Справа №-613/246/24 Провадження №-1-кп/613/100/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 29.01.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, працюючого слюсарем у ТОВ «МК «М`ясний», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 29.01.2024 приблизно о 13 год. 20 хв., знаходячись поблизу домоволодіння, розташованого за адресою : АДРЕСА_2 , в ході сварки, що сталася на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись в положенні стоячи навпроти ОСОБА_7 , умисно наніс йому один удар кулаком правої руки, зігнутої в кулак, в область верхньої губи справа. Після чого потерпілий ОСОБА_7 сів на водійське сидіння автомобіля ВАЗ 21011 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився біля домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , до нього підійшов ОСОБА_5 , який, продовжуючи та реалізуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи у положенні стоячи навпроти водійських дверей автомобіля ВАЗ 21011 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , де на водійському сидінні знаходився потерпілий ОСОБА_7 , голова якого була повернута вліво, а саме в сторону водійських дверей автомобіля, наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в область щелепи справа.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта № 12-14/39-БГ/24 від 12 лютого 2024 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, травматичної екстракції 11 зуба, травматичного періодонтиту 2 зуба з його видаленням, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я терміном більше 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 день).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав повністю. Пояснив, що постійно проживає у с. Кияни з осені 2022 року, до цього він користувався будинком по АДРЕСА_2 як дачею. Він є сусідом ОСОБА_7 , знайомий з потерпілим та його дружиною близько 20 років, мав з ними дружні стосунки до травня 2023 року. У травні 2023 року стосунки між ними погіршились після того, як внаслідок воєнних дій загинув родич обвинуваченого, і в день його поховання ОСОБА_7 та його дружина гучно увімкнули музику, що образило ОСОБА_5 .. На його вимогу сусіди вимкнули музику, але перестали з ним вітатися. Крім того, кілька разів, коли ОСОБА_7 та його дружина під`їжджали до свого помешкання, у їх автомобілі також дуже гучно лунала музика, як вважає ОСОБА_5 вони його провокували. 29.01.2024 близько 12-13 години ОСОБА_5 почув гучну музику, в тому числі російську, яка гучно лунала з автомобіля ОСОБА_7 , що стояв на вулиці біля його подвір`я. В цей день ОСОБА_5 перебував під сильним психологічним впливом від тих умов, у яких проживає його син діючий військовослужбовець, якого 28 січня 2024 року ОСОБА_5 відвозив до місця служби. ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_7 та зробив йому зауваження, запитавши «Тобі що, весело?». ОСОБА_7 , який перебував біля багажника свого автомобіля, відреагував на зауваження, сів на водійське сидіння та вимкнув музику. Коли ОСОБА_7 сидів у своєму автомобілі, ОСОБА_5 ще раз підійшов до нього і знову висловив йому свої претензії, після цього пішов до себе додому. Не заперечує факту висловлювань на адресу ОСОБА_7 нецензурною лайкою, однак, стверджує, що жодних ударів ОСОБА_7 не наносив, у цей день він був тверезим. Вказує, що конфліктні стосунки з ОСОБА_7 пов`язані лише з тим, що останній не заважає на воєнний стан.. Враховуючи викладене, вини у вчиненні інкримінованого правопорушення та вимог цивільного позову не визнає повністю.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_5 своєї вини, його винність підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду письмових та речових доказів, а також показаннями потерпілого та свідків, наданими у судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що є сусідом ОСОБА_8 , мав з ним дружні стосунки до моменту інциденту, який стався 29.01.2024. У цей день він під`їхав до свого домоволодіння близько 12-13 год., вивантажував речі з багажника. Музика у машині грала не гучно. В цей момент зі свого домоволодіння вискочив ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та, висловлюючись нецензурною лайкою, наніс ОСОБА_7 один удар правою рукою в обличчя, у верхню щелепу. ОСОБА_7 сказав, що зараз вимкне музику, та сів на водійське сидіння свого автомобіля, щоб вимкнути музику. В цей момент ОСОБА_5 підійшов до нього та знову ударив його правою рукою в обличчя, після чого побіг до себе додому. Відразу після цього інциденту ОСОБА_7 зателефонував своїй дружині, остання повідомила про цю подію на лінію 102.

