Номер провадження: 11-сс/813/409/25
Справа № 947/1514/25 1-кс/947/1250/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.01.2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001171 від 18.09.2024 року, за ст. 236 КК України,

установив

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001171 від 18.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.236 КК України та накладено арешт із забороною розпорядження та користування на майно яке було виявлено та вилучено 16.01.2025 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- товарно транспортну накладну № 332355 від 15.02.2022, найменування вантажу « Масло-подсолнечное техническое» ТОВ «ТЕЛК ЮВІС»;

- товарно транспортну накладну № 332358 від 12.02.2021, найменування вантажу « Масло-подсолнечное техническое» ТОВ «ТЕЛК ЮВІС»;

- товарно транспортну накладну № 332363, найменування вантажу « Масло-подсолнечное техническое» ТОВ «ТЕЛК ЮВІС»;

- товарно транспортну накладну № 332355 від 30.10.2021, найменування вантажу « Масло-подсолнечное техническое» ТОВ «ТЕЛК ЮВІС»;

- копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 22.09.2022 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.;

- довідку військово-лікарської комісії № 148/14/4964 від 22.09.2022 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.;

- мобільний телефон iPhone 16 Pro max в корпусі сірого кольору в захисному чохлі;

- мобільний телефон Redmi 9 Pro model: M2003S6B29 в корпусі блакитного кольору в захисному чохлі.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання.

Апелянт посилається на те, що ухвала слідчого судді про накладення арешту є незаконною та необґрунтованою, а відтак такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

- слідчий суддя порушив строки розгляду клопотання про арешт майна, обшук відбувся 16.01.2025 року, а 29.01.2025 року накладено арешт;

-в ході проведення обшуку, вилучено майно відсутнє в переліку ухвали про надання дозволу на проведення обшуку;

-апелянт не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні;

-вилученні товаро-транспортні накладні датовані за декілька років до відкриття кримінального провадження

-безпідставно вилучені мобільні телефони та документи військовозобов`язаного жодним чином не стосуються кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 236 КК України порушення правил екологічної безпеки.

Прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, надіслав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, а тому за згодою учасників провадження, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе провести судове засідання без участі прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Як вбачається з матеріалів провадження СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001171, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 236 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що група осіб на території Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Нерубайське, вул. Зелена, 1, організувала підприємство по переробці відходів соняшникової олії, яке не проводить відповідну утилізацію продуктів переробки, чим порушує правила екологічної безпеки під час розміщення, будівництва, реконструкції, введення в експлуатацію, та ліквідації підприємств, споруд, пересувних засобів та інших об`єктів, що спричинило, екологічне забруднення значних територій.

Окрім цього встановлено, що під час виробництва на зазначеному підприємстві здійснюються заходи без дотримання умов екологічної безпеки де з фузів соняшникової олії за допомогою фільтрувального порошку (перліту), утворюється відпрацьований фільтрувальний порошок (зажирений перліт) який містить від 25 до 50 процентів жирових речовин, який є одним з остаточних відходів виробництва та потребує відповідної утилізації або переробки (знежирення фільтрувальних порошків).

Вказані дії підприємством не проводяться, а відпрацьований фільтрувальний порошок (зажирений перліт) та інші продукти які утворюються під час його виробничого процесу утилізуються в загальному порядку на звалищах твердих-побутових відходах які розташовані на території Одеської області де потім самозаймаються що призводить до екологічної небезпеки.

Під час проведення слідчих (розшукових) дій, встановлено, що до кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.01.2025 року за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшук, під час проведення якого було виявлено та вилучено наступне:

- товарно транспортну накладну № 332355 від 15.02.2022, найменування вантажу «Масло-подсолнечное техническое» ТОВ «ТЕЛК ЮВІС»;

- товарно транспортну накладну № 332358 від 12.02.2021, найменування вантажу «Масло-подсолнечное техническое» ТОВ «ТЕЛК ЮВІС»;

- товарно транспортну накладну № 332363, найменування вантажу «Масло-подсолнечное техническое» ТОВ «ТЕЛК ЮВІС»;

- товарно транспортну накладну № 332355 від 30.10.2021, найменування вантажу « Масло-подсолнечное техническое» ТОВ «ТЕЛК ЮВІС»;

- копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 22.09.2022 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.;

- довідку військово-лікарської комісії № 148/14/4964 від 22.09.2022 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.;

- мобільний телефон iPhone 16 Pro max в корпусі сірого кольору в захисному чохлі;

- мобільний телефон Redmi 9 Pro model: M2003S6B29 в корпусі блакитного кольору в захисному чохлі.

