Провадження №: 1-кс/755/3851/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2024 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС 2 відділу Головного управління СБ України в АР Крим капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в ОВС 2 відділу Головного управління СБ України в АР Крим капітана поліції ОСОБА_3 , за погодженням прокурором відділу нагляду за додерженням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злчинів вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури АР Крим та м.Севастополя ОСОБА_4 , звернувся до суду в рамках кримінального провадження №0000155 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України з клопотанням про накладення арешту на наступне майно, яке належить громадянину України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , а саме на:

- легковий автомобіль марки та моделі «ВАЗ 2121», рік випуску 1991, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова (VIN): НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_4 , код кольору-колір: 11 - білий, місце реєстрації: АР Крим, дата реєстрації: 21.02.2009 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_5 ;

- легковий автомобіль марки та моделі «KIA CERATO», рік випуску 2007, номерний знак НОМЕР_6 , номер кузова (VIN): НОМЕР_7 , номер двигуна: НОМЕР_8 , код кольору-колір: 2 - синій, місце реєстрації: АР Крим, дата реєстрації: 15.02.2014 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_9 ;

- мотоцикл код типу кузова: 6000, рік випуску 2007, номер та серія знака: НОМЕР_10 , номер кузова (VIN): НОМЕР_11 , номер двигуна: НОМЕР_12 , код кольору-колір: 5 - червоний, місце реєстрації: АР Крим, дата реєстрації: 27.06.2008 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_13 .

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000155 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено, що в період лютого - березня 2014 року, російська федерація (далі - рф), використовуючи загострення політико-соціальної напруженості в Україні, як привід для вторгнення на її суверенну територію, в порушення міжнародно-правових норм, у т.ч. Договору про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та рф, Конституції України, із застосуванням кадрових військових підрозділів своїх збройних сил, а також підконтрольних уряду рф проросійських політичних та інших організацій та об`єднань, вчинила захоплення адміністративних будівель органів державної влади України в Автономній Республіці Крим, блокування українських військових частин, а також організацію і проведення незаконного «референдуму щодо самовизначення Криму» на території АР Крим, із заздалегідь відомим та підконтрольним рф результатом, який в подальшому став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу рф території АР Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів федерації.

Таким чином, з 20.02.2014 року рф, як держава-агресор, здійснила окупацію території України - Кримського півострова із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень.

З метою реалізації політики окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території АР Крим та м.Севастополь до складу рф, а також придушення спротиву проукраїнського населення Криму, вищим керівництвом рф було прийнято низку «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено так звані судові, правоохоронні органи та органи влади і місцевого самоврядування Республіки Крим.

24 лютого 2022 року, у зв`язку з відкритим військовим вторгненням рф в Україну, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про введення воєнного стану в Україні» №2002-ІХ від 24.02.2022 року та строк дії якого продовжувався відповідними Указами Президента до теперішнього часу.

Незважаючи на це, громадянин України ОСОБА_5 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення факту окупації АР Крим та м. Севастополя з боку рф, з власної ініціативи, добровільно вирішив особисто взяти участь у функціонуванні на території АР Крим системи незаконних органів окупаційної влади, у тому числі окупаційної адміністрації держави-агресора на ТОТ АР Крим.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на добровільне зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, ОСОБА_5 , у невстановлених досудовим розслідуванням час та обставинах, однак не пізніше 16.04.2024 року, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, знаходячись на тимчасово окупованій території АР Крим - в м.Сімферополь, працевлаштувався до незаконно створеного окупаційною владою РФ органу, що знаходиться за адресою: вул. Козлова, буд. 45а, м.Сімферополь, АР Крим, на посаду «міністра внутрішньої політики, інформації та зв`язку Республіки Крим» (мовою оригіналу - «министра внутренней политики, информации и связи Республики Крым»), пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Так, 16.04.2024 року ОСОБА_5 , добровільно, на підставі власного волевиявлення, указом Глави Республіки Крим (мовою оригіналу - «Главы Республики Крым») ОСОБА_6 №88-У, призначений на посаду «міністра внутрішньої політики, інформації та зв`язку Республіки Крим» на строк повноважень Глави Республіки Крим.

В свою чергу, ОСОБА_5 на вказаній посаді, у зв`язку із знаходженням у його підпорядкуванні структурних підрозділів - управління інформаційної політики (мовою оригіналу - «управление информационной политики»), управління моніторингу та аналізу інформаційних матеріалів (мовою оригіналу - «управление мониторинга и анализа информационных материалов»), відділу матеріально-технічного забезпечення (мовою оригіналу - «отдела материально-технического обеспечения»), управління економіки та фінансів (мовою оригіналу - «управление экономики и финансов»), управління внутрішньою політикою (мовою оригіналу - «управление внутренней политики»), управління правової, кадрової роботи та діловодства (мовою оригіналу - «управление правовой, кадровой работы и делопроизводства»), управління інформатизації та розвитку інформаційних систем (мовою оригіналу - «управление информатизации и развития информационных систем»), управління іміджевої політики та регулювання рекламної діяльності (мовою оригіналу - «управление имиджевой политики и регулирования рекламной деятельности»), управління з телекомунікацій та зв`язку (мовою оригіналу - «управление по телекоммуникациям и связи»), наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями в межах наданих йому повноважень.