Зазначив, що відразу після нанесення другого удару у ОСОБА_7 випав один зуб з верхньої щелепи, а інший здоровий зуб почав хитатися і боліти. Наступного дня ОСОБА_7 пішов до лікаря-стоматолога, і він прийняв рішення про необхідність видалення цього зуба. Внаслідок нанесення ударів ОСОБА_5 та втратою у зв`язку з цим двох здорових зубів ОСОБА_7 довелося ремонтувати інші (хворі) зуби, які ОСОБА_7 раніше не збирався лікувати. Так, на момент інциденту з правого боку верхньої щелепи у нього було лише два здорові зуби, один із яких вибив ОСОБА_5 , а інший довелося видалити. У зв`язку з тим, що необхідно було вставляти штучну стоматологічну конструкцію (мости), і її не було до чого прикріплювати (відсутні крайні зуби), ОСОБА_7 довелося лікувати залишок одного (хворого) зубу, що у нього залишився з правого боку, і на нього, а також на один із зубів з лівого боку верхньої щелепи прикріплювати штучну конструкцію. Вартість лікування та штучної конструкції склала 19800 грн., яка зазначена у довідці лікаря-стоматолога ОСОБА_9 ..

Зазначив, що після нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 він був вимушений терпіти фізичний біль спочатку у зв`язку з вибиттям зуба, а потім у зв`язку з видаленням іншого зуба та стоматологічним лікуванням. Крім того, йому було нанесено моральної шкоди у зв`язку з протиправними діями щодо нього, а також у зв`язку з тим, що ця подія стала загальновідомою у селі, і зараз з нього глузують односельці. Пояснив, що не чекав таких дій він сусіда, з яким, як він вважав, підтримував добрі стосунки. Вважає, що причиною погіршення ставлення до нього з боку ОСОБА_5 став конфлікт із односельчанкою ОСОБА_10 , який стосувався прав на земельну ділянку та який уже певний тривалий час вирішується в судовому порядку. Зазначив, що під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 сказав «Це тобі за родичку», як потім зрозумів ОСОБА_7 , він мав на увазі ОСОБА_10 ..

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що є сусідом обвинуваченого та потерпілого. 29.01.2024 близько 13 год. він гуляв з дитиною, стояв на вулиці Космічній, з ними разом стояли ОСОБА_12 та ОСОБА_10 з онуками. ОСОБА_7 на автомобілі під`їхав до свого подвір`я та почав вивантажувати щось з багажника свого автомобіля. До нього підійшов ОСОБА_5 , висловлюючись нецензурною лайкою, вони посварились, і ОСОБА_5 ударив ОСОБА_7 правою рукою в область обличчя. Після цього ОСОБА_5 відійшов від ОСОБА_7 , потім повернувся до автомобіля ОСОБА_7 , який в цей момент знаходився на водійському сидінні свого автомобіля, і знову ударив його (куди саме свідок не бачив, оскільки в цей момент ОСОБА_5 до нього був повернутий спиною), після цього відійшов у бік свого домоволодіння.

Під час інциденту між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . ОСОБА_11 знаходився від них на відстані 50-100 м, змісту розмови ОСОБА_5 та ОСОБА_7 він не чув. Біля ОСОБА_11 перебували інші сусіди, в тому числі ОСОБА_12 і ОСОБА_10 , які в момент першого удару стояли до ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спиною, а ОСОБА_11 стояв до них обличчям.

Крім того, свідок підтвердив, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 існує тривалий конфлікт з приводу земельної ділянки.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що є дружиною потерпілого ОСОБА_7 29.01.2024 вона перебувала на роботі, після обіду їй зателефонував її чоловік ОСОБА_7 та повідомив, що ОСОБА_5 наніс йому два удари кулаком в обличчя та вибив зуб. Це сталося, коли ОСОБА_7 приїхав додому на обід і перебував біля свого автомобіля, що стояв поблизу їх двору. Перший удар був нанесений, коли ОСОБА_7 стояв біля машини та вигружав речі з багажника, а другий удар коли ОСОБА_7 сів у машину, щоб вимкнути музику. Після дзвінка чоловіка ОСОБА_13 зателефонувала дружині ОСОБА_5 ОСОБА_12 , остання сказала, що нічого не знає з цього приводу, і щоб вони самі розбиралися. Тоді ОСОБА_13 зателефонувала на лінію 102 та повідомила про нанесення тілесних ушкоджень її чоловіку ОСОБА_5 .. Свідок пояснила, що внаслідок дій ОСОБА_5 у її чоловіка був вибитий одразу один зуб, ще один зуб було пошкоджено, і його довелося видалити, після чого робити протезування зубів.

