Провадження № 1-кп/442/115/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001211 від 01.12.2024 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Берегомет, Вижницького району Чернівецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, на утриманні малолітніх дітей не має, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

учасники справи: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи неодноразово судимий, востаннє 03.10.2023 Галицьким районним судом м. Львова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років та на підставі ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.10.2024 будучи умовно-достроково звільненим від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 10 місяців 8 днів для проходження військової служби, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, а знову 30 листопада 2024 року приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на території ТзОВ «Дівесбуд», що розташоване за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Стрийська, 258Б, директором якого є ОСОБА_6 , побачив припаркований неподалік від вагового (складського) приміщення автомобіль марки «Mercedes-Benz ML350», синього кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває на праві приватної власності ОСОБА_6 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , та в цей час у нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 в той же час, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій та передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, повторно, всупереч волі власника, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та що він не буде викритий іншими особами, перебуваючи на території ТзОВ «Дівесбуд», що за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Стрийська, 258Б, зайшов у вагове (складське) приміщення, взяв ключі від вказаного транспортного засобу, які були ліворуч від входу на стіні, відчинив автомобіль, сів за кермо та шляхом запуску двигуна та приведення автомобіля в рух, незаконного заволодів транспортним засобом марки «Mercedes-Benz ML350», синього кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , вартістю 239 552 гривні 91 копійка, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на вказану суму, та в подальшому на вказаному автомобілі покинув місце вчинення кримінального правопорушення, після чого 01 грудня 2024 року транспортний засіб був виявлений у кюветі у м. Старий Самбір по вул. Лева Галицького, поблизу будинку №135.

Таким чином, ОСОБА_3 незаконно заволодів транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 , винуватим себе у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро кається і прохає суворо не карати. Пояснив, що працював у потерпілої ОСОБА_6 і вона йому не платила за його працю. Через такі обставини вирішив помститись останній та викрасти у неї автомобіль. 30.11.2024 взяв ключі від автомобіля і поїхав в сторону Турки. По дорозі вчинив ДТП і вказаний автомобіль покинув в кюветі.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, а інші учасники кримінального провадження не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому позиція учасників кримінального провадження є добровільною, суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 2ст. 289 КК України, тобто як незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, вчинене повторно.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного у їх сукупності.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить визнання своєї вини та щире каяття у скоєному.

Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочину.

Суд враховує також стан здоров`я обвинуваченого, його характеристику та ставлення до скоєного.

З урахуванням наведеного необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі.

Крім цього, враховуючи тяжкість злочину та вартість матеріальної шкоди, суд вважає за необхідне призначити додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Саме таке покарання, на переконання суду, буде достатнім для виправлення останнього та справедливим.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 на її користь шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 65690, 30 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

З абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна»(з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/114-24/29425-АВ від 20.12.2024 вартвсть матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Mercedes-Benz ML 350, р.н. НОМЕР_1 , становить 65690 грн 30 коп.

Як встановив суд і описано вище, внаслідок кримінального правопорушення діями ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду, розмір якої становить 65690,30 грн.

Зазначений розмір матеріальної шкоди цивільний відповідач визнав повністю і не заперечував її.

Суд вважає доведеним факт заподіяння протиправними діями обвинуваченого матеріальної шкоди потерпілій стороні у заявленому розмірі та погоджується з обґрунтованістю та доведеністю розміру такої шкоди.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що між діями ОСОБА_3 та завданою потерпілій матеріальною шкодою є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих потерпілій збитків, суд дійшов висновку, що є усі підстави для задоволення цивільного позову.

Витрати на залучення експерта за проведення:

- судово дактилоскопічної експертизи становлять в сумі 2 785,65 грн. (висновок експерта №СЕ-19/114-24/29426-Д від 11.12.2024);

-транспортно-товарознавчої експертизи становлять в сумі 8 754,90 грн. (висновок експерта №СЕ-19/114-24/29425-АВ від 20.12.2024);

З речовими доказами слід поступити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 03.10.2023 та остаточно визначити до відбуття покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання рахувати з часу взяття під варту, тобто з 01.12.2024.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 збитки, завдані кримінальним правопорушенням в сумі 65690,30 (шістдесят п`ять тисяч шістсот дев`яносто гривень тридцять копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 11540 (одинадцять тисяч п`ятсот сорок) гривень 55 копійок витрат за проведення експертизи.

Речові докази: флеш носій з файлами відеозапису залишити при матеріалах кримінального провадження;

недопалок «Compliment»; недопалок «Bond»; змив з керма; змив з коробки передач; недопалок «Compliment»; запаховий слід з водійського сидіння; один слід руки- знищити;

мобільний телефон марки «МІ» ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 з вставленою сім-картою НОМЕР_6 ; шапку світло коричневого кольору; куртку балонову чорного кольору з маркуванням «MTS»; джинси синього кольору з частинами бруду; кросівки чорного кольору з частинами бруду- повернути ОСОБА_3 ;

технічний паспорт на автомобіль «Mercedes-Benz ML350» з реєстраційним номером НОМЕР_1 виданий ОСОБА_6 , автомобіль марки «Mercedes-Benz ML350» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , синього кольору та ключі від автомобіля повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.12.2024.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1