ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 679/1348/24

Провадження № 11-кп/820/265/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Нетішинським міським судом Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2024 року за № 0001334 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17 січня 2025 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17 січня 2025 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ст. 44 КК України. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2024 року за № 0001334 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Крім того, зазначеною ухвалою знято арешт на речовий доказ сім-картку, належну ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив її змінити та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась протиправність діяння. В решті ухвалу просив залишити без змін.

Не оспорюючи правильність встановлення обставин справи та підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із декриміналізацією діяння, вважає, що суд неправильно застосував закон, який підлягав застосуванню.

Посилається на те, що прокурор у судовому засіданні заявляв клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України. Проте суд, правильно встановивши обставини для закриття кримінального провадження у зв`язку із декриміналізацією діяння, у подальшому в ухвалі зазначив про необхідність звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 на підставі ст. 44 КК України та закриття провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, не навівши підстав для звільнення за вказаним пунктом.

За таких обставин, на думку прокурора, допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, потерпілого ОСОБА_6 , який підтримав позицію прокурора, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити ухвалу.

Згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Однак, при постановлені ухвали вказані вимоги не дотримані.

Пунктом 41 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 3 ст. 4792 КПК визначено якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 41 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 12 ч. 2 статті 284 цього Кодексу.

Тобто, у разі згоди обвинуваченого на закриття провадження з підстави, передбаченої п. 41 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, суд на цій підставі зобов`язаний закрити кримінальне провадження.

Як убачається із матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що вона 21 липня 2024 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, в умовах воєнного стану, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 , таємно викрала грошові кошти на суму 3000 гривень, належні потерпілому ОСОБА_6 .

Таким чином, органом досудового розслідування дії обвинуваченої ОСОБА_7 кваліфіковано, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України № 3886-ІX від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відповідно до якого ст. 51 КУпАП викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, при цьому, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, який у 2024 році складав 3028 гривень.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить, що кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України настає у випадку, якщо розмір вартості викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП (в редакції Закону України № 3886-ІX від 18 липня 2024 року), а саме, 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, на момент вчинення.

Із матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 викрала грошові кошти в сумі 3000 гривень, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_7 не заперечила щодо закриття кримінального провадження щодо неї у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна відповідальність, про що зазначено судом першої інстанції і в оскаржуваному рішенні. А отже, кримінальне провадження підлягало закриттю на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Натомість, суд, установивши наявність підстав для закриття кримінального провадження з вищевказаних підстав, та за наявності згоди обвинуваченої, ухвалив рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ст. 44 КК України та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Отже, враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне визначення судом підстав для закриття провадження є слушними та підлягають задоволенню.

За таких обставин, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України ухвала місцевого суду в частині застосування положень ст. 284 КПК України підлягає зміні, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закриттю на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 в частині застосування положень ст. 284 КПК України змінити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001334 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного Кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2