Крім того, свідок пояснила, що на даний час у неї існує затяжний конфлікт із односельчанкою ОСОБА_10 з приводу користування земельною ділянкою, який триває більше трьох років.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що є дружиною ОСОБА_5 , проживає по сусідству з родиною Шевченків. 29.01.2024 близько 12 год. 00 хв. вона гуляла з онуком по вулиці Космічній в с. Кияни, знаходилась біля буд. АДРЕСА_3 , та побачила, що до свого домоволодіння під`їхав ОСОБА_7 , з автомобіля якого гучно лунала музика. Потім на вулицю вийшов ОСОБА_5 , підійшов до машини ОСОБА_7 , знаходився біля машини ОСОБА_7 близько хвилини, потім повернувся і пішов. Жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 він не наносив. Приблизно через 5 хвилин їй зателефонувала дружина ОСОБА_7 та стверджувала, що ОСОБА_5 вибив зуб її чоловіку ОСОБА_7 і вона повідомить про це до поліції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що проживає в с. Кияни, з ОСОБА_5 та його дружиною підтримує дружні стосунки. 29.01.2024 вона гуляла з дитиною на вулиці разом зі своєю знайомою ОСОБА_12 та її онуком, ОСОБА_11 та його донькою. ОСОБА_7 у цей час знаходився біля свого будинку, порався біля багажника свого автомобіля, з автомобіля лунала музика. До нього підійшов ОСОБА_5 , перебував біля нього приблизно хвилини, закурив і повернувся назад. Жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_5 йому не наносив. Через півгодини після цієї події до неї додому прийшов дільничний офіцер поліції і повідомив, що ОСОБА_5 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 і вибив йому зуб. Коли працівники поліції оформлювали документи, ОСОБА_10 підійшла до них, біля них знаходився також і ОСОБА_7 .. Будь-яких слідів нанесення тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_7 вона не бачила.

Пояснила, що з родиною ОСОБА_14 у неї неприязні стосунки у зв`язку з тим, що, на її думку, Шевченки відібрали у неї город.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що проходить службу на посаді дільничного офіцера поліції Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, взимку 2024 року виїжджав у складі слідчо-оперативної групи у АДРЕСА_4 на виклик ОСОБА_13 , яка повідомила, що її чоловіка ОСОБА_7 побив ОСОБА_5 , що проживає по АДРЕСА_2 . Коли ОСОБА_15 приїхав на місце пригоди, ОСОБА_7 перебував у себе у дворі, ОСОБА_5 також перебував у себе в дворі. Потерпілий розповів, що коли він порався у своєму автомобілі, у нього зав`язався конфлікт із ОСОБА_5 , який наніс ОСОБА_7 удар кулаком в обличчя і вибив йому два чи три зуби. ОСОБА_5 відмовився надавати пояснення. Візуально у ОСОБА_7 на обличчі спостерігалася відсутність зуба.

Електронним рапортом помічника чергового Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 29.01.2024 зафіксовано надходження повідомлення на лінію 102 від ОСОБА_13 про те, що 29.01.2024 о 13:35 год. за адресою : АДРЕСА_4 сусід ОСОБА_5 побив її чоловіка ОСОБА_7 (а.с.128).

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.01.2024 зафіксовано прийняття заяви від ОСОБА_7 , який просив прияти міри реагування до його сусіда ОСОБА_5 , який 29.01.2024 близько 13:30 год. спричинив йому тілесні ушкодження (а.с.129-130).

Згідно з довідкою лікаря-стоматолога КНП Богодухівська ЦРЛ ОСОБА_16 від -03.02.2024, ОСОБА_7 перебував на прийомі у лікаря-стоматолога КНП Богодухівська ЦРЛ з діагнозом : травматичний періодонтит. Під анестезією йому був видалений 2-й зуб (а.с.131).

