Справа № 752/5310/25
Провадження № 1-кс/752/2632/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні 0003051 від 11.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва 20.03.2025 року надійшло клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні 0003051 від 11.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

В обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна, прокурором у клопотанні зазначено, що у провадженні слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань Голосіївського УП за № 0003051 від 11.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що група осіб організували діяльність пов`язану з трудовою експлуатацією, а саме під виглядом «реабілітаційного центру», вербуючи осіб, начебто, для лікування алкогольної та наркотичної залежності, проте після потрапляння туди соціально незахищених та матеріально залежних осіб, залучають їх до низько кваліфікованих будівельних робіт на території міста Києва, оплату за яку вони не отримують.

18.03.2025 вилучений в ході обшуку транспортний засіб, що на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 марки Lexus RX 350, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 передано на зберігання до спеціального майданчику для тимчасового вилучених транспортних засобів.

Завданням арешту майна прокурор посилається на необхідність запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна прокурор вказує на п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме: з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, до судового розгляду подав заяву, якою просив проводити розгляд справи за його відсутності. Клопотання підтримав в повному обсязі.

Від адвоката ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 надійшли заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, проти задоволення клопотання слідчого заперечували. До заяви долучили письмові заперечення щодо накладенню арешту на майно, які включили такі підстави. Вказували, що клопотання слідчого не містить посилань на конкретні правові підстави для накладення арешту на майно відповідно до ст. 98 КПК України, не вказано, яке саме вилучене майно є знаряддям, предметом злочину чи має доказове значення, а також не наведено обставин, які підтверджують його зв`язок із кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 149 КК України. В частині вилучення та арешту транспортних засобі, адвокат зазначив, що ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, взагалі не приймалось рішення про надання дозволу на вилучення транспортних засобів.

Розглянувши клопотання прокурора, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 132 КПК України. Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що у провадженні слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань Голосіївського УП за № 0003051 від 11.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

В ході проведення досудового розслідування 18.03.2025 проведено обшук автомобіля LEXUS RX 350, 2017 р.в., з номерним знаком НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_2 , в ході якого вилучено транспортний засіб, що на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 марки Lexus RX 350, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та передано на зберігання до спеціального майданчику для тимчасового вилучених транспортних засобів.

Постановою слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 вказані вище речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003051 від 11.10.2024.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У клопотанні, що розглядається, прокурор посилався на необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, а тому слідчим суддею мають бути враховані п.п. 1-2, 5-6 наведеної вище статті.

Отже, відповідно до витягу з ЄРДР від 19.03.2025 у кримінальному провадженні № 0003051 від 11.10.2024 року органом досудового розслідування встановлюються обставини щодо вчинення особами злочинної діяльності, пов`язаної із вербуванням, переміщенням, переховуванням кількох осіб, з метою експлуатації, з використанням примусу, викрадення, обману, шантажу, матеріальної чи іншої залежності потерпілого, його уразливого стану за попередньою змовою групою осіб на території Голосіївського району та м. Києва.

Правовою підставою накладення арешту на майно вказано п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України та підтверджується постановою про визнання майна речовим доказом вказаною вище.

Проте, слідчий суддя вважає, що вилучений транспортний засіб та ключі від нього жодним чином не матиме значення при здійсненні досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, оскільки під час перевірки обґрунтованості його вилучення в межах забезпечення цілей кримінального провадження за фактами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, не встановлено прямого доказового значення транспортного засобу для встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Так, як було зазначено, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.03.2025 у кримінальному провадженні № 0003051 від 11.10.2024 органом досудового розслідування досліджуються обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, а саме - торгівля людиною, а так само вербування, переміщення, переховування, передача або одержання людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням примусу, викрадення, обману, шантажу, матеріальної чи іншої залежності потерпілого, його уразливого стану або підкупу третьої особи, яка контролює потерпілого, для отримання згоди на його експлуатацію, вчинені щодо неповнолітнього його батьками, усиновителями, опікунами чи піклувальниками, або вчинені щодо малолітнього, або організованою групою, або поєднані з насильством, небезпечним для життя або здоров`я потерпілого чи його близьких, або з погрозою застосування такого насильства, або якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

Таким чином, транспортний засіб марки Lexus RX 350, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , не належить до категорії майна, що відповідає ознакам, визначеним у статті 98 КПК України, оскільки органом досудового розслідування не доведено, що зазначений автомобіль був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.

Тому, враховуючи, що органом досудового розслідування не доведено можливість використання вилученого майна як доказів у кримінальному провадженні, а відтак не підтверджено обставин, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, клопотання прокурора про накладення арешту на майно не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 98, 110, 131, 170, 171, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

клопотання прокурора про накладення арешту на майно, вилученого в ході проведення обшуку автомобіля LEXUS RX 350, 2017 р.в., з номерним знаком НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_2 , в ході якого вилучено транспортний засіб, що на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 марки Lexus RX 350, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1