Провадження №1-кп/523/849/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження №0000340, внесене до ЄРДР 27.07.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Назавизів Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого та тимчасово не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01.03.2024 року, у невстановлені час і місці, підсудний ОСОБА_4 з метою отримання водійського посвідчення на право керування транспортним засобом, всупереч вимогам постанови Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», з використанням мережі «Інтернет» вступив у попередню змову з невстановленою особою та замовив їй виготовлення за грошові кошти підробленого офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права означеного водійського посвідчення.

Переслідуючи свій злочинний умисел, направлений на виготовлення підробленого офіційного документа, підсудний ОСОБА_4 засобами електронного (цифрового) зв`язку надав невстановленій особі свої анкетні дані, зразок власного підпису і власну фотокартку, для виготовлення підробленого посвідчення водія на своє ім`я за грошові кошти.

В подальшому, 01.04.2024 року, точний час не встановлено, підсудний ОСОБА_4 , в поштовому відділенні ТОВ «Нова пошта» №77 за адресою: м.Одеса, вул.28 бригади, 12, отримав від невстановленої особи поштове відправлення, в якому знаходився підроблений офіційний документ, що видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати посвідчення водія, - посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.04.2024 року на своє ім`я, за яке вказаний підсудний сплатив 10000 гривень та яке він не отримував у встановленому законом порядку.

Крім того, 27.07.2024 року, приблизно о 18:15 годині, підсудний ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по пр.Князя Володимира Великого 75 в м.Одесі, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Lincoln МКС», реєстраційний номер НОМЕР_3 , після чого, під час оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, діючи умисно, з метою використання завідомо підробленого офіційного документу, пред`явив для перевірки працівникам поліції у складі екіпажу «Океан 405» УПП в Одеській області завідомо підроблений офіційний документ, що видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи і який надає право керування транспортним засобом, яке вказаний підсудний у встановленому законом порядку не отримував, водійське посвідчення на своє ім`я серії НОМЕР_1 , бланк якого за висновком експерта №СЕ-19/116-24/16934-ДД від 29.08.2024 не відповідає встановленому зразку, аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, тим самим використавши завідомо підроблений офіційний документ.

Підсудний ОСОБА_4 повністю визнав свою провину по пред`явленому і викладеному в обвинувальному акті обвинуваченню у об`єднаному кримінальному провадженні, а будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень.

Так, підсудний ОСОБА_4 в суді пояснив, що дійсно за викладених в обвинувальному акті обставинах, він за рекламним оголошенням в мережі Інтернет і з метою отримання підробленого посвідчення водія на своє ім`я, замовив невідомій особі виготовлення такого документу за грошову винагороду в розмірі 10000 гривень. Зі встановленим законом порядку отримання водійського посвідчення він обізнаний, оскільки раніше мав водійське посвідчення, але за рішенням суду і вчинення правопорушення за ст.130 КУпАП був позбавлений права керування транспортними засобами.

Посвідчення водія йому було необхідно для керування транспортним засобом і для виготовлення такого посвідчення, він надіслав засобами електронного зв`язку з використанням месенджеру невідомій особі свої анкетні дані, зразок власного підпису та фотокарту, а через деякий час на «Новій пошті» отримав підроблене посвідчення на своє ім`я, за що там же сплатив 10000 гривень.

В подальшому, керуючи транспортним засобом «Volkswagen», він скоїв дорожньо-транспортну пригоду за участю іншого автомобіля, а після прибуття на місце пригоди працівників поліції надав їм завідомо підроблене посвідчення на своє ім`я, яке викликало у них сумніви щодо його справжності.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за результатами попереднього обговорення з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону та наслідків її застосування, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих положень закону, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин об`єднаного кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

За наведених підстав, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини яких ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не проводилось в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив за попередньою змовою групою осіб підроблення офіційного документа, який видається установою, що має право видавати чи посвідчувати такі документи, з метою його використання та використання завідомо підробленого документа, а відтак дії зазначеного обвинуваченого вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, відповідно.