Протоколом огляду речей і документів від 30.01.2024, а також дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з камери відеоспостереження, на якому наявні дата і час - 29.01.2024 о 13 год. 09 хв. зафіксовано особу чоловічої статі, що прямує від двору потерпілого ОСОБА_7 , який мешкає за адресою : АДРЕСА_2 . Під час огляду відеозапису в ході досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_7 у вказаній особі упізнав ОСОБА_5 , який прямує до себе додому після спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

ОСОБА_5 під час перегляду зазначив, що це він йде до себе додому.

Висновком судово-медичної експертизи № 12014/29-БГ/24 від 30.01.2024 у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження синець на обличчі, травматична екстракція 11 зуба, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Вказані ушкодження утворилися від ударної дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості яких не знайшли свого відображення в характері ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження виникли від не менше ніж 1-2 травматичних впливів, з прикладенням сили, достатньої для їх виникнення, та могли бути спричинені йому руками. Малоймовірно, що ушкодження, які малися у ОСОБА_7 , могли виникнути від його падіння з висоти зросту на землю. Тілесні ушкодження могли бути спричинені ОСОБА_7 у період, вказаний у постанові - 29.01.2024.

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 07.02.2024 підтверджено, що потерпілий на місці показав та пояснив фактичні обставини вчинення щодо нього кримінального правопорушення. Надані ним пояснення під час слідчого експерименту відповідають показанням, що були надані ним у судовому засіданні.

Так, під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 29.01.2024 близько 13 год. 20 хв. він під`їхав до свого домоволодіння на своєму автомобілі ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_2 , який залишив на вулиці біля подвір`я, та пішов у двір, щоб відчинити ворота та заїхати на подвір`я. Коли він відкрив ворота та вийшов на вулицю, до нього підійшов сусід ОСОБА_5 , який без будь-яких причин, перебуваючи у положенні стоячи навпроти ОСОБА_7 , наніс йому один удар правою рукою, зігнутою в кулак, в область правої верхньої щелепи, після чого запитав, чи весело ОСОБА_7 від того, що лунає музика з автомобіля. Після цього ОСОБА_7 відразу сів до свого автомобіля та вимкнув музику, в цей момент до нього знову підійшов ОСОБА_5 та наніс йому ще один удар кулаком правої руки у верхню щелепу в область верхньої губи справа.

В ході слідчого експерименту ОСОБА_7 показав місце, де він залишив свій автомобіль перед воротами біля свого домоволодіння, розташованого за адресою : АДРЕСА_2 , місце на відстані 1-2 метри від хвіртки, де ОСОБА_5 наніс йому перший удар кулаком правої руки в область верхньої щелепи, показав із застосуванням манекену, в якому положенні знаходився ОСОБА_5 в момент удару, куди саме прийшовся удар, показав місце, де стояв його автомобіль, коли він сів на водійське сидіння, в якому положенні він перебував стосовно ОСОБА_5 та як останній наніс другий удар кулаком правої руки йому у верхню щелепу в область верхньої губи справа, а також вказав на місце біля домоволодіння за адресою : АДРЕСА_3 , де в момент нанесення удару перебував його сусід ОСОБА_11 , яке знаходилось справа від його домоволодіння приблизно за 15 метрів.

Висновком судово-медичної експертизи від 08.02.2024 № 12-14/36-БГ/24 підтверджено, що механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , на який вказував потерпілий ОСОБА_7 під час проведення з ним слідчого експерименту 07.02.2024, не суперечить судово-медичним даним, а саме синець на обличчі, травматична екстракція 11 зуба утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості яких не знайшли свого відображення у характері ушкоджень, але такими предметами могли бути і кулаки людини, на що вказав ОСОБА_7 . Наявний причинно-наслідковий зв`язок між діями, на які вказував ОСОБА_7 під час проведення з ним слідчого експерименту, та тілесними ушкодженнями, які малися у ОСОБА_7 , вказані у висновку № 12-14/29-БГ/24 від 30.01.2024.

