Провадження № 1-кп/185/17/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану в залі в м.Павлоград кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0001542 від 06 жовтня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого на посаді кранівника на шахті «Західно-Донбаська» ВСП ШУ «Тернівське» ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля», раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

04 жовтня 2024 року близько о 05.10 годині обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в районі багатоквартирного будинку №93/2 по вул.Соборна м.Павлограда Дніпропетровської області, побачив на землі мобільний телефон торгівельної марки «Хіаомі Redmi 13С», що належить потерпілому ОСОБА_6 , який під час повернення в нічний час доби 04 жовтня 2024 року додому, ймовірно, втратив свій мобільний телефон. Знайшовши вказаний мобільний телефон, у обвинуваченого ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що знайдений мобільний телефон є чужим майном, не бажаючи повертати його власникові, діючи в умовах воєнного стану, перебуваючи біля вищевказаного будинку, керуючись корисливим мотивом, маючи впевненість у таємності вчинюваних дій, усвідомлюючи злочинний характер здійснюваних дій і розуміючи, що такі є засобом до досягнення протиправної мети, обвинувачений ОСОБА_3 таємно, незаконно заволодів вищевказаним мобільним телефоном, з місця події зник, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 4020 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, суду пояснив, що вранці 04 жовтня 2024 року приблизно о 05.00 годині він, вийшовши з квартири будинку АДРЕСА_3 на роботу, біля смітника побачив мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi» в чохлі. Оскільки в нього був поганий мобільний телефон, він вирішив залишити знайдений мобільний телефон собі. Розблокувавши знайдений мобільний телефон, він дістав з нього сім-карту потерпілого, вставив свою сім-карту та став користуватись. Спроби знайти власника, подзвонити або іншим способом повернути телефон потерпілому не вживав. Вважав, що телефон це знахідка. В подальшому на роботі служба безпеки підприємства сповістила йому, що його шукає поліція. Він одразу передзвонив поліцейським, з ними зустрівся. В нього вилучили знайдений мобільний телефон. В скоєному щиро кається, просить суворо його не карати та не позбавляти його волі. Фактичні обставини ним не оспорюються, викладені обставини в обвинувальному акті відповідають подіям кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій просив розглядати кримінальне провадження за його відсутності у зв`язку з проходженням військової служби в лавах ЗСУ.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що в день інкримінованих обвинуваченому подій він познайомився з потерпілим ОСОБА_6 . Вони разом з ним вживали спиртні напої в квартирі, яку він винаймав, за адресою: АДРЕСА_4 . Пригадує, що потерпілий поставив на зарядку свій мобільний телефон марки «Хіаомі». Вночі потерпілий вирішив йти додому. Коли ОСОБА_6 пішов, він ліг відпочивати. Вранці знову повернувся потерпілий та сказав, що він забув в нього в квартирі мобільний телефон. Вони вдвох пройшли до того місця, де напередодні потерпілий заряджав свій телефон, проте мобільного телефону там не було. Розуміючи, що телефон був вкрадений, і в цьому можуть підозрювати його, він запропонував ОСОБА_6 одразу звернутись до поліції. Одразу в той же день приїздила оперативно-слідча група, яка провела огляд його квартири. Поліцейські не знайшли мобільний телефон в квартирі та продовжили його пошуки.

Судом були досліджені наступні письмові докази та прийняті процесуальні рішення.

Витяг з кримінального провадження №0001542, щодо внесення слідчим Павлоградського РВП ГУНП Дніпропетровської області відомостей до ЄРДР 05.10.2024 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, за фактом таємного, шляхом вільного доступу викрадення в умовах воєнного стану в ніч з 03 жовтня 2024 року на 04 жовтня 2024 року приблизно о 05:10 годині ОСОБА_3 мобільного телефону потерпілого ОСОБА_6 /а.п.50/

Постанови про визначення групи слідчих та призначення групи прокурорів від 07.10.2024 року, яким були визначені група слідчих для проведення досудового розслідування та група прокурорів в даному кримінальному провадженні /а.п.51-53/

Рапорт помічника чергового Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 04.10.2024 року, згідно з яким 04.10.2024 року о 13:58 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_4 , - відпочивали зі знайомим, а вранці виявив зникнення телефону ОСОБА_8 . Двері до квартири не були зачинені. Заявник ОСОБА_7 . В ході виїзду було встановлено, що ОСОБА_6 03.10.2024 року у нічний час доби перебував у малознайомого ОСОБА_7 за вказаною вище адресою, з котрим розпивав алкогольні напої. Після чого ОСОБА_6 пішов додому. 04.10.2024 року повернувшись за місцем проживання малознайомого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 виявив відсутність свого мобільного телефону. В крадіжці мобільного телефону підозрює ОСОБА_7 /а.п.54/.

