ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/6922/24 (1-кс/953/8925/24) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1489/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403 від 22.03.2024 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень ч.5 ст. 27, ч.5 ст.191, ч.5 ст. 27, ч.2 ст.15, ч.4 ст.191, ч.5 ст. 27, ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 КК України щодо ОСОБА_8 , -

УСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді було застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 60 діб - тобто до 03 лютого 2025 року включно.

Визначено ОСОБА_8 суму застави у розмірі 1454000 (один мільйон чотириста п`ятдесят чотири тисячі) грн.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_8 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з службовими особами та працівниками Ізюмської міської військової адміністрації, головою, заступником голови та членами Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України Ізюмської МВА, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні, а також свідками кримінального правопорушення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти)для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

В задоволенні клопотання захисту про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання - суд відмовив.

В обґрунтування прийнятого рішення зазначено, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , його ролі згідно пред*явленої підозри, та тих обставин, що кримінальні правопорушення вчинені під час дії воєнного стану, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства так і держави в цілому, враховуючи сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, в умовах дії воєнного стану на території України.

Слідчий суддя вважав за необхідне визначити заставу у розмірі 1454000 грн., а саме в розмірі завданої майнової шкоди, що перевищує 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак меншою ніж запропонованою у клопотанні, та вважає в даному випадку її достатньо саме в такому розмірі для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, з врахуванням всіх даних по особі підозрюваного, розміру завданої шкоди, даних про майновий стан підозрюваного, його пояснень щодо доходів та матеріального забезпечення, та обставин інкримінованих правопорушень і ролі саме ОСОБА_8 в інкримінованому, і прийшов до висновку що внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі, з урахуванням доповнень захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове рішення, яким застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вказує, що ризики, на які посилається прокурор, не підтверджені доказами.

Не погоджується сторона захисту і з обгрунтованістю підозри, оскільки єдиним твердженням щодо сприяння ОСОБА_8 у вчиненні злочину ОСОБА_12 є те, що ОСОБА_8 сприяв шляхом надання засобів для вчинення злочину, що виражається в залученні до злочинної діяльності ОСОБА_13 .

Але ОСОБА_8 діяв виключно на підставі договору про надання послуг з проведення обстеження об`єктів нерухомого майна.

При цьому, ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, проживає разом з цивільною дружиною, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, займався волонтерською діяльністю, має подяки відзнаки.

Також наголошує, що ОСОБА_8 знав про кримінальне провадження, за першою вимогою з`являвся до суду та слідчого.

Вважає розмір застави необгрунтованим та занадто надмірним.

З рішення не зрозуміло в чому полягає виключність даного випадку та у зв`язку із чим розмір застави визначався з перевищенням верхнього розміру.

Також не враховано, що ОСОБА_8 є особою з посередніми статками, середнім заробітком є 12000-15000 гривень, нерухомості не має.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника , яка просила задовольнити її апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст. 196 КПК України.

Так з матеріалів провадження вбачається, що СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403 від 22.03.2024 23, за ч.5 ст.191, ч.2 ст.15, ч.4 ст.191, ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 ч.2 ст.209 КК України.

04.12.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191, ч.5 ст.27, ч.2 ст.15, ч.4 ст.191, ч.5 ст.27, ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 КК України.

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 діючи умисно та за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_12 сприяв останньому у вчиненні злочину порадами та шляхом надання засобів для вчинення злочину, що виражається в залученні до злочинної діяльності родича експерта ФОП ОСОБА_14 та отримання від нього завідомо неправдивих експертних Звітів про результати технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта, пошкодженого внаслідок надзвичайних ситуацій, бойових дій та терористичних актів щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , житлового будинку АДРЕСА_2 та житлового будинку АДРЕСА_3 .

ОСОБА_12 являючись службовою особою, обіймаючи посаду заступника начальника Ізюмської МВА, та будучи керівником Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України Ізюмської МВА, за пособництва ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 діючи умисно, з метою незаконного збагачення протиправним шляхом, зловживаючи службовим становищем, використовуючи фіктивні документи, забезпечив позитивний розгляд Комісією заяви від імені ОСОБА_9 про отримання компенсації за начебто його руйнування внаслідок обстрілів або інших військових дій житло за адресою: АДРЕСА_1 та, у подальшому, 04.04.2024 заволодів бюджетними грошовими коштами на загальну суму 1 454 000 грн., виділеними ОСОБА_9 у якості компенсації за зруйноване його житло, чим в умовах воєнного стану завдав державі, в особі Міністерства розвитку громад та територій України матеріальну шкоду у особливо великому розмірі.

Також, ОСОБА_12 являючись службовою особою, обіймаючи посаду заступника начальника Ізюмської МВА, та будучи керівником Комісії за пособництва ОСОБА_8 та ОСОБА_14 повторно, діючи умисно, з метою незаконного збагачення протиправним шляхом, зловживаючи службовим становищем, використовуючи фіктивні документи, забезпечив позитивний розгляд Комісією заяви від імені ОСОБА_11 про отримання компенсації за начебто руйнування внаслідок обстрілів або інших військових дій житло останнього за адресою: АДРЕСА_2 . 25.06.2024 ОСОБА_11 видано житловий сертифікат на придбання іншого об`єкту житлової нерухомості на суму 849 225 грн., про що ОСОБА_11 не було відомо. ОСОБА_12 вчинив усі дії, які вважав за необхідні для заволодіння бюджетними грошовими коштами в умовах воєнного стану у великому розмірі на загальну суму 849 225 грн., шляхом реалізації житлового сертифікату, виданого на ім`я ОСОБА_11 без відома останнього, проте злочин не доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки бюджетні грошові кошти за житловий сертифікат, виданий на ім`я ОСОБА_11 не надійшли через відсутність фінансування з боку Мінінфраструктури та у зв`язку з припиненням злочинної діяльності правоохоронними органами.