Висновком судово-медичної експертизи від 12.02.2024 № 12-14/39-БГ/24 підтверджено, що у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження : синець на обличчі, травматична екстракція 11 зуба, травматичний періодонтит 2 зуба з його видаленням, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я терміном більше 6 днів, але не більше 3 тижнів (21 день). Вказані тілесні ушкодження виникли від не менше ніж 1-2 травматичних впливів, з прикладенням сили, достатньої для їх виникнення, та могли бути спричинені йому руками. Малоймовірно, що ушкодження, які малися у ОСОБА_7 , могли виникнути від його падіння з висоти зросту на землю. Тілесні ушкодження могли бути спричинені ОСОБА_7 у період, вказаний у постанові - 29.01.2024. Наявний причинно-наслідковий зв`язок між діями, на які вказував ОСОБА_7 під час проведення з ним слідчого експерименту, та тілесними ушкодженнями, які малися у ОСОБА_7 , вказані у висновку № 12-14/29-БГ/24 від 30.01.2024.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.02.2024 за участю свідка ОСОБА_11 підтверджено, що свідок надав детальні пояснення та показав на місці обставини вчинення кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_7 .. Пояснення, надані під час слідчого експерименту, в цілому відповідають показанням, наданим ОСОБА_11 в ході судового засідання.

Так, ОСОБА_11 пояснив, що 29.01.2024 близько 13 год. 00 хв. знаходився на вулиці біля домоволодіння АДРЕСА_3 , де розмовляв зі своєю сусідкою ОСОБА_12 , та в цей момент побачив, як до сусідського домоволодіння по АДРЕСА_4 під`їхав автомобіль ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням його сусіда ОСОБА_7 , з автомобіля лунала музика. ОСОБА_7 вийшов з автомобіля, щоб відкрити ворота та загнати автомобіль у двір, в цей момент з домоволодіння по АДРЕСА_2 на вулицю вийшов ОСОБА_5 та цілеспрямовано пішов у напрямку ОСОБА_7 , який, відкривши ворота, вийшов на вулицю. ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_7 та, перебуваючи у положенні стоячи обличчям до нього, наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки у верхню щелепу в області губ, після чого почав висловлюватися в бік ОСОБА_7 нецензурною лайкою. Після цього ОСОБА_7 сів до свого автомобіля та вимкнув музику, після чого до нього знову підійшов ОСОБА_5 , що між ними відбувалося далі свідку не було видно.

В ході слідчого експерименту свідок показав місце біля хвіртки домоволодіння по АДРЕСА_4 , де ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 , продемонстрував на манекені, в якому положенні перебував ОСОБА_5 під час нанесення удару ОСОБА_7 , який саме він наніс удар та показав, що удар прийшовся на область верхньої щелепи.

Висновком судово-медичної експертизи від 08.02.2024 № 12-14/37-БГ/24 підтверджено, що механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , на яки вказував свідок ОСОБА_11 під час проведення з ним слідчого експерименту 07.02.2024, не суперечать судово-медичним даним по механізму виникнення тілесних ушкоджень, а саме тілесні ушкодження у ОСОБА_7 синець на обличчі, травматична екстракція 11 зуба утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості яких не знайшли свого відображення у характері ушкоджень, але такими предметами могли бути і кулаки людини, на що вказав ОСОБА_11 .. Наявний причинно-наслідковий зв`язок між діями, на які вказував ОСОБА_11 під час проведення з ним слідчого експерименту, та тілесними ушкодженнями, які малися у ОСОБА_7 , вказані у висновку № 12-14/29-БГ/24 від 30.01.2024.

Доводи обвинуваченого про те, що він жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не наносив, спростовуються показаннями потерпілого та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , наданими у судовому засіданні, а також наявними в матеріалах справи письмовими доказами (фактичними даними, відображеними у протоколах проведення слідчого експерименту, висновками судово-медичної експертизи).

Показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 судом оцінюються критично, оскільки, як зазначалось вище, ОСОБА_12 є дружиною обвинуваченого, а ОСОБА_10 перебуває із ОСОБА_7 у тривалих неприязних відносинах, про що зазначили як вказані особи, так і інші свідки, потерпілий та обвинувачений у судовому засіданні. Крім того, як пояснив свідок ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 були повернуті до місця конфлікту не обличчям, а спиною або в пів обороту, тому не могли повністю бачити картину конфлікту. При цьому, як було з`ясовано у судовому засіданні з пояснень ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , останні знаходились на вулиці разом з маленькими дітьми, тому не могли зосередити увагу виключно на моменті конфлікту в усіх його деталях.

