Справа № 729/786/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/779/24
Категорія - ст. 126-1 КК України. Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції із Бобровицьким районним судом Чернігівської області та з використанням власних технічних засобів із адвокатом, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000031 від 08 лютого 2024 року, за апеляційною скаргою заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 09 липня 2024 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, який має неповнолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ст. 126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1(один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст. 59-1 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Судом ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що в період часу з 05 жовтня 2023 року по 27 січня 2024 року, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є матір`ю його співмешканки, з якою вони спільно проживають в одному будинку за адресою: АДРЕСА_3 , однією сім`єю разом, а саме ОСОБА_6 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до матері своєї співмешканки ОСОБА_10 , яка є особою похилого віку, дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні, залякуванні, тим самим викликав у неї побоювання за свою безпеку та життя, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдавши шкоду її психічному здоров`ю, що виразилося у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій, та призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_10 .

Так, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а саме:

05.10.2023 року близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 вчинив домашнє насильство відносно матері своєї співмешканки - ОСОБА_10 , умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її бік нецензурної лайки, погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода її психологічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство та своїми діями скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та в подальшому постановою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 10.10.2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, на нього було накладене адміністративне стягнення у вигляді 40 (сорока) годин громадських робіт.

Продовжуючи умисні дії, спрямовані на вчення домашнього насильства, 30.10.2023 року близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство відносно матері своєї співмешканки ОСОБА_10 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її бік нецензурної лайки, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода її психічному здоров`ю, та в подальшому постановою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 07.11.2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, на нього було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 , стосовно якого 30.10.2023 винесено терміновий заборонний припис про заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою ОСОБА_10 протягом 10 днів, 31.10.2023 року о 16 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 , не виконав термінового заборонного припису, у зв`язку з чим постановою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11.01.2024 року притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та на нього було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн.

Продовжуючи умисні дії, спрямовані на вчення домашнього насильства, 26.12.2023 року , близько 14 год. 14 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство відносно матері своєї співмешканки ОСОБА_10 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її бік нецензурної лайки, погрозах фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, в подальшому постановою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 09.01.2024 року ОСОБА_6 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладенк адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн.

Однак, будучи неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства психологічного характеру по відношенню до матері своєї співмешканки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 належних висновків не зробив та 27.01.2024 року близько 19 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у будинку за місцем їх спільного проживання у АДРЕСА_3 , умисно вчинив відносно потерпілої ОСОБА_10 , з якою спільно проживає однією сім`єю, домашнє насильство, що полягало у словесних образах, висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою та приниженні її гідності, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої.

Таким чином, ОСОБА_6 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до матері своєї співмешканки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, дії виражені у словесних образах, погрозах, висловлювання в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні, залякуванні, тим самим викликав у неї побоювання за свою безпеку та життя, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдавши шкоду її психічному здоров`ю, що виразилося у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_10 .

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані судом за ст. 126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить скасувати вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Просить ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_6 покарання за ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

На підставі п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_6 обмежувальний захід, відповідно до якого покласти на обвинуваченого обов`язок пройти програму для кривдників на строк 3 (три) місяці.

В обґрунтування своїх вимог стверджує про недотримання судом положень п.2 ч.1 ст. 65 КК України.

Так, відповідно до вимог ст. 91-1 КК України, обмежувальні заходи застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання. Суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки, у тому числі п.5 направлення для проходження програми для кривдників.

Згідно вимог ч.3 ст. 91 КК України, заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Апелянт звертає увагу на те, що обмежувальні заходи можуть бути застосовані одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та їх призначення виконувати превентивну функцію стосовно кривдників, оскільки обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України, виступають додатковим механізмом захисту потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Ухвалюючи вирок суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог. Незважаючи на те, що ОСОБА_6 до вчинення злочину неодноразово вчиняв психологічне насильство в сім`ї відносно матері своєї співмешканки, що свідчить про систематичні умисні дії обвинуваченого, за що притягувався до адміністративної відповідальності, проте судом питання необхідності та доцільності у даному конкретному випадку застосування обмежувальних заходів обвинуваченому не розглядалося.

Водночас єдиною підставою застосування до осіб, які вчинили домашнє насильство, саме такого спеціального заходу протидії, є відповідний вирок суду, ухвалений згідно положень ст. 91-1 КК України, зокрема п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, яким і передбачено покладення обов`язків у виді проходження програми для кривдників.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, представника потерпілої, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого, який погодився з доводами прокурора і не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд проведений у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, при обставинах встановлених у вироку суду ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, діяння обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції правильно кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, і ці обставини ніким із учасників кримінального провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом відповідно до вимог ст. 404 КПК України, не перевіряються.

Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 , у виді пробаційного нагляду, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, відповідає вимогам закону, тому є правильним, вказаний висновок в апеляційній скарзі прокурора також не заперечується.

Проте, прокурором порушене питання про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність через незастосування закону, який підлягав застосуванню, зокрема, не покладений обов`язок проходження програми для кривдників, як обов`язку, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 91 КК України при застосуванні обмежувальних заходів.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає в незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 , судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, зокрема, не застосовано закон, який підлягав застосуванню, що призвело до призначення обвинуваченому покарання з порушенням кримінального процесуального закону, які відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку.

Так, колегія суддів констатує, що відповідно до п. 5 ч.1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обов`язки, зокрема: направлення для проходження програми для кривдників.

Відповідно до ч. 3 ст.91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше, як на 12 місяців.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, вчиненого відносно матері своєї співмешканки, колегія суддів вважає обґрунтованими твердження прокурора щодо необхідності застосування обмежувальних заходів до обвинуваченого на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Так, з урахуванням положень ч. 3 ст.91-1 КК України та обставин вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, колегія суддів апеляційного суду необхідним та достатнім вважає визначити обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, відповідно до якого покласти на обвинуваченого обов`язок пройти програму для кривдників на строк 3 (три) місяці.

За таких обстави, відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України зазначений вирок в частині призначення ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Частиною 1 статті 421 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 420, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 09 липня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати

ОСОБА_6 за ст. 126-1 КК України залишити покарання, визначене судом першої інстанції, у виді пробаційного нагляду на строк 1(один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст. 59-1 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_6 обмежувальний захід з покладенням обов`язку, передбаченого в п.5 цієї статті направити його для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

У решті цей вирок залишити без змін.

Вирок набуває законної сили після його проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13