Дата документу 10.02.2025 Справа № 333/3955/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/3955/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/141/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2025 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоданилівка Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, розлученого, перебуває на посаді заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 березня 2025 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 980000 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та міст Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, із визначенням розміру застави не менше 3000000 грн.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, за наступних обставинах.

Так, ОСОБА_7 , будучи військовою службовою особою, перебуваючи на посаді командира НОМЕР_2 окремої бригади (ВЧ НОМЕР_3 ) Територіальної оборони Регіонального управління сил Територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » сил територіальної оборони ЗСУ, у військовому званні «полковник», у період часу з 31 липня 2023 року по 22 травня 2024 року, перебуваючи на території АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, діючи за попередньою змовою групою осіб, в порушення вимог Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», наказу Міністерства оборони України №363 від 21 червня 2007 року Про затвердження положення з бухгалтерського обліку в Збройних силах, постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», Наказу Міністерства оборони України №260 від 7 червня 2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», з корисливих мотивів, у власних інтересах та в інтересах третьої особи, а саме своєї цивільної дружини ОСОБА_12 , тобто особи, з якою він спільно проживає, вони пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки, реалізуючи спільний злочинний умисел спрямований на заволодіння бюджетними коштами шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_12 , яка призначена на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 , військову службу на вказаній посаді не проходить та не виконує бойові завдання під час ведення бойових дій в першому ешелоні оборони на лінії бойового зіткнення з противником в складі підпорядкованої йому військової частини НОМЕР_4 приховав факти її відсутності, не вжив жодних заходів для недопущення безпідставного нарахування останній додаткової грошової винагороди у сумі 100000 гривень передбаченою постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, та діючи у змові з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які зі свого боку, на своєму рівні також забезпечили умови для укриття цих фактів, на підставі складених та виданих останніми завідомо неправдивих офіційних документів - рапортів на підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_12 у бойових діях та наказів про виплату додаткової винагороди ОСОБА_12 , у свою чергу підписав ряд офіційних платіжних документів, зокрема: розрахунково-платіжну відомість №525 від 17 серпня 2023 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_3 , розрахунково-платіжну відомість №607 від 21 вересня 2023 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_3 , розрахунково-платіжну відомість №683 від 25 жовтня 2023 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_3 , розрахунково-платіжну відомість №760 від 24 листопада 2023 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_3 , розрахунково-платіжну відомість №856 від 20 грудня 2023 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_3 , розрахунково-платіжну відомість №51 від 19 січня 2024 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_3 , розрахунково-платіжну відомість №130 від 21 лютого 2024 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_4 , яка знаходиться на фінансовому забезпеченні в/ч НОМЕР_3 , розрахунково-платіжну відомість №200 від 18 березня 2024 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_4 , яка знаходиться на фінансовому забезпеченні в/ч НОМЕР_3 , розрахунково-платіжну відомість №319 від 22 квітня 2024 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_4 , яка знаходиться на фінансовому забезпеченні в/ч НОМЕР_3 та розрахунково-платіжну відомість №391 від 22 травня 2024 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_4 , яка знаходиться на фінансовому забезпеченні в/ч НОМЕР_3 , які стали підставою для подальшого незаконного нарахування на виплати ОСОБА_12 додаткової грошової винагороди у сумі 100000 гривень, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року. Крім того, ОСОБА_7 забезпечив підписання вищевказаних розрахунково-платіжних відомостей іншими уповноваженими особами, які не були обізнані про злочинні наміри ОСОБА_7 .

За таких обставин, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, заволодів бюджетними коштами у власних інтересах та в інтересах третьої особи ОСОБА_12 у вигляді незаконно нарахованої та виплаченої останній додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року за період часу з 26 липня 2023 року по 30 квітня 2024 року на загальну суму 922461,57 грн.

