УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000061 від 10.03.2025за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11.03.2025 старший слідчий СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, яке належним чином погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивує тим, що09 березня 2025 року, близько 14:54 години, ОСОБА_4 , перебуваючи біля службового автомобіля марки «DFP2110» р.н.з. НОМЕР_1 , котрий знаходився на польовій дорозі сполученням «Тумин -Губин» Володимирського району, Волинської області, діючи умисно, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, надала інспекторам левар «11» СРПП СПД 1 (селище Локачі) Володимирського РВП неправомірну вигоду в розмірі 800 (вісімсот) гривень, котрі ОСОБА_4 поклала на переднє сидіння зазаначеновго вище автомобіля, щоб вони з використанням наданих їм службового становища не притягнули її до адміністративної відповідальності. Відразу після цього, працівники поліції з дотриманням вимог ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції» відмовились від одержання неправомірної вигоди та повідомили про це на лінію «102».

10 березня 2025 року відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000261 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 369 КК України.

09 березня 2025 року проведено огляд місця події за адресою: Волинська область, Володимирський район, польова дорога до с. Тумин, із с. Губин, в ході якого було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 800 гривень, наступними купюрами: купюра номіналом 500 гривень, серійний номер ЕЗ 3507063, купюра номіналом 200 гривень серійний номер ЗВ 9198811, купюра номіналом 100 гривень серійний номер ЕЗ 5994059, вищевказані грошові кошти які належать ОСОБА_5 , котра надала їх працівникам поліції для уникнення відповідальності, було вилучено та поміщено в сейф пакет НПУ № ICR 0235249, та опечатано.

Слідча в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Таким чином, вилучені речі, які мають значення речового доказу у кримінальному провадженні № 0000061 від 10.03.2025, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Враховуючи позицію учасників справи, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вилучені речі, які зазначені слідчою у клопотанні в розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України є речовими доказами, правовий режим зберігання яких регламентується ст. 100 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи те, що виявлене та вилучене майно має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки воно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому виникла необхідність у накладенні на нього арешту з метою його збереження.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 800 гривень, наступними купюрами: купюра номіналом 500 гривень, серійний номер ЕЗ 3507063, купюра номіналом 200 гривень серійний номер ЗВ 9198811, купюра номіналом 100 гривень серійний номер ЕЗ 5994059, вищевказані грошові кошти які належать ОСОБА_5 , котра надала їх працівникам поліції для уникнення відповідальності, було вилучено та поміщено в сейф пакет НПУ № ICR 0235249, та опечатано, заборонивши відчуження, розпорядження та користування даним майном, оскільки вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, та мають значення речового доказу.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_6