Справа № 394/805/19
Номер провадження 1-кп/404/326/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши під час відкритого судового засідання у м. Кропивницькому в залі суду кримінальне провадження №0000200 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Тальне Черкаської області, проживаючого по АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт.Чернівці Чернівецького району Вінницької області, проживаючого по АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Васильків Київської області, проживаючого по АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження прокурором заявлені клопотання про призначення повторної судово-психологічної експертизи комунікативної діяльності особи, зафіксованої у відеозаписі та з використанням поліграфа стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , про призначення судово-психологічної експертизи комунікативної діяльності особи, зафіксованої у відеозаписі та з використанням поліграфа стосовно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , на вирішення, якої прокурор просить поставити питання, зазначені в клопотанні.

Відповідно до наданого прокурором у клопотанні стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 з посиланням на положення ч.2 ст. ст.332 КПК України обґрунтування, підставами для призначення повторної експертизи є те, що складений за результатами судово-психологічної експертизи експертом КВ КНДІСЕ ОСОБА_14 висновок №181/24-27 від 29.05.2024 суперечить іншим матеріалам справи та викликає обґрунтовані сумніви у його правильності, оскільки не узгоджується з письмовими доказами та матеріалами негласних слідчих розшукових дій, наданих для дослідження, має суттєві протиріччя в описовій та результативній частинах, які не були усунуті під час допиту експерта, а сама експертиза була проведена неповно та поверхнево.

Відповідно до наведених у клопотаннях стосовно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 мотивів, підставами для призначення експертизи є необхідність отримання орієнтувальної інформації щодо ступеня ймовірності та повноти інформації, наданої обвинуваченими під час їх допиту, зважаючи на те, що «особа, яка є непричетною та не має прихованої інформації від суду повинна надати вказані відомості, які суттєво впливатимуть на доведення провини перед правосуддям».

Захисники та обвинувачені у судовому засіданні заперечували щодо задоволення вказаних клопотань прокурора через їх необґрунтованість та безпідставність, зокрема обвинувачені відмовились від надання згоди на проведення експертного дослідження спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа.

Заслухавши думку учасників судового провадження, зважаючи на досліджені докази, суд вважає, що вказані клопотання прокурора не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Статтею 91 КПК України визначено перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування передбачених ст.91 КПК України обставин, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.93 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони кримінального провадження або потерпілого, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі.

Частиною 2 ст.332 КПК України передбачено, що суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Відповідно до п.1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 (далі Інструкція), згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Згідно з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.11.2019 року у справі № 420/1667/18, обов`язкове залучення експерта для проведення експертизи необхідне за наявності двох підстав: по-перше, коли характер об`єктивних обставин, які мають значення для кримінального провадження, неможливо достовірно встановити без залучення особи, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями (що є загальною підставою проведення експертизи в кримінальному провадженні, передбаченою ч.1 ст.242 КПК у редакції Закону №1261-VII); по-друге, коли мають місце обставини, передбачені ч.2 цієї норми.

Згідно з п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта.

Враховуючи викладене та оцінюючи наведені у клопотаннях прокурора підстави для призначення експертиз, суд виходить з того, що обставини, за яких залучення експерта для проведення експертизи є обов`язковим, відсутні, водночас прокурором належним чином не обґрунтовано наявність підстав для призначення експертиз, зокрема передбачених ч.2 ст.332 КПК України, на які він посилається.

Так, підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи мають бути достатніми, а сумніви у його правильності, на які вказує прокурор, обґрунтованими. Проте, прокурором не вказано з якими саме доказами та яким чином не узгоджується вказаний висновок експерта, у чому полягають суттєві протиріччя в описовій та результативній частинах, не зазначено із посиланням на конкретні матеріали кримінального провадження (том, аркуші), які саме матеріали справи не були враховані експертом, що свідчить про неповноту і поверховість експертного дослідження, та яким чином це вплинуло на правильність висновку експерта.

Водночас, прокурором вказано на неузгодженість висновку експерта з матеріалами негласних слідчих розшукових дій, наданих для дослідження, з приводу чого суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.242 КПК України предметом експертизи є обставини, що мають значення для кримінального провадження, у даному випадку психічний стан обвинуваченого ОСОБА_5 , та не є предметом обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.91 КПК України, а саме: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обов`язок доказування яких за вимогами ст.92 КПК України покладено на сторону обвинувачення, при цьому незгода прокурора з висновком експерта не є підставою для призначення повторної експертизи, а сам висновок експерта підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами.

Суд враховує, що висновок експерта №181/24-27 від 29.05.2024 містить відповіді на поставлені питання з посиланням на методологію, якою керувалася експерт під час проведення експертизи, а самі висновки експерта підлягають оцінці в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення відповідно до положень ст.94 КПК України, як оцінці підлягають також докази, зібрані під час досудового розслідування, які досліджені під час судового розгляду.

При цьому суд, оцінюючи заявлені у клопотанні доводи прокурора щодо обов`язку особи, яка «є непричетною та не має прихованої інформації від суду надати вказані відомості», наголошує на тому, що ст.63 Конституції України, ч.3 ст.42 КПК України, встановлено право обвинуваченого не говорити нічого з приводу обвинувачення проти нього, або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, на чому неодноразово наголошував також у своїх рішеннях ЄСПЛ.

Крім того, згідно з п.6.8 розділу VI Інструкції з метою отримання орієнтувальної інформації можуть проводитися опитування із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа, при цьому такі опитування можуть проводитись тільки за наявності письмової згоди особи, яка проходитиме опитування. Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заперечили щодо проведення судово-психологічної експертизи та відмовились від опитування із застосуванням поліграфа, відтак суд не вбачає підстав для задоволення клопотань прокурора в цій частині.

Зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що заявлені прокурором клопотання задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.242, 350, 332, 369-372, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотань прокурора про проведення повторної судово-психологічної експертизи стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 та судово-психологічної експертизи стосовно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від судового рішення, передбаченого ч.1 ст.392 КПК України, не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3