Крім цього, ОСОБА_7 , підозрюється у тому, що він, будучи військовою службовою особою, реалізуючи злочинний умисел, всупереч інтересам служби, діючи з прямим умислом, перебуваючи (інформація обмежена для запобіганню несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану), достовірно знаючи, що його цивільна дружина ОСОБА_12 , тобто особа, з якою він спільно проживає, вони пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки, яка призначена на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 , військову службу на вказаній посаді не проходить та не виконує бойові завдання під час ведення бойових дій в першому ешелоні оборони на лінії бойового зіткнення з противником в складі підпорядкованої йому військової частини НОМЕР_4 підписав завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: розрахунково-платіжну відомість №525 від 17 серпня 2023 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_3 , розрахунково-платіжну відомість №607 від 21 вересня 2023 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_3 , розрахунково-платіжну відомість №683 від 25 жовтня 2023 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_3 , розрахунково-платіжну відомість №760 від 24 листопада 2023 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_3 , розрахунково-платіжну відомість №856 від 20 грудня 2023 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_3 , розрахунково-платіжну відомість №51 від 19 січня 2024 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_3 , розрахунково-платіжну відомість №130 від 21 лютого 2024 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_4 , яка знаходиться на фінансовому забезпеченні в/ч НОМЕР_3 , розрахунково-платіжну відомість №200 від 18 березня 2024 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_4 , яка знаходиться на фінансовому забезпеченні в/ч НОМЕР_3 , розрахунково-платіжну відомість №319 від 22 квітня 2024 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_4 , яка знаходиться на фінансовому забезпеченні в/ч НОМЕР_3 та розрахунково-платіжну відомість №391 від 22 травня 2024 року на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військова частина НОМЕР_4 , яка знаходиться на фінансовому забезпеченні в/ч НОМЕР_3 , тим самим, засвідчив достовірність вказаних документів, які передав до фінансово-економічного служби військової частини НОМЕР_3 для подальшої організації виконання.

Отже, ОСОБА_7 , будучи військовою службовою особою, видав завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: вищевказані розрахунково-платіжні відомості, в частині нарахування та виплати ОСОБА_12 додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді незаконного нарахування та виплати ОСОБА_12 додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року за період часу з 26 липня 2023 року по 30 квітня 2024 року, на загальну суму 922461,57 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та у службовому підробленні, тобто видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

24 лютого 2024 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001577 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.ч. 1, 2 ст. 366, ч. 5 ст. 407, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

14 січня 2025 року повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України врученого його матері - ОСОБА_15 (а.с. 143-159).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та вказав про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що підозра, пред`явлена ОСОБА_7 , є необґрунтованою, оскільки сума збитків, що покладена в основу підозри, не підтверджена належними доказами, експертиза не встановлює суму збитків, а встановлює суму отриманих ОСОБА_12 коштів, остання отримувала грошове забезпечення як військовослужбовець, мала право на грошове забезпечення в розмірі 30000 грн., що виключає кваліфікацію за ч. 5 ст. 191 КК України.

Зазначає про необґрунтованість ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим суддею не враховано, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, не має заощаджень, на момент складання та направлення підозри ОСОБА_7 перебував у відрядженні в зоні бойових дій, проте, добровільно прибув до слідчого без отримання повістки.

Крім того вказує, що знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення ОСОБА_7 не може, оскільки докази сторони обвинувачення вже зібрані, підозрюваний є військовослужбовцем іншої частини, надавати вказівки офіцерам, які є учасниками справи можливості не має.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що зазначені в клопотанні ризики є припущенням, слідчим суддею не враховано обставини справи та поведінку ОСОБА_7 , оскільки він є військовим, дисциплінованим та співпрацює зі слідством.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що підозра ОСОБА_7 пред`явлена за двома злочинами, один з яких є особливо тяжким, вчиненим в умовах воєнного стану та наявні ризики у даному кримінальному провадженні. Зазначив, що підозрюваний вже вніс заставу, яка дорівнює збиткам, завданим державі.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32; у рішенні в справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175) термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України підтверджується такими доказами, як: рапорт командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 (а.с. 40-41); наказ командира військової частини НОМЕР_4 від 5 серпня 2023 року №517 Про виплату додаткової винагороди за липень 2023 року (а.с. 42-45); відомості, отримані з розрахунково-платіжної відомості №525 від 17 серпня 2023 року (а.с. 46-48); рапорт т.в.о. командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 (а.с. 49-51); відомості, отримані з протоколу огляду від 26 вересня 2024 року (а.с. 52-59); відомості, отримані із висновку економічної експертизи №151е/24 (а.с. 61-65); відомості, отримані з протоколу огляду від 5 серпня 2024 року, предметом якого є інформація щодо номеру основної карти ОСОБА_12 , дат транзакцій, дебетових чи кредитних операцій, тощо (а.с. 68-75); відомості, отримані з протоколу огляду від 26 липня 2024 року, предметом якого є інформація про з`єднання абонентів мобільного оператора за період часу з 1 червня 2023 року по 1 квітня 2024 року, який використовує ОСОБА_12 (а.с. 76-94); відомості, отримані з протоколів допитів свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 від 13 березня 2024 року, з яких випливає, що вони проходять військову службу у 3 стрілецькому відділенні 3 стрілецькому взводі військової частини НОМЕР_4 . У вказаному взводі особи жіночої статті відсутні, ОСОБА_12 їм не знайома (а.с. 95-99, 100-104, 105-109); витяг наказу командира військової служби НОМЕР_4 (по стройовій частині) №214 від 26 липня 2023 року (а.с. 131-132); відомості з Державної прикордонної служби України про перетин державного кордону ОСОБА_12 (а.с. 134); витяг з наказу від 2 серпня 2022 року №1020 (а.с. 142).