16.01.2025 виявлені та вилучені речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадження, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин вчиненого злочину, а також отримані внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.

17.01.2025 з метою вивчення вилучених речей та отримання інформації, яка самостійно або в сукупності має доказове значення у даному провадженні слідчим подано клопотання про накладення арешту на вищевказане майно.

Задовольняючи подане клопотання слідчий суддя зазначив, що вилучені документи та майно, відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, є доказами вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, а тому з метою збереження речових доказів які мають значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, а також швидкого, повного та неупередженого розслідування, необхідно накласти арешт на майно.

Апеляційний суд відхиляє доводи представника власника майна стосовно не дотримання слідчим суддею строків розгляду клопотання про арешт майна, оскільки з урахуванням воєнного стану в країні, оголошених повітряних тривог та інших об`єктивних обставин, завершити розгляд клопотання в 72-годинний строк слідчому судді не надалось можливим. Однак вказані обставини не дають підстави слідчому судді не розглядати клопотання.

Крім того, колегія суддів враховує загальновідомий факт великого навантаження на судову систему, велику кількість судових справ в провадженні суддів, що відповідно не може не впливати на строки їх розгляду.

Посилання представника власника майна про незаконність оскарженої ухвали з підстав недоведеності причетності ОСОБА_7 та вилученого майна до кримінального правопорушення, колегія суддів не приймає, оскільки вимоги ч. 3 ст. 170 КПК України зобов`язують суд накладати арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, не залежно від процесуального статусу такої особи, за умови доведеності органом досудового розслідування відповідності такого майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з твердженнями слідчого судді з урахуванням доводів сторони захисту в частині накладення арешту на копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та довідку військово-лікарської комісії для даного кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 236 КК України порушення правил екологічної безпеки.

На переконання колегії суддів, зазначені речі не мають будь-якого доказового зазначення у даному кримінальному провадженні, а накладення на них арешту може призвести до необґрунтованого обмеження прав особи.

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає за доцільне накласти арешт на майно, зазначене в клопотанні слідчого, за винятком копії тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та довідки військово-лікарської комісії.

На переконання колегії, саме такий спосіб обмеження буде розумним і співрозмірним обмеженням права власності та не перешкодить кримінальному провадженню.

У свою чергу, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що вилучені мобільні телефони та товаротранспортні накладні, які виявлені у ході проведення санкціонованого обшуку, мають доказове значення та є достатні підстави вважати, що збереження цих речових доказів необхідно для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження та можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з п. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

В свою чергу, п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України встановлює, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

З огляду на викладені обставини апеляційний суд констатує, що слідчим суддею без достатніх на те правових підстав було обмежено право власності ОСОБА_7 , у зв`язку з чим апеляційна скарга його представника підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню.

Керуючись ст.ст. 174, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.01.2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001171 від 18.09.2024 року, за ст. 236 КК України скасувати, постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001171 від 18.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 236 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 16.01.2025 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- товарно транспортну накладну № 332355 від 15.02.2022, найменування вантажу «Масло-подсолнечное техническое» ТОВ «ТЕЛК ЮВІС»;

- товарно транспортну накладну № 332358 від 12.02.2021, найменування вантажу «Масло-подсолнечное техническое» ТОВ «ТЕЛК ЮВІС»;

- товарно транспортну накладну № 332363, найменування вантажу «Масло-подсолнечное техническое» ТОВ «ТЕЛК ЮВІС»;

- товарно транспортну накладну № 332355 від 30.10.2021, найменування вантажу «Масло-подсолнечное техническое» ТОВ «ТЕЛК ЮВІС»;

- мобільний телефон iPhone 16 Pro max в корпусі сірого кольору в захисному чохлі;

- мобільний телефон Redmi 9 Pro model: M2003S6B29 в корпусі блакитного кольору в захисному чохлі.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4