апеляційним судом не встановлено вчинення процесуальних дій суддями ОСОБА_12 й ОСОБА_11 під час перебування в нарадчій кімнаті в інших справах.

З урахуванням вимог ст. 367 КПК України, вчинення процесуальних дій та ухвалення суддею під час перебування в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженні судових рішень по інших справах, слід вважати порушенням таємниці наради суддів, яке на підставі частини 1 статті 412 КПК України може бути визнано істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, лише у разі коли воно за своїм характером та з огляду на обставини конкретної справи перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тобто в тих випадках, коли вказане порушення обґрунтовано ставить під сумнів незалежність і неупередженість суддів (судді) при обговоренні та ухваленні відповідного судового рішення, постановити законне та обґрунтоване судове рішення (постанова об`єднаної палати касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.02.2020 р., справа № 128/2455/15-к).

Отже, на переконання апеляційного суду, після перевірки доводів ОСОБА_8 не встановлено такого істотного порушення таємниці наради суддів, яке на підставі ч. 1 ст. 412 КПК України може бути визнано істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскільки з наданих матеріалів не вбачається, що судді, які входили до складу суди виносили якісь процесуальні рішення у інших справах, не встановлено, щоб в цей час проводився розгляд справ по суті, також не встановлено спілкування цих суддів з особами, які брали участь у цьому кримінальному провадженні. Крім того, не встановлено, що ці судді розголошували хід обговорення та ухвалення вироку в нарадчій кімнаті.

Таким чином, на думку апеляційного суду, не встановлено таких порушень, які б обґрунтовано ставили під сумнів незалежність і неупередженість суддів при обговоренні та ухваленні відповідного судового рішення, а саме вироку стосовно ОСОБА_8 та постановили судове рішення, яке було предметом перегляду апеляційним та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ та за результатами перегляду касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок Золотоніського міськрайсуду Черкаської області від 15.08.2012 р. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 р. залишено без змін.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд дав належну оцінку доводам засудженого, зазначених у заявах про перегляд вироку Золотоніського міськрайсуду Черкаської області від 15.08.20212 р., і в клопотаннях, зокрема щодо відводу всій колегії суддів місцевого суду, незаконного, на думку засудженого, складу апеляційного суду, зазначеного в ухвалі апеляційного суду від 18.12.2012 р.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що доводи засудженого ОСОБА_8 зводяться до його бажання спонукати суд повторно й по-іншому оцінити існуючі в його кримінальній справі докази та обставини, що є неможливим в порядку перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами за правилами глави 34 КПК України та що в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України ці доводи не є нововиявленими обставинами, з таким висновком повністю погоджується апеляційний суд.

Окрім того, стороною захисту не надано жодного належного доказу на підтвердження своїх доводів.

Апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що обставини, які існували і про які сторона знала або могла знати на момент постановлення рішення, але з тих чи інших причин не представила суду, не можуть вважатись нововиявленими. Також, не можуть вважатись підставами для перегляду за нововиявленими обставинами докази, які були доступні стороні і які вона мала можливість представити при сумлінному використанні своїх процесуальних обов`язків.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення. Однак суд не уповноважений збирати докази існування нововиявлених обставин, у тому числі шляхом дачі відповідних судових доручень лише на підставі припущення сторони кримінального провадження про існування таких обставин та доказів, що їх підтверджують.

Апеляційний суд вважає вірним висновок місцевого суду про те, що зміст доводів засудженого зводиться до його бажання спонукати суд повторно й по-іншому оцінити існуючі в його кримінальній справі докази та обставини, що є неможливим в порядку перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами за правилами Глави 34 КПК України.

За змістом положень цієї глави КПК України, суд не має права повторно переоцінювати наявні у кримінальній справі докази, а також не має права давати оцінку певним з точки зору заявника порушенням норм матеріального або процесуального закону, які були допущені в ході досудового слідства чи судового розгляду справи, оскільки таке право виключно належить лише суду вищої інстанції, який має право переглядати судове рішення в порядку його оскарження по суті.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду та вважає вірною таку аргументацію суду про те, що ключовою ознакою нововиявленої обставини, яка може бути підставою для перегляду чинного судового рішення, відповідно до змісту п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК України, є те, що ця обставина не була відома суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення.

Доводи засудженого ОСОБА_8 щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства України при постановленні ухвали Придніпровського райсуду м. Черкаси від 14.12.2022 р., в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження, а тому до задоволення не підлягають.

Відповідно до п. п. 42, 43 рішення ЄСПЛ від 9.06.2011 р. у справі «Желтяков проти України», суд наголошував на тому, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися в контексті преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилося під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого і неспростовного характеру.

При цьому, на думку апеляційного суду, місцевий суд, який обґрунтовано не встановив таких обставин суттєвого і неспростовного характеру, які б не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженого про те, що оскаржувана ухвала прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства України, оскільки ним заявлений відвід всьому складу суду місцевого суду, тому що у його провадженні перебувала на розгляді заява засудженого ОСОБА_9 про перегляд вироку Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 15.08.2012 р. за нововиявленими обставинами, тобто того ж вироку та з тих самих питань, які переглядали за скаргою ОСОБА_8 та що у складу суду склалася суб`єктивна думка, тому вони не є об`єктивними стосовно перегляду вироку.

Таким чином, порушене його право на розгляд справи справедливим судом, яке гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року.

Крім того, зазначений в ухвалі від 18.12.2012 р. склад апеляційного суду, на думку апелянта, є незаконним. Зазначені засудженим у заяві обставини є нововиявленими та такими, що дають підстави для звернення до суду, про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, то ці доводи не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час апеляційного перегляду, всі доводи викладені у заяві засудженого про перегляд за нововиявленими обставинами вироку були перевірені судом першої інстанції, заявнику була надана можливість подання доказів на підтвердження обставин, які він вважав нововиявленими, проте оцінивши всі доводи такої заяви та порівнявши їх з матеріалами провадження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви засудженого і з таким висновком та аргументацією місцевого суду погоджується апеляційний суд.

Обставини, які існували і про які сторона захисту знала або мала знати на момент постановлення рішення, але з тих чи інших причин не представила суду, не можуть вважатися нововиявленими. Також не можуть вважатися підставами для перегляду за нововиявленими обставинами докази, які були доступні стороні захисту і які вона мала можливість представити при сумлінному використанні своїх процесуальних можливостей. Перегляд за нововиявленими обставинами не може використовуватися як прихована апеляція на судове рішення, яке набрало законної сили, тобто для повторного розгляду справи і отримання нової оцінки її обставин. Таке використання екстраординарної процедури підриває принцип сталості судового рішення.

Суд першої інстанції саме в цих межах, які встановлені Главою 34 КПК України, розглянув та перевірив доводи про нововиявлені обставини за заявою засудженого та не визнав їх належними та достатніми для перегляду вироку суду та ухвали апеляційного суду.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив всі обставини провадження в межах заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами та в межах визначених кримінальним процесуальним законом для такого виду проваджень і виклав переконливі мотиви ухваленого рішення, спростувавши доводи засудженого, та обґрунтував їх дослідженими матеріалами кримінальної справи. Під час апеляційного перегляду засудженим та його захисником не були наведені обґрунтовані мотиви та підстави для скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і підстав для її скасування та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 459 та 467 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Придніпровського райсуду м. Черкаси від 14.12.2022 р., якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Золотоніського міськрайсуду Черкаської області від 15.08.2012 р. та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 р. залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою в той самий строк з моменту вручення йому ухвали суду.

Головуючий

Судді