УХВАЛА

21 січня 2025 року

м. Київ

справа № 362/2835/24

провадження № 13-44зк24

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20

розглянула скаргу ОСОБА_21 про перегляд постановВасильківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2024 року, Київського апеляційного суду від 09 серпня 2024 року та ухвали Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26 вересня 2024 року,

установила:

Як видно з матеріалів провадження за скаргою та наявних у Верховному Суді даних, постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2024 року ОСОБА_21 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн та стягнуто 605,60 грн судового збору на користь держави.

Київський апеляційний суд постановою від 09 серпня 2024 року залишив зазначене судове рішення без змін.

Ухвалою Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26 вересня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_21 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 серпня 2024 року, оскільки скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Не погоджуючись з ухваленими щодо нього судовими рішеннями, ОСОБА_21 подав скаргу до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата), в якій просить їх скасувати, а справу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 1732 КУпАП - закрити. Обґрунтовуючи свої вимоги, вказує на відсутність належних доказів у справі, які б підтвердили його винуватість у вчиненні домашнього насильства й допущені судами попередніх інстанцій порушення матеріального та процесуального законів, що призвело до постановлення незаконних і необґрунтованих судових рішень.

Перевіривши наведені у скарзі доводи, Велика Палата дійшла таких висновків.

Статтею 48 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами частин 2 та 10 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини засада остаточності судових рішень полягає в тому, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов`язкового рішення суду лише тому, що вона має на меті домогтися нового слухання справи та нового її вирішення. Спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

Підстави і порядок перегляду Великою Палатою рішень суду у справах про адміністративні правопорушення визначені главою 241 КУпАП.

За приписами статті 2971 КУпАП єдиною підставою такого перегляду законодавець визнав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні судом справи про адміністративне правопорушення. Отже, зазначена норма передбачає, що заява про перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути подана особою, на користь якої постановлено рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною.

Відповідно до вимог статті 2978 КУпАП Велика Палата переглядає судові рішення лише за цією підставою.

Проте у скарзі ОСОБА_21 вказується про необхідність перегляду Великою Палатою судових рішень через відсутність належних доказів у справі та допущені судами попередніх інстанцій порушення матеріального та процесуального законів, тобто з підстави, яка не передбачена КУпАП.

Згідно з положеннями частини 2 статті 45 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402- VIII «Про судоустрій і статус суддів» Велика Палата не наділена повноваженнями щодо перегляду судових рішень у справі про адміністративне правопорушення з інших підстав, ніж ті, що встановлені процесуальним законом.

Оскільки ОСОБА_21 оскаржує постановлені щодо нього судові рішення з підстав, які не передбачені главою 241 КУпАП, подана ним скарга не підлягає розгляду Великою Палатою.

З урахуванням зазначеного у прийнятті до розгляду скарги слід відмовити, а скаргу повернути особі, яка її подала.

Керуючисьстаттею 129 Конституції України, статтями 294, ст. 2971 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Велика Палата Верховного Суду

ухвалила:

Відмовити у прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду скарги ОСОБА_21 про перегляд постанов Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2024 року, Київського апеляційного суду від 09 серпня 2024 року та ухвали Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26 вересня 2024 року.

Скаргу ОСОБА_21 з усіма доданими до неї матеріалами повернути скаржнику.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1 Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_3 ОСОБА_13 ОСОБА_4 ОСОБА_14 ОСОБА_5 ОСОБА_15 ОСОБА_6 ОСОБА_16 ОСОБА_7 ОСОБА_17 ОСОБА_8 ОСОБА_18 ОСОБА_9 ОСОБА_19 ОСОБА_10 ОСОБА_20 ОСОБА_11