Своїми умисними діями, громадянин України ОСОБА_5 сприяв реалізації політики окупаційної влади рф на тимчасово окупованій території АР Крим та м.Севастополя.

В подальшому, ОСОБА_5 , на підставі указу Глави Республіки Крим (мовою оригіналу - «Главы Республики Крым») ОСОБА_6 №275-У від 19.09.2024 року, було звільнено з посади т.зв. «міністра внутрішньої політики, інформації та зв`язку Республіки Крим» у зв`язку із закінченням строку повноважень.

Крім того, в ході досудового розслідування було встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що 24.02.2022 року рф здійснила збройну агресію та військове вторгнення в Україну, знаходячись на посадах окупаційної влади рф на ТОТ АР Крим, не відмовляючись від злочинного умислу направленого на реалізацію окупаційної політики рф, основною метою якої є завдання шкоди інтересам України та її територіальній цілісності, недопущення повернення Конституційно визначених територій України, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, 20.09.2024 знаходячись за адресою: вул. Козлова, буд. 45а м.Сімферополь АР Крим, на підставі власного волевиявлення, указом Глави Республіки Крим (мовою оригіналу - «Главы Республики Крым») ОСОБА_6 №280-У, призначений на посаду «міністра внутрішньої політики, інформації та зв`язку Республіки Крим» (мовою оригіналу - «министра внутренней политики, информации и связи Республики Крым»), чим виконав всі необхідні дії, направленні на доведення свого злочинного умислу до кінця та де і на даний час здійснює свою протиправну діяльність шляхом виконання організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території України - Автономній Республіці Крим (ТОТУ АР Крим).

Тобто, вказані обставини означають те, що ОСОБА_5 добровільно прийняв на себе обов`язки, пов`язані з діяльністю незаконних органів влади на ТОТУ АР Крим, всупереч законодавству України, та на нього було покладено ряд функцій по реалізації політики незаконно створених на ТОТ АР Крим органів влади, що направлена на виконання спеціальних функцій та завдань т.зв. «органів виконавчої влади» (мовою оригіналу - «органов исполнительной власти»).

В свою чергу, діяльність ОСОБА_5 на посаді т.зв. «міністра внутрішньої політики, інформації та зв`язку Республіки Крим», в контексті реалізації наданих йому повноважень, активно висвітлювалася в соціальних мережах, зокрема на інформаційних ресурсах т.зв. «Республіки Крим» (мовою оригіналу - «Республики Крым»). В силу наявної освіти та життєвого досвіду ОСОБА_5 достеменно усвідомлював протиправність своїх дій, однак здійснював сприяння реалізації політики окупаційної влади РФ на території АР Крим, що свідчить про наявність прямого умислу та добровільності дій.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

13.11.2024 року матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях за №0000227 від 01.10.2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та №0000155 від 20.05.2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, об`єднанні в одне провадження в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000155.

15.11.2024 року було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Також, згідно мотивів клопотання, під час досудового розслідування було встановлено, що на даний час підозрюваний перебуває на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою територією, при цьому останній продовжує незаконну діяльність.

Згідно мотивів органу досудового розслідування, зазначені обставини свідчать про умисне ухилення підозрюваним від виконання своїх процесуальних обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України, а також про переховування від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Поряд з цим, згідно мотивів клопотання слідчий посилається на те, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор в ході слідства повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Також, обгрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на те, що, санкція ч.5 ст.111-1 КК України, передбачає конфіскацію майна, як вид додаткового покарання.

Поряд з цим, слідчий зазначає, що документами, які підтверджують право власності на майно, що підлягає арешту, є відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно встановлених слідством обставин, відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на праві власності належить наступне майно:

- легковий автомобіль марки та моделі «ВАЗ 2121», рік випуску 1991, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова (VIN): НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_4 , код кольору-колір: 11 - білий, місце реєстрації: АР Крим, дата реєстрації: 21.02.2009 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_5 ;

- легковий автомобіль марки та моделі «KIA CERATO», рік випуску 2007, номерний знак НОМЕР_6 , номер кузова (VIN): НОМЕР_7 , номер двигуна: НОМЕР_8 , код кольору-колір: 2 - синій, місце реєстрації: АР Крим, дата реєстрації: 15.02.2014 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_9 ;

- мотоцикл код типу кузова: 6000, рік випуску 2007, номер та серія знака: НОМЕР_10 , номер кузова (VIN): НОМЕР_11 , номер двигуна: НОМЕР_12 , код кольору-колір: 5 - червоний, місце реєстрації: АР Крим, дата реєстрації: 27.06.2008 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_13 .

