Справа № 196/606/24
№ провадження 1-кп/196/12/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

? ? ? ? ? ? ? ? ? головуючого судді:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ОСОБА_1 ,

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? за участю секретаря судового засідання:? ?? ? Дорошенко В.В.,

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? прокурора:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ОСОБА_2 ,

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? захисника:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?? ? ОСОБА_3 ,

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? обвинуваченого:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?? ? ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Царичанка Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000893 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період в посаді солдата резерву 64 запасної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні "солдат", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України? ? «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин , в Україні строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 7 лютого 2023 року

№ 2915-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року № 254/2023, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 02 травня 2023 року № 3057-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26 липня 2023 року №451/2023 затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 27 липня 2023 року № 3275-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 08 листопада 2023 року № 3429-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05 лютого 2024 року №49/2024, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 06 лютого 2024 року № 3564-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

07 листопада 2023 року наказом командира №121-РС військової частини НОМЕР_1 рядового ОСОБА_4 призначено на посаду солдата резерву 64 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

14? ? листопада 2023 року за наказом командира №332 військової частини НОМЕР_1 рядовий ОСОБА_4 вважається таким, що з 07 листопада 2023 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Крім цього, відповідно до статті 66 Статуту, командир бригади в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, укомплектованість особовим складом, успішне виконання бригадою (полком, кораблем 1 і 2 рангу, окремим батальйоном) бойових завдань; бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; внутрішній порядок; стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; стан фінансового господарства; всебічне забезпечення бригади, стан пожежної та екологічної безпеки.

Командир бригади є прямим начальником усього особового складу полку.

При цьому, відповідно до пункту 1 наказу №528 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 15 грудня 2022 року, заступнику начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальнику сектору мобілізаційно-оборонної роботи доручено розпочати формування НОМЕР_2 окремої механізованої бригади, умовне найменування військова частина НОМЕР_1 . Пунктом 2 даного наказу визначено, що формування військової частини НОМЕР_1 здійснити у АДРЕСА_2 , підпорядкувати командувачу військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (військова частина НОМЕР_3 ).

Таким чином, тимчасово виконувач обов`язків командира військової частини НОМЕР_3 бригадний генерал ОСОБА_6 по відношенню до солдата резерву

64 запасної роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 є прямим начальником за своїм службовим становищем та за військовим званням, а останній підлеглим бригадного генерала ОСОБА_7 .

Поряд із цим, статтею 35 Статуту, крім іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно ст. 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Згідно ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Більше того, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Під наказом у ст. 401 КК України розуміється одна із форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. В контексті ст. 402 КК України під наказом розуміється також пряма вимога у вигляді розпорядження, вказівки, команди тощо.

Особа, яка одержала законний наказ, зобов`язана його виконати. За своєю юридичною природою виконання законного наказу це виконання особою свого юридичного (службового) обов`язку.

Наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Так, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України та введенням в дію воєнного стану, військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_4 виконують завдання за призначенням, пов`язані із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на всій території України.

Наказом №74-РС командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тимчасово виконувач обов`язків командира військової частини НОМЕР_3 ) від 14 березня 2024 року (по особовому складу) рядового ОСОБА_4 звільнено із займаної посади солдата резерву 64 запасної роти військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду стрільця-номера обслуги штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти військової частини НОМЕР_4 .

У подальшому, 03 квітня 2024 року, приблизно о 13:00 год., перебуваючи у місці тимчасової дислокації 64 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_3 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період солдат резерву 64 запасної роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,? ? ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, відкрито відмовився виконати наказ командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) №74-РС від 14 березня 2024 року, який йому був доведений командиром 64 запасної роти військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_8 , а саме щодо звільнення із займаної посади та призначення на посаду стрільця-номеру обслуги штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти військової частини НОМЕР_4 , вчинив тим самим дії, спрямовані на підрив установленого в Збройних Силах України порядку підлеглості і принципу єдиноначальності, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке передбачене ч.4 ст.402 КК України, а саме: відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

? ? ? 02 квітня 2025 року під час судового розгляду по даному кримінальному провадженню №0000893 між прокурором Стрийської окружної прокуратури Львівської області Гаврилів Л.М., якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника Голівера П.В. з іншої сторони, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

? ? ? Відповідно до вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі повідомленої йому підозри та висунутого обвинувачення.

? ? ? Враховуючи обставини справи, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного сторони погодили на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.4 ст.402 КК України із застосуванням ст.ст. 62, 69 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 1 (один) рік.

? ? ? ? В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_4 .

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги та правила КПК та КК України. Вказала, що при узгодженні покарання сторонами враховано обставини справи, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, стан здоров`я обвинуваченого, зокрема наявність у нього бойового поранення, перебування обвинуваченого на військовій службі, бажання обвинуваченого продовжувати військову службу та наявність письмової згоди керівництва в/ч НОМЕР_1 на продовження служби обвинуваченого у даному підрозділі. Просила угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

? ? ? ? Обвинувачений ОСОБА_4 просив угоду про визнання винуватості з прокурором затвердити та призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, при обставинах, які зазначені в обвинувальному акті, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Захисник Голівер П.В. просив суд затвердити угоду про примирення з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, участь обвинуваченого у бойових діях, отримання ним бойового поранення під час ведення бойових дій із забезпечення оборони Батьківщини, а також стан його здоров`я після отриманої мінно-вибухової травми.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним.

? ? ? ? Відповідно до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

? ? ? ? Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.402 КК України є правильною.

? ? ? ? Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином.

? ? ? ? Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

У судовому засіданні встановлена достатня наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Узгоджене сторонами покарання відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Діям обвинуваченого дана правильна правова кваліфікація скоєного кримінального правопорушення, обвинувачений підтвердив бажання виконувати взяті ним обов`язки та при розгляді угоди не було встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Відповідно до ст.72 КК України слід зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців з моменту його затримання 03.04.2024.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати? відсутні.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили змінити на особисте зобов`язання, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою до суду.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

? ? ? ? Затвердити угоду від 02 квітня 2025 року про визнання винуватості, укладену між прокурором?Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_2 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника Голівера П.В. з іншої сторони.? ?

? ? ? ? ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання, із застосуванням положень ст.69 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 62 КК України замінити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік на тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 1 (один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 03.04.2024, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили замінити на особисте зобов`язання, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою до суду.

Речові докази:

- оптичний диск із відеозаписом слідчого експерименту, проведеного 03.04.2024 за участі свідка ОСОБА_8 ; оптичний диск із відеозаписом слідчого експерименту, проведеного 03.04.2024 за участі свідка ОСОБА_9 ; оптичний диск із відеозаписом слідчого експерименту, проведеного 03.04.2024 за участі свідка ОСОБА_10 ; оптичний диск із відеозаписом фіксації непокори 03.04.2024 рядового ОСОБА_4 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

? ? ? ? Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Царичанський районний суд Дніпропетровської протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником виключно з підстав, зазначених в п.1 ч.4 ст.394 КПК України, прокурором - виключно з підстав, зазначених в п.2 ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

? ? ? ? ? ? ? Суддя? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? Д.Г. Костюков