Провадження №11-кп/801/1349/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

та засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2024 року,

якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність, яке мотивоване наступним.

Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років восьми місяців позбавлення волі.

Враховуючи набуття чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», засуджений ОСОБА_7 просив суд привести вищевказаний вирок у відповідність до нового законодавства та звільнити його від покарання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2024 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність.

Приведено вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2022 стосовно ОСОБА_7 у відповідність до чинного законодавства та виключено з вказаного вироку вказівки на засудження ОСОБА_7 за епізодами крадіжок з потерпілим ОСОБА_8 від 11.09-05.10.2021 на суму 530 грн., з потерпілим ОСОБА_9 від 12-13.09.2021 на суму 1335,86 грн., у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким усунена кримінальна карність діяння, вчиненого особою.

Ухвалено вважати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2022 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України (за епізодом крадіжки майна потерпілого ОСОБА_10 на суму 5250 грн. від 11.09-05.10.2021 та за епізодом крадіжки майна потерпілої ОСОБА_11 на суму 3043,33 грн. від 10.09-04.10.2021) до покарання у вигляді трьох років восьми місяців позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з ухваленим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить частково скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024 та ухвалити нову ухвалу, якою пом`якшити йому призначене покарання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, задовольняючи його клопотання про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства та виключаючи вказівку про його засудження за епізодами крадіжок з потерпілим ОСОБА_8 від 11.09-05.10.2021 на суму 530 грн., з потерпілим ОСОБА_9 від 12-13.09.2021 на суму 1335,86 грн., залишив без змін покарання, призначене вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2022 у виді трьох років та восьми місяців позбавлення волі. На переконання засудженого, з врахуванням пом`якшуючих покарання обставин, які були встановлені вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2022, а також декриміналізацією двох епізодів крадіжок покарання у виді трьох років та восьми місяців позбавлення волі є занадто суворим.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки для цього відсутні правові підстави .

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідача, пояснення учасників, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

За правилами ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, а доводи апеляційної скарги засудженого про наявність підстав для пом`якшення призначеного покарання є неспроможними.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Вказаним Законом №3886-IX внесені зміни у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, статті 185, 190, 191 КК фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

При цьому апеляційний суд враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24, відповідно до якого Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

Під час з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2022 за ч.3 ст.185 , ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Згідно з вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2022 ОСОБА_7 засуджено за скоєння чотирьох епізодів крадіжок на суми 5250 грн., 530 грн., 1335,86 грн., 3043,33 грн. в 2021 році.

Станом на момент скоєння ОСОБА_7 в 2021 році кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, неоподаткований мінімум доходів громадян (для кваліфікації правопорушення) складав 1135 грн.

Таким чином, вартість викраденого майна за двома епізодами крадіжок на даний час не передбачає настання кримінальної відповідальності, а тому суд першої інстанції правильно виключив з вказаного вироку вказівки на засудження ОСОБА_7 за епізодами крадіжок з потерпілим ОСОБА_8 від 11.09-05.10.2021 на суму 530 грн та з потерпілим ОСОБА_9 від 12-13.09.2021 на суму 1335,86 грн, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким усунена кримінальна карність діяння, вчиненого особою.

Разом з тим, як убачається з вироку Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2022 остаточне покарання засудженому ОСОБА_7 було призначено з врахуванням положень ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.12.2021 і ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15.02.2022, у виді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Окрім цього, Могилів-Подільським міськрайонним судом при призначенні покарання було враховано те, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, а за місцем реєстрації негативно, на обліку у лікарів-психіатра та нарколога не перебуває, відповідно до змісту досудової доповіді виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Також судом було враховано обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та обставину, яка обтяжує покарання, рецидив злочинів.

За таких обставин, Вінницький міський суд дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для пом`якшення покарання засудженому, при цьому взяв до уваги, що остаточне покарання, яке він відбуває ОСОБА_7 на теперішній час за вироком від 22.02.2022 призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Суд першої інстанції також правильно встановив, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, кримінальна карність яких ніяким законом не усунута, а тому він має відбувати покарання за вироком від 22.02.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом крадіжки майна потерпілого ОСОБА_10 на суму 5250 грн. від 11.09-05.10.2021 та за епізодом крадіжки майна потерпілої ОСОБА_11 на суму 3043,33 грн. від 10.09-04.10.2021 у виді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

З огляду на викладене, доводи засудженого ОСОБА_7 про необхідність пом`якшення призначеного йому покарання, на переконання апеляційного суду, є безпідставними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування або зміну оскаржуваної ухвали, під час розгляду апеляційної скарги не вбачається, а відтак її слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. ст. 5, 74 КК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2024 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4