Поряд з цим, вихоядчи з норм КПК України, слідчий в клопотанні посилається на те, що арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збережені цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

А тому, з метою запобігання можливості приховування та відчуження цього майна, слідчий просить накласти арешт із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Також, згідно мотивів клопотання слідчий посилається на те, що з метою забезпечення арешту майна, запобігання зникненню, втрати або пошкодження арештованого майна та забезпечення його схоронності, дане клопотання слід розглянути без повідомлення власника даного майна.

Слідчий, прокурор, будучи повідомленими про день, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 про розгляд клопотання у його відсутність.

З урахуванням того, що сторона кримінального провадження довела в змісті клопотання, що існує загроза передчасного розголошення відомостей, які стосуються суті кримінального провадження та процесуальних дій, які заплановано провести з метою збирання доказів, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходиться вищезазначене майно.

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подано до суду клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею, встановлено, що СУ (з дислокацією у м.Київ) ГУ СБУ в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155 за підозрою громадянина України ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Положенням п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України, встановлено, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Як вбачається з долученої до матеріалів клопотання виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, слідче управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим знаходиться за адресою: вул. Юрія Поправки, 14 А, м. Київ, що свідчить про звернення слідчим з клопотанням з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 15.11.2024 року в ході досудового розслідування було складено та погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України.

Згідно долучених до клопотання копій матеріалів кримінального провадження, слідчим було вжито заходи для вручення у спосіб, передбачений КПК України, вищезазначеного повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

Наведене свідчить, що ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України.

Поряд з цим, санкцією ч.5 ст.111-1 КК України, передбачено таке додаткове покарання як конфіскація майна.

А тому, у разі доведення винуватості ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваному підлягатиме конфіскації у дохід держави.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , є власником наступного майна:

- легкового автомобіля марки та моделі «ВАЗ 2121», рік випуску 1991, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова (VIN): НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_4 , код кольору-колір: 11 - білий, місце реєстрації: АР Крим, дата реєстрації: 21.02.2009 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_5 ;

- легкового автомобіля марки та моделі «KIA CERATO», рік випуску 2007, номерний знак НОМЕР_6 , номер кузова (VIN): НОМЕР_7 , номер двигуна: НОМЕР_8 , код кольору-колір: 2 - синій, місце реєстрації: АР Крим, дата реєстрації: 15.02.2014 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_9 ;

- мотоциклу код типу кузова: 6000, рік випуску 2007, номер та серія знака: НОМЕР_10 , номер кузова (VIN): НОМЕР_11 , номер двигуна: НОМЕР_12 , код кольору-колір: 5 - червоний, місце реєстрації: АР Крим, дата реєстрації: 27.06.2008 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_13 .

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.

Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання, кваліфікації кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, враховуючи наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, а також забезпечуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, беручи до уваги той факт, що вищезазначене майно, на яке слідчий просить накласти арешт перебуває на праві власності ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України та про необхідність накладення арешту на майно, шляхом заборони відчуження та розпорядження майном, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.5 ст.111-1 КК України.

За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.131, 167, 170-172, 369, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого в ОВС 2 відділу Головного управління СБ України в АР Крим капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження майном, а саме на:

- легковий автомобіль марки та моделі «ВАЗ 2121», рік випуску 1991, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова (VIN): НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_4 , код кольору-колір: 11 - білий, місце реєстрації: АР Крим, дата реєстрації: 21.02.2009 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_5 ;

- легковий автомобіль марки та моделі «KIA CERATO», рік випуску 2007, номерний знак НОМЕР_6 , номер кузова (VIN): НОМЕР_7 , номер двигуна: НОМЕР_8 , код кольору-колір:2 - синій, місце реєстрації: АР Крим, дата реєстрації: 15.02.2014 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_9 ;

- мотоцикл код типу кузова: 6000, рік випуску 2007, номер та серія знака: НОМЕР_10 , номер кузова (VIN): НОМЕР_11 , номер двигуна: НОМЕР_12 , код кольору-колір: 5 - червоний, місце реєстрації: АР Крим, дата реєстрації: 27.06.2008 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_13 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвалу про арешт майна через слідчого передати для негайного виконання уповноваженому на це органу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих СУ ГУ СБУ в АР Крим, які здійснюють досудове розслідування та прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя