печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах 4-го відділу (інформаційно-аналітичного прогнозування) управління документування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0003834 від 07.11.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В :

07.04.2025 старший слідчий в особливо важливих справах 4-го відділу (інформаційно-аналітичного прогнозування) управління документування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України майор поліції ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором, звернувся до Печерського районного суду м. Києва із клопотанням застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0003834 від 07.11.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи клопотання, сторона обвинувачення вказує, що приблизно з 24.02.2022 по червень 2023 року, ОСОБА_6 , будучи посвідченим в основи економічної діяльності товариств, підприємств та організацій, а також позиціонуючи себе як підприємець, перебуваючи на території Тернопільської області, отримав від свого знайомого ОСОБА_8 пропозицію, прийняти участь у заволодінні чужим майном (грошовими коштами) шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), у складі організованої групи, в якості виконавця при наступних обставинах.

Досудовим розслідуванням встановлено, що організована група, організаторами якої є ОСОБА_8 , виконавцями: ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та інші невстановлені слідством особи, пособниками: інші невстановлені слідством особи, які діяли відповідно до розробленого ОСОБА_8 злочинного плану та чітко відведених їм ролей, діючи умисно, з метою збагачення за рахунок заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), переслідуючи корисливі мотиви, діючи в супереч досягнутих з ОСОБА_10 домовленостей, зловживаючи довірою останнього, заволоділи грошовими коштами у формі крипто валютних активів, які належали ОСОБА_10 у розмірі 140 500 USDT, що еквівалентно 140 500 доларів США, тобто вчинили кримінальне правопорушення, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, організованою групою.

Таким чином, організованою групою, на чолі якої стоїть ОСОБА_8 , завдано матеріальних збитків ОСОБА_10 , у результаті заволодіння грошовими коштами у формі крипто валютних активів останнього, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), загальна сума яких становить 140 500 USDT, що станом на дати розрахунків склало 5 643 835 гривень.

З огляду на викладене, ОСОБА_6 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в умовах воєнного стану, вчинене в особливо великих розмірах, організованою групою тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, а також у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене в особливо великих розмірах, організованою групою тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Сторона обвинувачення вказує, що підставою застосування підозрюваному ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання та просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а випадку застосування варти визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що Слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, розслідується кримінальне провадження № 0003834 від 07.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5, 5 ст. 190 КК України.

04.04.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 5, 5 ст. 190 КК України.

З частини 2 статті 8 та частини 5 статті 9 КПК України слідує, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, жодна особа не може бути позбавлена свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом та судовим органом, створеним відповідно до закону.

Згідно з положеннями ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правовою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.

Пріоритет положень Конституції над законами та підзаконними актами є очевидним та не підлягає доведенню. Окрім іншого, це підтверджено у рішенні ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» та інших справах.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не приймає доводи сторони захисту та погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів та підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 09.11.2023;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 29.11.2023;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фото знімками за участі ОСОБА_10 від 29.112023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 10.11.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 28.11.2023;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_12 ід 28.11.2023;

- протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 від 05.02.2024;

- протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 від 15.042024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 16.04.2024 з додатком до нього у вигляді стенограми;

- протоколом огляду від 28.02.2024;

- протоколом огляду від 01.04.2024;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 11.11.2023;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 17.11.2023 з додатком до нього у вигляді скріншотів;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 від 24.11.2023;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 від 06.01.2025 з додатком до нього;

- протоколом огляду речей від 06.01.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 25.02.2025;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_17 від 28.11.2023 з додатком до нього у вигляді роздруківок з банку, квитанцій, платіжних інструкцій, договору;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_18 від 21.11.2023 з додатком до нього;

- протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_19 від 30.11.2023 з додатком до нього у вигляді роздруківок з банку, рахунків-фактури, видаткових накладних, договору;

- протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_19 від 23.12.2024 з додатком до нього у вигляді роздруківок з банку, рахунків-фактури, видаткових накладних, договору;

- протоколом огляду мобільного телефону потерпілого ОСОБА_19 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 13.11.2024;

- протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_20 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 21.01.2025;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_21 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_21 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_22 ;

- протоколом допиту ОСОБА_23 від 27.02.2025;

- протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_22 від 27.02.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_24 від 24.11.2023 з додатком до нього;

- протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_24 від 06.02.2024;

- протоколом огляду предмету та документів від 02.02.2024;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю від 17.06.2024;

- протоколом огляду предметів та документів від 02.09.2024 з додатком до нього;

- листом від «ІНФОРМАЦІЯ_2»;

- аналітичним звітом;

- протоколом огляду техніки вилученої в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 від 03.10.2024;

- протоколом огляду техніки вилученої в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_25 від 17.09.2024;

- протоколом огляду речей вилучених в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду оптичного носія;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 23.01.2025;

- документами щодо проведення державної реєстрації ФОП ОСОБА_8 ;

- документами щодо проведення державної реєстрації ФОП ОСОБА_9 ;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 15.02.2025;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 07.02.2025;

- документами з Пенсійного фонду України, щодо доходів та внесків фігурантами провадження;

- протоколом огляду предмету та документів від 30.09.2024;

- протоколом огляду предмету та документів від 24.01.2025;

- протоколом огляду предмету та документів від 24.01.2025;

- протоколом огляду предмету та документів від 24.01.2025;

- протоколом огляду предмету та документів від 20.01.2025;

- протоколом огляду предмету та документів від 21.01.2025;

- протоколом огляду предмету та документів від 27.01.2025;

- протоколом огляду оптичного носія від 21.03.2025 з додатком до нього;

- протоколом огляду оптичного диску від 18.01.2024;

- протоколом огляду оптичного диску від 18.01.2024;

- протоколом огляду предметів та документів вилучених у АТ «УніверсалБанк» від 05.02.2024;

- протоколом огляду предметів та документів від 09.07.2024;

- протоколом огляду предметів та документів від 25.03.2025;

- протоколом огляду предметів та документів від 25.03.2025;

- протоколом огляду предметів та документів від 24.03.2025;

- протоколом огляду предметів та документів від 25.03.2025;

- протоколом огляду інтернет-ресурсу від 01.04.2025;

- протоколом огляду предметів та документів від 03.01.2025;

- протоколом огляду предметів та документів від 03.01.2025;

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 06.06.2024;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах, враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а стороною захисту вказаних доводів в судовому засіданні спростовано не було

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до ОСОБА_6 одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відтак, вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, прокурором доведено існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , будучи підозрюваним у вчинені особливо тяжких злочинів, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, буде намагатися уникнути кримінальної відповідальність шляхом незаконного перетину державного кордону України, не виключаючи кордону з рф, зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.

Разом з цим, вищевказаний ризик обумовлений тим, що ОСОБА_6 вчинив вказані кримінальні правопорушення, у складі організованої групи, у ролі виконавця, що підтверджується зібраними доказами, та з метою недопущення свідчень проти інших учасників групи останні можуть сприяти переховуванню ОСОБА_6

Окрім цього, матеріалами клопотання доведено наявність ризику, передбаченого п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Так, у разі перебування ОСОБА_6 під дією запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, останній, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його вини, може вжити заходів, спрямованих на знищення, приховування або спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та на даному етапі досудового розслідування не відшукані слідством, серед яких: мобільні телефони, які використовуються для зв?язку із іншими учасниками організованої групи, чорнові записи та документи, які містять на собі вільні та умовно вільні зразки підписів та почерку в обсязі необхідному для проведення експертиз, «холодні» криптогаманці, квадрокоптери (дрони), майно, здобуте та придбане в результаті його вчинення та інше.

Прокурором в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_6 , з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому діяння, може вчинити психологічний та фізичний тиск на свідків та потерпілих, а також їх представників у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному відомі їх анкетні та контактні дані, а також останній знає інших осіб, які на даному етапі слідства допитані не були, зокрема невстановлених осіб, які причетні до протиправної діяльності, а також на інших осіб які входили до складу організованої групи, а отже, може вплинути на потенційні покази таких осіб.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків та представника потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від них та дослідження їх судом.

Матеріалами клопотання та прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що, вивчаючи особу підозрюваного ОСОБА_6 встановлено, що останній вчиняв вказані кримінальні правопорушення, у складі організованої групи, в ролі виконавця, тим самим перебуває фактично під впливом інших учасників такої групи, які не перебувають під дією запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому у складі даної групи може вчинити ряд інших кримінальних правопорушень з метою власного незаконного збагачення.

Зазначені обставини в їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що, будучи вільним у праві пересування ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальні правопорушення аналогічним способом, за вчинення яких є підозрюваним у цьому кримінальному провадженні.

Разом з тим, варто зазначити, що ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування (рішення ЄСПЛ у справі Яжинський проти Польщі (Jarzynski v. Poland, § 43)).

Крім того, питання щодо наявності захворювань, які б вказували про неможливість тримання підозрюваного під вартою і були підставами для його звільнення встановлюється відповідним висновком лікарської комісії та вирішується у передбаченому законом порядку.

Слідчий суддя приймає до уваги, під час досудового розслідування не встановлено будь-яких даних про те, що підозрюваний не може утримуватися в державній установі «Київському слідчому ізоляторі», не встановленого того, що підозрюваний має хронічні захворювання, що у відповідності до «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України віл 15.08.2014 №1348/5/572 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 за №990/25767 свідчать про неможливість тримання підозрюваної під вартою.

Варто зазначити, що за вказаних обставин під час судового розгляду встановлено, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання, та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали.

Між тим, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Так, згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п. 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

При визначенні ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх корисливий мотив, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у якому він підозрюється, суспільну небезпечність злочинів, вік та стан його здоров`я, соціальні зв`язки, слідчий суддя вважає, що застава у розмірі 4 000 000 (чотири мільйона) гривень здатна гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з урахуванням вказаних обставин, що виправдує мету застосування запобіжного заходу.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0003834 від 07.11.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 03 червня 2025 року включно.

Взяти підозрюваного під варту в залі суду.

Одночасно визначити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 4 000 000 (чотири мільйона) гривень, поклавши у разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваними з приводу обставин вчинених кримінальних правопорушень, коло яких повинно бути визначено слідчим та /або прокурором та доведено до відома ОСОБА_6 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади або слідчого свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Застава може бути внесена, як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва:

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059

Банк отримувача ДКСУ, м.Київ

Код банку отримувача (МФО) 820172

Рахунок отримувача UA1012089

призначення платежу: застава за …(ПІБ, дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду) … від … (дата ухвали).. по справі № …, кримінальне провадження № ….., внесені (ПІБ особи, що вносить заставу) згідно квитанції від (дата та № квитанції).

Термін обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити в межах строку досудового розслідування, а саме до 03 червня 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де особа утримується.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, де особа утримується, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_26