Протокол огляду місця події від 04.10.2024 року з фототаблицею, відповідно до якого на підставі письмової заяви свідка ОСОБА_7 в присутності понятих, було оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення, а саме: квартира АДРЕСА_5 . В ході огляду було оглянуто приміщення квартири, зафіксована обстановка. Під час огляду нічого не виявлено та не вилучено /а.п.56-58/.

Висновок експерта за результатами судової товарознавчої експертизи від 25.10.2024 року, згідно з яким ринкова вартість мобільного телефону марки «Хіаомі Redmi 13С», станом на момент вчинення кримінального правопорушення, могла складати 4020.00 грн. /а.п.62-64/.

Протокол огляду речей від 25.10.2024 року, відповідно до якого на стадії досудового розслідування слідчим був оглянутий мобільний телефон «Хіаомі Redmi 13С» в корпусі чорного кольору, були встановлені і-mеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . По закінченню огляду мобільний телефон був вилучений до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області /а.п.65-68/.

Постанова слідчого від 25.10.2024 року про визнання речовим доказом: мобільного телефону марки Хіаомі Redmi 13С» в корпусі чорного кольору, іmеі№1: НОМЕР_1 , іmеі№2: НОМЕР_2 , який відповідно до квитанції передано на збереження до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровської області /а.п.69-70/.

Суд, проаналізувавши викривальні покази обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_3 , а також з іншими доказами кримінального провадження: показаннями свідка, протоколами слідчих дій, висновком експерта, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, - робить висновок про те, що наведені судом докази, мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, тому і покладені в основу вироку. Зазначені докази винуватості обвинуваченого є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки повністю підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані в порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Разом з тим, показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що мобільний телефон потерпілого він знайшов, а не викрадав, були спростовані в суді наступним.

Знахідка це майно, втрачене власником без його волі і знайдене іншою особою. Так, відповідно до ст.337 Цивільного кодексу України, особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі і повернути знайдену річ цій особі. Законодавець поклав на особу, яка знайшла загублену річ, обов`язок здійснити пошук власника цієї речі. Частина друга статті 337 Цивільного Кодексу України говорить, що в разі, якщо особа, яка має право вимагати повернення загубленої речі, або місце її перебування невідомі, то людина, що знайшла загублену річ, зобов`язана заявити про знахідку Національну поліцію або органи місцевого самоврядування.

Потерпілий ОСОБА_6 одразу після втрати свого мобільного телефону, став телефонувати на нього, маючи намір повернути загублену річ. Обвинувачений, який забрав мобільний телефон потерпілого, одразу виключив мобільний телефон, в подальшому дістав з нього сім-карту потерпілого, не намагається знайти потерпілого, не дзвонить на номери з телефонної книжки потерпілого. Обвинувачений, виходячи з його показів, вирішив залишити собі знайдений мобільний телефон для використання та не повертати власнику.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 не були направлені на відшукання власника знайденого майна. Обвинувачений не звернувся до органів поліції та не повідомив про знахідку.

Тому показання обвинуваченого в частині відсутності кримінальної відповідальності за знахідку суд розцінює як спосіб захисту обвинуваченого від пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України доведена повністю та підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії тяжких злочинів, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в психіатричному диспансері та у лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, усунення заподіяної шкоди.

Обставинами, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та усунення заподіяної шкоди.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину визнав, працює, наявності пом`якшуючих його покарання обставин, відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізолювання від суспільства та призначає йому покарання в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, тобто в умовах виконання за його поведінкою постійного та обов`язкового контролю, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судово-товарознавча експертиза на проведення якої згідно довідки було витрачено 1591,80 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 1591,80 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 1591.80 гривень.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi 13С», який переданий на зберігання до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, - після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1