Достовірність та об`єктивність інших вищенаведених доказів у суду сумніву не викликають, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, одружений, працює слюсарем у ТОВ «МК «М`ясний», неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання характеризується нейтрально, на обліку у лікар-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває, нагороджений подякою Харківського міського голови за сумлінну працю на благо міста Харкова в умовах військового стану.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Згідно положень ст. 414 КПК України, явно несправедливим через м`якість визнається покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого за своїм видом чи розміром.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України та враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом взято до уваги пояснення ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_7 , не зважаючи на введення в країні воєнного стану, кілька разів вмикав гучно музику, що ображало ОСОБА_5 , а також пояснення останнього про те, що внаслідок воєнних дій загинув його родич та було сильно пошкоджено його будинок, його син був на той час діючим військовослужбовцем та переносив труднощі військової служби.

Водночас, такі обставини не є підставою для виправдання ОСОБА_5 та не звільняють його від покарання.

Крім того, судом взято до уваги і фактичні обставини вчинення даного кримінального проступку, а саме те, що ОСОБА_5 не намагався врегулювати конфлікт мирним шляхом, а висловив свої претензії в агресивній формі з нанесенням тілесних ушкоджень, які потягли за собою негативні наслідки для здоров`я потерпілого. При цьому, слід відмітити, що ОСОБА_5 наніс другий удар кулаком в обличчя ОСОБА_7 після того, як останній відреагував на зауваження та вимкнув музику, тобто, фактично причину конфлікту було вичерпано.

Беручи до уваги наведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді пробаційного нагляду строком на один рік, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.59-1 КК України суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Крім того, згідно з п.4 ч.3 ст.59-1 КК України суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 , суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В силу вимог ч. 5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У ч. 2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

ОСОБА_7 заявлено до відшкодування суму матеріальної шкоди в розмірі 19800,00 грн..

Виходячи зі змісту позову та показань, наданих потерпілим у судовому засіданні, вказана матеріальна шкода складається з вартості штучної стоматологічної конструкції, виготовленої лікарем-стоматологом ОСОБА_9 , а також вартості лікування зубів, які були необхідні для встановлення цієї конструкції.

Як пояснив ОСОБА_7 у судовому засіданні, на момент подій 29.01.2024 у нього були відсутні кілька зубів на верхній щелепі з правого боку, залишалися 11-й, 12-й зуби та крайній справа зуб у верхньому ряду. Після того, як ОСОБА_5 вибив йому 11-й зуб, та вимушено довелося видалити і 12-й зуб, оскільки після удару він був пошкоджений і хитався, потерпілому стало нічим жувати, і він був змушений замовити у лікаря штучну конструкцію, яка кріпилася на сусідні зуби.

Як пояснив потерпілий у судовому засіданні, встановлення зазначеної цілісної штучної конструкції було найдешевшим та найпростішим вирішенням проблеми відсутності зубів, на відміну від встановлення імплантів, що потребувало б набагато більшого часу і коштів.

На підтвердження доводів цивільного позову потерпілим надані до матеріалів справи довідку, видану лікарем ОСОБА_9 , відповідно до якої для відновлення дефекту зубного ряду (з 7-го по 1-й зуби) необхідна сума у 19800 грн. (а.с.46).

У матеріалах кримінального провадження наявна довідка від 03.02.2024, видана лікарем ОСОБА_16 , згідно з якою ОСОБА_7 перебував на прийомі у лікаря-стоматолога 03.02.2024, з діагнозом «травматичний періодонтит» другого зуба. Під анестезією був видалений 2-й зуб (а.с. 131).

Захисником та обвинуваченим було подано заперечення проти позову, за змістом яких обвинувачений не визнає цивільного позову, оскільки ОСОБА_7 просить про відшкодування вартості надання йому стоматологічних послуг та зазначає про необхідність лікування 8 зубів, у той час як за матеріалами справи вбачається ушкодження лише двох зубів, при цьому, ОСОБА_7 не доводить необхідність проведення такого лікування та причино-наслідковий зв`язок між дефектом (захворюванням) 8 зубів та діями обвинуваченого. Також потерпілим не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вартості стоматологічних послуг, а надана довідка не є таким доказом, оскільки не підтверджує кваліфікації спеціаліста на проведення оцінки медичних послуг та необхідність їх надання.

Суд зауважує, що довідка, видана лікарем ОСОБА_9 , не містить дати її видачі, а виходячи з її змісту, у цій довідці вказано орієнтовну вартість усунення ОСОБА_7 зубного дефекту з 1-го по 7-й зубів.

Як пояснив потерпілий у судовому засіданні, лікування дефектів зубів, заподіяних йому у зв`язку з нанесеними ОСОБА_5 тілесними ушкодженнями (встановлення штучної стоматологічної конструкції замість зубів), він закінчив у травні 2024 року.

Водночас, цю довідку подано до суду разом із цивільним позовом 10.04.2024, тобто, до закінчення лікування.

Таким чином, з цієї довідки неможливо встановити, яка саме вартість стоматологічних послуг була фактично сплачена ОСОБА_7 за результатами (по закінченню) лікування. З неї не вбачається причинно-наслідкового зв`язку між видаленням 11-го і 12-го зубів у ОСОБА_7 та необхідністю відновлення дефекту з 1 по 7-й зуби, у ній не зазначено, яким чином розраховано вартість усунення зубного дефекту та лікування, та в який спосіб усунуто цей дефект (встановлення імплантів або штучна конструкція, з чого виготовлена тощо).

З урахуванням відсутності у довідці дати її видачі та вищенаведених відомостей, ця довідка не може вважатися беззаперечним доказом розміру витрат на лікування, понесених ОСОБА_7 саме у зв`язку із заподіянням йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , яке сталося 29.01.2024.

З огляду на викладене, суд позбавлений можливості врахувати вказану довідку, видану лікарем ОСОБА_9 , в якості належного та допустимого доказу на підтвердження розміру матеріальної шкоди.

Інших документів на підтвердження розміру та факту понесення витрат на лікування внаслідок кримінального правопорушення потерпілим та його представником не надано.

Враховуючи викладене, матеріалами справи не підтверджено розміру матеріальної шкоди внаслідок дій ОСОБА_5 в сумі 19800 грн., а відтак, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як зазначено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п.4 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пункт 9 постанови Пленуму роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд враховує, що внаслідок вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення ОСОБА_7 було завдано моральної шкоди у зв`язку з протиправною поведінкою щодо потерпілого, приниженням його гідності та у зв`язку з ушкодженням здоров`я, яке хоча і відноситься до легких тілесних ушкоджень, проте, викликає суттєві незручності у повсякденному житті (втрата двох здорових зубів).

Судом взято до уваги, що внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому довелося проходити лікування у вигляді видалення зубу та встановлення штучної стоматологічної конструкції, що стало нагальною потребою саме у зв`язку з втратою 2-х зубів внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 та призвело до незапланованих грошових витрат. При цьому, як пояснив потерпілий у судовому засіданні, вказану штучну конструкцію вдалося встановити лише у травні 2024 року, оскільки загоєння ран на місці відсутніх зубів та виготовлення вказаної конструкції потребувало певного часу.

Беручи до уваги викладене, звичайний життєвий уклад потерпілого зазнав значних змін у зв`язку з незручностями під час вживання їжі, викликаними відсутністю зубів, а також у зв`язку з необхідністю неодноразового відвідування лікаря-стоматолога, вимушеною необхідністю зазнати медичного втручання, витратою для цього зайвих коштів.

Вказані зміни тривали понад 3 місяці, до травня 2024 року, коли стоматологічне лікування було закінчене.

З урахуванням наданих сторонами доказів та обставин, установлених в ході судового розгляду, суд вважає, що заявлений розмір моральної шкоди у 5000,00 грн. повністю відповідає характеру правопорушення, внаслідок якого була завдана шкода ОСОБА_7 , глибині фізичних та душевних страждань останнього, а також вимогам розумності та справедливості, у зв`язку з цим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити повністю, стягнувши з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 суму в розмірі 5000,00 грн..

При цьому, суд враховує положення ч.1 ст.13 ЦПК України, згідно з якими суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, у зв`язку з чим суд обмежений розміром моральної шкоди, який було заявлено цивільним позивачем.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 не обрався. У суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили.

Керуючись вимогами ст.ст.100, 124, 128, ст.ст.368-371, 373-376, 392, 393, 395, ч.15 ст.615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 на час пробаційного нагляду такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що за ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду передбачена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - компакт-диск марки СD-R 700 MB з відеозаписом з камер відеоспостереження залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як ВПО за адресою : АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині в задоволенні цивільного позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 395 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Повний текст вироку складено 05.12.2024.

Суддя ОСОБА_1