Справа № 449/21/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2025 м.Перемишляни

слідчий суддя Перемишлянського районного суду Львівської області - ОСОБА_1 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни клопотання слідчого СВ ВП №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенанта поліції - ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області - ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 4 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

слідчий слідчого відділення відділення поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенант поліції - ОСОБА_2 , звернувся з клопотанням до слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області, погодженим з прокурором Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області - ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 4 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в якому просить накласти арешт у формі заборони відчуження, користування і розпорядження на автомобіль марки - «Opel Vivaro»; сірого кольору, реєстраційний знак - НОМЕР_1 ; 2008 року випуску; ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер кузову) - НОМЕР_2 ; власником якого являється - ОСОБА_4 , проживаючий за адресою - АДРЕСА_1 ; користувач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою - АДРЕСА_2 .

Клопотання обгрунтовують тим, що слідчим встановлено, що приблизно о 23 год. 30 хв. 3 січня 2025 року автомобіль марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 під кермуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою АДРЕСА_2 , рухаючись автомобільним шляхом національного значення Н-09 «ЛьвівІвано-ФранківськМукачево» у напрямку м. Рогатин на ділянці автодороги 409 км+920 м неподалік с. Ходорківці (Бібрська міська громада, Львівський район, Львівська обл.) здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , який йшов проїжджою частиною автодорогою у попутному напрямку. Стверджують, що внаслідок ДТП пішохода ОСОБА_6 медики екстреної медичної допомоги госпіталізували у Відокремлений підрозділ «Лікарня Святого Луки» Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги»» з наступним попереднім діагнозом: забій головного мозку; перелом склепіння черепа; множинний перелом ребер з правого боку; правобічний пневмоторекс і гематорекс.Зауважують, що впродовж 0 год. 45 хв.1 год. 50 хв. 4 січня 2025 року слідчий провів огляд місця ДТП, під час якого було виявив та вилучив автомобіль з наступними характеристиками: автомобіль марки - «Opel Vivaro»; сірого кольору, реєстраційний знак - НОМЕР_1 ; 2008 року випуску; ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер кузову) - НОМЕР_2 ; власником якого являється - ОСОБА_4 , проживаючий за адресою - АДРЕСА_1 ; користувач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою - АДРЕСА_2 . Вважають, що враховуючи те, що цей автомобіль є речовим доказом (знаряддям злочину), який подальшому буде залучений для проведення автотехнічних та транспортнотрасологічних експертиз, необхідно забезпечити його зберігання шляхом накладення на нього арешту.

В призначене судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, проте в поданому клопотанні слідчий просить проводити розгляд такого без їхньої участі.

Власник та фактичний користувач тимчасово вилученого майна в призначене судове засідання теж не з`явилися, хоч про час, місце та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.ч. 2,3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 4 січня 2025 року, до ЄРДР внесено відомості, про вчинення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією діяння за ч.1 ст.286 КК України.

Як вбачається із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, 4 січня 2025 року слідчий провів огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, під час якого виявив та вилучив автомобіль з наступними характеристиками: автомобіль марки - «Opel Vivaro»; сірого кольору, реєстраційний знак - НОМЕР_1 ; 2008 року випуску; ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер кузову) - НОМЕР_2 ; власником якого являється - ОСОБА_4 , проживаючий за адресою - АДРЕСА_1 ; користувач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою - АДРЕСА_2 .

Вважають, що враховуючи те, що цей автомобіль є речовим доказом (знаряддям злочину), який подальшому буде залучений для проведення автотехнічних та транспортнотрасологічних експертиз, необхідно забезпечити його зберігання шляхом накладення на нього арешту.

Постановою слідчого СВ ВП №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенант поліції - ОСОБА_2 від 04.01.2025 року, транспортний засіб марки - «Opel Vivaro»; сірого кольору, з державним номерним знаком - НОМЕР_1 ; 2008 року випуску; ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер кузову) - НОМЕР_2 ; власником якого являється - ОСОБА_4 , проживаючий за адресою - АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000004 від 4 січня 2025 року.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України також визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 року зазначив, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Слідчий суддя враховує, що слідчим належним чином обґрунтована правова підстава для арешту майна, дане майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, матеріали клопотання свідчать про наявну обґрунтовану підозру у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Клопотання про арешт майна подано у визначений КПК України строк.

Зважаючи на викладене та беручи до уваги те, що арешт зазначеного в клопотанні майна, є необхідним для досягнення його завдання (запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення цих речей) та мети застосування (необхідності їх збереження), а також з огляду на та не, що це майно у визначеному законом порядку визнано речовим доказом, тому клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 167, 168, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенант поліції - ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області - ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 4 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, у формі заборони відчуження, користування і розпорядження на автомобіль марки - «Opel Vivaro»; сірого кольору, реєстраційний знак - НОМЕР_1 ; 2008 року випуску; ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер кузову) - НОМЕР_2 ; власником якого являється - ОСОБА_4 , проживаючий за адресою - АДРЕСА_1 ; користувач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою - АДРЕСА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1