Із наведеного, можливо зробити висновок, що із доданих до клопотання доказів, існують підстави, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 міг вчинити кримінальні правопорушення, в яких він підозрюється, оскільки аналіз вищевказаних доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованими йому злочинами.

На переконання колегії суддів, стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість поданих стороною обвинувачення доказів, а остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, наявні у матеріалах провадження докази у своїй сукупності є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Разом із тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність у діях ОСОБА_7 вини у вчиненні злочинів, оскільки питання винуватості у судовому порядку вирішується після надходження обвинувального акту до суду.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводиться відповідними доказами.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказані кримінальні правопорушення є нетяжким та особливо тяжким злочинами, санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, у зв`язку із чим, з огляду на суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про наявність ризику переховування, оскільки як випливає із матеріалів клопотання, після складання повідомлення про підозру, ОСОБА_7 уникав від явки до місця проведення процесуальних дій, намагаючись протидіяти досудовому розслідуванню (а.с. 163-164).

Колегія суддів вважає, що вказані в рапорті старшого опероуповноваженого в ОВС першого оперативного відділу ТУ ДБР в м. Мелітополі обставини про вжиття заходів щодо виклику ОСОБА_7 для проведення слідчих дій, свідчать про високий ризик схильності підозрюваного до переховування, з використанням при цьому, свого становища як військовослужбовця.

Крім того, ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється тим, що як випливає із клопотання слідчого, ОСОБА_7 безпосередньо підписував ряд офіційних платіжних документів, які стали підставою для подальшого незаконного нарахування на виплати ОСОБА_12 додаткової грошової винагороди та забезпечував підписання розрахунково-платіжних відомостей іншими уповноваженими особами, у зв`язку із чим, будучи достовірно обізнаним про наявність інших офіційних документів, які органу досудового розслідування можуть бути ще не відомі, з огляду на початковий етап слідства, підозрюваний, використовуючи своє становище, може вчинити дії, направлені на знищення, пошкодження та приховання доказів, які мають істотне значення для кримінального провадження.

На переконання колегії суддів, і ризик незаконного впливу на свідків існує та характеризується тим, що, як убачається із матеріалів клопотання, ОСОБА_7 наразі займає посаду заступника начальника штабу, яка є авторитетною для інших військовослужбовців, в тому числі і для свідків у даному кримінальному провадженні, і маючи отримані під час служби професійні, дружні, приятельські стосунки або відносини, підозрюваний, використовуючи свої зв`язки, особисто чи опосередковано може впливати на в тому числі потенційних свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань для уникнення кримінальної відповідальності.

Отже, на переконання апеляційного суду, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та підтвердженими.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із урахуванням обґрунтованості пред`явленої останньому підозри, наявності вказаних ризиків, а тому підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не вбачає.

Крім того, слідчим суддею розглянуто питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу, і апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що на даний час достатнім та необхідним є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у сумі 980000 грн., яку внесено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2025 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 березня 2025 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 980000 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4