Так, з огляду на ч.3 ст.358 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає, зокрема за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, що карається обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно ж до ч.4 ст.358 зазначеного Кодексу, кримінальна відповідальність за цією нормою настає за використання завідомо підробленого документа, що карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років.

У примітці до статті 358 КК України визначено, що під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи докази у правозастосовній діяльності, що складаються видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним, кількісний склад епізодів протиправних дій та те, що в силу ст.12 КК України скоєне ним відноситься до категорії нетяжкого злочину і кримінального проступку, а також судом враховується стан здоров`я зазначеного підсудного та його особа свою провину в інкримінованих діяннях визнав повністю; раніше не судимий; на диспансерному обліку в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» та КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР не перебуває; забезпечений місцем реєстрації й проживання в Івано-франківській області; неодружений та тимчасово не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості не перебуває; в період березень 2023 - липень 2024 років проходив службу у лавах Об`єднаної штурмової бригади Національної поліції України «Лють», приймав участь у захисті Батьківщини від збройної агресії рф проти України та є учасником бойових дій, сукупність чого свідчить про відсутність у підсудного легальних джерел доходів та неможливість призначення йому покарання у виді штрафу (за ч.4 ст.358 КК), але одночасно обумовлюють доцільність його виправлення в умовах суспільства.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставини, що пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_4 , слід віднести визнання ним своєї провини, наявність статусу учасника бойових дій та участь у захисті Батьківщини від збройної агресії рф проти України, а обставин, що обтяжують покарання зазначеної особи, як визначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується суд, не встановлено.

При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань (ч.1 ст.70 КК України).

Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч.3 ст.127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі сукупності викладеного, з дотриманням принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання у розглядуваному об`єднаному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини і послідовність інкримінованих підсудному ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, їх характер і ступінь тяжкості, кількісний склад, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, наведені вище характеризуючі особу підсудного дані (зокрема, його не працевлаштованість і відсутність легальних джерел доходів), комплексність яких у контексті ст.ст.50, 53, 65 КК України обумовлюють неможливість призначення йому такого виду покарання як штраф (за ч.4 ст.358 КК) та одночасно доводять доцільність його виправлення в умовах суспільства, суд в цілому погоджується з висловленою під час судових дебатів пропозицією прокурора з цього приводу і доходить висновку про те, що обґрунтованим і достатнім для виправлення вказаного підсудного та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень уявляється доцільність призначення йому покарання у виді обмеження волі в межах санкцій, визначених у ч.ч.3, 4 ст.358 КК, а остаточне покарання слід визначити за правилами ст.70 означеного Кодексу, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень, але із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 означеного Кодексу та з покладенням на підсудного низки обов`язків, передбачених ст.76 цього ж Кодексу.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а щодо процесуальних витрат та арешту майна, - в силу вимог ст.ст.124-126, 174 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.100, 124-126, 174, 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, призначивши покарання:

-за ч.3 ст.358 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

-за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75, ч.ч.1, 3 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 місяців, якщо протягом визначеного іспитового строку випробування зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженим ОСОБА_4 , покласти на Надвірнянський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області Міністерства юстиції України.

В силу ст.174 КПК України, арешт на майно, накладений за ухвалою слідчого судді від 30.07.2024, на посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.04.2024 року на ім`я ОСОБА_4 , - скасувати.

З огляду на ст.100 КПК України, речовий доказ у кримінальному провадженні - полімерний сейф-пакет експертної служби МВС України №2295813, який містить бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.04.2024 року на ім`я ОСОБА_4 , що зберігається у камері схову ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (квитанція №848 від 04.09.2024 року), знищити.

В порядку ст.ст.124, 126 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 3029,12 гривень, за проведення експертного дослідження, - стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_4 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити до Надвірнянського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області Міністерства юстиції України та до ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, - для виконання, в частинах наданих їм відповідних повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня ухвалення, а для обвинуваченого, у той же строк з дня отримання його копії.

С у д д я: ОСОБА_1