Також, ОСОБА_12 являючись службовою особою, обіймаючи посаду заступника начальника Ізюмської МВА, та будучи керівником Комісії за пособництва ОСОБА_8 та ОСОБА_14 повторно, діючи умисно, з метою незаконного збагачення протиправним шляхом, зловживаючи службовим становищем, використовуючи фіктивні документи, забезпечив позитивний розгляд Комісією заяви від імені ОСОБА_10 про отримання компенсації за начебто руйнування внаслідок обстрілів або інших військових дій житло останнього за адресою: АДРЕСА_3 . 25.06.2024 ОСОБА_10 видано житловий сертифікат на придбання іншого об`єкту житлової нерухомості на суму 2 477 472,40 грн. ОСОБА_12 вчинив усі дії, які вважав за необхідні для заволодіння бюджетними грошовими коштами в умовах воєнного стану у великому розмірі на загальну суму 2 477 472,40 грн., шляхом реалізації житлового сертифікату, виданого на ім`я ОСОБА_10 , проте злочин не доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки бюджетні грошові кошти за житловий сертифікат, виданий на ім`я ОСОБА_10 не надійшли через відсутність фінансування з боку Мінінфраструктури та у зв`язку з припиненням злочинної діяльності правоохоронними органами.

В обґрунтування пред`явленої підозри стороною обвинувачення надані наступні докази: відомостями, викладені у протоколах допитів свідків ОСОБА_9 від 20.08.2024 та 03.09.2024, ОСОБА_11 від 30.09.2024, ОСОБА_10 від 26.09.2024, ОСОБА_16 від 04.10.2024, ОСОБА_17 від 27.08.2024, ОСОБА_18 від 26.09.2024; відомостями, викладеними у протоколі проведення негласних слідчих (розшукових) дій; документами, отриманими у ході здійснення досудового розслідування, у тому числі під час проведення обшуку, тимчасового доступу; звіти про обстеження житлових будинків за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , складеними експертом ФОП ОСОБА_14 , інші документи стосовно нібито знищеного вказаних будинків; службові документи стосовно ОСОБА_12 , відомості щодо діяльності Комісії - розпорядження начальника Ізюмської МВА «Про затвердження складу комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна в наслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією РФ проти України» та Положення про Комісію; відомості від ДП «ДІЯ» щодо видачі житлових сертифікатів ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ; відомості від АТ «Ощадбанк», стосовно руху коштів по банківському рахунку ОСОБА_15 ; висновками судових будівельно-технічних експертиз №6925 від 25.09.2024, №7407/7408 від 23.10.2024, №7388/7389 від 24.10.2024.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать про обґрунтованість підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання можливої причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Зважаючи на вказане, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо обгрунтованості пред`явленої підозри у даному кримінальному провадженні.

Слідчим суддею також було досліджено дані про особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, не одружений, дітей на утриманні немає, з його слів проживає цивільним шлюбом, ФО-П, з вищою освітою, за час навчання позитивно характеризується, станом на теперішній час отримує вищу другу освіту, проживає та зареєстрований в Харківській області.

Також слідчим суддею при розгляді даного клопотання констатовано існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжких правопорушень, у зв`язку із чим він може спробувати переховуватися від органу досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності; підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному відомі анкетні дані та місце мешкання свідків, враховуючи обставини інкримінованого.

Відтак, висновок слідчого судді про те, що тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється останній є достатньою підставою вважати, що висновок про доведеність існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованим, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде забезпечувати виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Наявність ризику впливу на свідків також доведено слідчим, оскільки ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, а тому обґрунтовано можно припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків, враховуючи обставини кримінального правопорушення.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також колегія суддів звертає увагу на наступне.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Окрім іншого, колегія суддів наголошує, що починаючи з 24.02.2022 року, відповідно до Указу Президента України ОСОБА_19 №64/2022, в Україні введено воєнний стан.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , його ролі згідно пред`явленої підозри, та тих обставин, що кримінальні правопорушення вчинені під час дії воєнного стану, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства так і держави в цілому, враховуючи сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, в умовах дії воєнного стану на території України.

Належних відомостей про неможливість підозрюваним перебувати в умовах слідчого ізолятора, стороною захисту не надано.

Що стосується доводів захисника про можливість зменшення розміру застави, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки менший розмір застави не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків в разі її внесення.

Слідчий суддя визначив менший розмір застави, ніж просив слідчий в клопотанні.

При цьому слідчий суддя послався на те, що необхідно визначити заставу у розмірі 1454000 грн., а саме в розмірі завданої майнової шкоди, що перевищує 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та вважав в даному випадку її достатньо саме в такому розмірі для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, з врахуванням всіх даних по особі підозрюваного, розміру завданої шкоди, даних про майновий стан підозрюваного, його пояснень щодо доходів та матеріального забезпечення, та обставин інкримінованих правопорушень і ролі саме ОСОБА_8 в інкримінованому.

Колегія суддів, погоджується з такими висновками, а відтак апеляційна скарга сторони захисту в цій частині є необгрунтованою та підлягає відхиленню.

За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування або зміни з підстав зазначених в апеляцій колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 177, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403 від 22.03.2024 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень ч.5 ст. 27, ч.5 ст.191, ч.5 ст. 27, ч.2 ст.15, ч.4 ст.191, ч.5 ст. 27, ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 КК України щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді