Справа № 132/70/24
Ухвала

Іменем України

21 листопада 2024 року місто КАЛИНІВКА

Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, клопотання прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення його у міжнародний розшук, а також виділення матеріалів в окреме провадження відносно останнього, заявлені в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112 від 25 жовтня 2022 року, відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.01.2024 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області з Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 від 25 жовтня 2022 року, відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2024 року, визначено склад суду з розгляду обвинувального акта: головуючого суддю ОСОБА_10 .

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_10 від 29.01.2024 року, кримінальне провадження призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово в підготовче судове засідання не з`являвся без поважних причин. Привід обвинуваченого ОСОБА_6 не виконано працівниками органу поліції у зв`язку із фактичною відсутністю останнього за місцем своєї реєстрації. Відповідно до листа начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_11 від 03.05.2024 року № 91-30218/18/24-Вих, ОСОБА_6 виїхав 07.02.2024 року через пункт пропуску Краківець, за межі України, та в зворотному напрямку не повертався. Згідно рапортів інспектора ЮП відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_12 від 28.05.2024 року, 16.09.2024 року, та письмового пояснення ОСОБА_13 від 28.05.2024 року, письмового пояснення ОСОБА_14 від 16.09.2024 року, ОСОБА_6 виїхав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_15 за межі України, до Республіки Німеччина на постійне місце проживання. Встановити фактичне місце їх перебування та засоби зв`язку не надається за можливе.

Посилаючись на вказані обставини, прокурор Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 подала 26.06.2024 року до Калинівського районного суду Вінницької області письмове клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення його у міжнародний розшук.

Відповідно до частини 1 статті 187 КПК України, слідчий суддя, суд після одержання клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває на свободі, призначає дату судового засідання і здійснює судовий виклик.

Згідно частини 3 статті 187 КПК України, у разі неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю, слідчий суддя, суд має право постановити ухвалу про привід підозрюваного, обвинуваченого, якщо він не з`явився для розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту чи тримання під вартою, або ухвалу про дозвіл на його затримання з метою приводу, якщо ухвала про привід не була виконана.

З урахуванням зазначених норм процесуального закону, суд після одержання клопотання про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_6 , який перебуває на свободі, призначив дату судового засідання і здійснив судовий виклик.

Відповідно до частин 1, 7 статті 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Згідно частини 1 статті 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Беручи до уваги вищенаведені норми процесуального закону, суд, за відсутності належного підтвердження отримання ОСОБА_6 судової повістки про виклик, та за відсутності даних про його ознайомлення з її змістом, був вимушений неодноразово відкладати розгляд питання щодо обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення його у міжнародний розшук.

Зокрема, ухвалами Калинівського районного суду Вінницької області від 30.07.2024 року, 13.08.2024 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 застосовувався привід до суду, який залишився не виконаний, оскільки відповідно до рапорту інспектора ЮП відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_12 від 16.09.2024 року, та письмового пояснення ОСОБА_14 від 16.09.2024 року, ОСОБА_6 виїхав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_15 за межі України, до Республіки Німеччина на постійне місце проживання. Встановити фактичне місце їх перебування та засоби зв`язку не надається за можливе.

Наведена інформація узгоджується із даними (відомостями), наданими Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, згідно яких, ОСОБА_6 виїхав 07.02.2024 року через пункт пропуску Краківець, за межі України, та в зворотному напрямку не повертався.

З метою недопущення порушення прав обвинуваченого ОСОБА_6 під час розгляду клопотання прокурора про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення його у міжнародний розшук, на підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 14.11.2024 року, через Північний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги, був залучений адвокат ОСОБА_16 (доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги для проведення окремої процесуальної дії від 17.11.2024 року № 004-020004318).

Розглянувши клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення його у міжнародний розшук, з`ясувавши позицію учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 будучи обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та достовірно знаючи про те, що Калинівським районним судом Вінницької області здійснюється розгляд кримінального провадження стосовно нього і де його участь є обов`язковою, виїхав за межі України, не повідомивши суд про своє місце перебування, що свідчить про ухилення останнього від суду.

Стаття 21 КПК України визначає, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите (стаття 28 КПК України).

За положеннями статті 2 КПК України, основним завданням кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування й судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного була застосована належна правова процедура.

Такою процедурою щодо обвинуваченого, який перебуває за кордоном, є його притягнення до кримінальної відповідальності заочно або шляхом екстрадиції в Україну. Для ефективності судового розгляду у будь-якому разі необхідно ініціювати процедуру оголошення такої особи в міжнародний розшук.

Міжнародний розшук обвинувачених і внесення їх у базу даних Інтерполу являє собою комплекс відповідних заходів, один з яких є прийняття ухвали про оголошення особи в міжнародний розшук і направлення цієї ухвали до Національного центрального бюро Інтерполу в Україні з відповідним клопотанням для передачі в подальшому до Комісії з контролю за файлами Інтерполу задля встановлення місцезнаходження особи.

Статтею 335 КПК України передбачено, що у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому або прокурору.

Чинним КПК України не регламентовано поняття «міжнародний розшук» та не розкрито змісту зазначеного терміну. При цьому поняття «міжнародний розшук» використовується у статті 193 КПК України, як одна з підстав для вирішення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого.

Очевидним є те, що встановлення місця перебування обвинуваченого та доставлення його до суду є необхідною умовою для успішного закінчення судового провадження. З цією метою відповідними суб`єктами здійснюється розшук особи, яка ухиляється від суду. Розшук може відбуватися на території України, бути міждержавним та/або міжнародним. Метою для усіх видів розшуку є отримання інформації про місцезнаходження розшукуваної особи та подальшого доставлення її до суду, правоохоронного органу.

Положеннями пункту 1 частини 2 статті 575 КПК України визначено, що до клопотання про видачу особи в Україну, у тому числі, в обов`язковому порядку додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності. Аналогічну вимогу закріплено і у статті 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року, а також в ІV розділі Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Згідно розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України 17.08.2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.09.2020 року за № 849/35132, для публікації в базі даних Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну необхідною умовою є наявність обраного розшукуваній особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, Міжнародною організацією кримінальної поліції - Інтерпол звернено увагу на те, що підтвердженням оголошення особи в міжнародний розшук є не наявність внесених відомостей в базу даних Інтерпол, а прийняте процесуальне рішення ініціатором розшуку, зокрема на стадії досудового розслідування - постанова органу досудового розслідування про оголошення особи в міжнародний розшук, а на стадії судового розгляду - відповідна ухвала суду.

Аналіз норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно-довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами в місцях можливого перебування розшукуваних.

Натомість, міжнародним розшуком є комплекс зазначених заходів, що заснований на нормах національного і міжнародного права та здійснюються поза межами держави-ініціатора за запитами спеціально уповноважених органів держав, силами правоохоронних запитуваних країн з використанням можливостей Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Розшук особи в Україні та міжнародний розшук особи відрізняється як за територією, на якій здійснюється даний розшук так і суб`єктами, які його здійснюють. Прийняття судом ухвали про оголошення особи у розшук, шляхом задіяння міжнародного співробітництва є єдиним способом реалізації та виконання цього рішення суду та встановлення точного місцезнаходження обвинуваченої особи за кордоном.

Враховуючи вищенаведене та зважаючи на те, що точне місцеперебування обвинуваченого ОСОБА_6 не відоме, його оголошення в розшук на території України недоцільне через наявність відомостей про перетин ним кордону України 07.02.2024 року та неповернення в Україну станом на даний час, з метою забезпечення учасникам судового розгляду необхідних умов для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд вважає, що наявні достатні передбачені законом підстави для задоволення клопотання прокурора про оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук.

Щодо клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то суд його також визнає обґрунтованим.

За приписами частини 6 статті 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Частиною першою статті 176 КПК України передбачено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Також, статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Отже, підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зокрема, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Даний ризик знайшов своє підтвердження, оскільки процесуальна поведінка в ході судового розгляду даного кримінального провадження обвинуваченого ОСОБА_6 , факт його виїзду за межі України, а також тяжкість можливого покарання за інкримінований йому злочин, свідчить про наявність ризику переховування від суду.

Реальна можливість вільної зміни місця проживання та/або місця перебування підвищує ймовірність переховування від суду, а тому в сукупності з іншими обставинами даного кримінального провадження підтверджує наявність відповідного ризику.

Також існує ризик вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, оскільки відсутні відомості щодо наявності у нього законного джерела доходів, що може свідчити про отримання ним прибутку від вчинення умисних корисливих злочинів.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зазначається, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до вимог частини 1 статті 178 КПК України, судом враховуються такі обставини як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у його вчиненні, а також вільний вибір місця знаходження та проживання, що може бути достатньою причиною разом з іншими для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, встановленим судом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, його процесуальна поведінка (факт виїзду за межі України під час розгляду кримінального провадження без повідомлення суду та отримання дозволу), свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого, вказують на обґрунтованість застосування судом саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зважаючи на вказані обставини, суд приходить висновку, що запобіжний захід саме у виді тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам.

Як вбачається з правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної в постанові від 14.02.2022 року у справі № 991/3440/20, рішення слідчого судді про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч.6 ст.193 КПК України, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст.25 Європейської конвенції про видачу правопорушників. У даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

На відміну від затриманої особи з метою приводу, яка має гарантії не пізніше 36 годин з моменту затримання бути звільненою або доставленою до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч.6 ст.193 КПК України, може бути затриманою і утримуватися під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження.

Таким чином, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (ч.6 ст.193 КПК України) є обов`язковим процесуальним документом (рішенням) для забезпечення вчинення процесуальних дій спрямованих для встановлення місця перебування підозрюваного за межами України та його затримання.

Такі висновки також підтверджуються:

- ч.6 ст.193 КПК України, яка передбачає, що після затримання особи (на підставі ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу;

- п.2 ч.1 ст.541 КПК України, відповідно до якого екстрадиція, зокрема, включає такі дії: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи;

- ч.1, п.1 ч.2 ст.575 КПК України, які передбачають порядок підготовки документів та направлення запиту (клопотання) про видачу особи в Україну (екстрадицію), а також перелік документів, які долучаються до такого запиту, серед яких є засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч.6 ст.193 КПК України є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (п.1 Розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБУ, СБУ, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17.08.2020 № 613/380/93/228/414/510/2801/5).

Керуючись ст.ст.315, 335, 371-372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення його у міжнародний розшук, а також виділення матеріалів в окреме провадження відносно останнього, заявлені в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112 від 25 жовтня 2022 року, відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України задовольнити.

Виділити в окреме провадження матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Обрати ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Писарівка Калинівського району Вінницької області, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 .

Після затримання, та не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки ОСОБА_6 до місця кримінального провадження, розглянути за його безпосередньої участі питання про застосування обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, у встановленому законом порядку.

Оголосити ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Писарівка Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, у міжнародний розшук.

Зупинити судове провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, до його розшуку.

Організацію виконання розшуку обвинуваченого ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ч.1 ст.335 КПК України, доручити прокурору Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області, яким здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Про результати розшуку повідомити Калинівський районний суд Вінницької області.

Дана ухвала згідно вимог частини 2 статті 21 КПК України, частин 2, 4 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання ухвали має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

В частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя