У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/2303/25

№ 1-кс/183/491/25

12 березня 2025 року слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання прокурора Самарівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 березня 2025 року за № 0000031 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

прокурор звернувся до слідчого судді з цим клопотанням, у якому просить накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке вилучено 10 березня 2025 року під час огляду місця події у ОСОБА_3 , з забороною користування.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив про встановлення досудовим розслідуванням, що 10 березня 2025 року о 20 годині 11 хвилини надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 10 березня 2025 року по вул. Спаська в м. Самар, Дніпропетровської області працівники поліції за порушення вимог ПДД зупинили транспортний засіб марки «ВАЗ 210934-20» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки документів у водія було виявлено, що водійське посвідчення серії НОМЕР_3 категорії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , «С» на ім`я « ОСОБА_3 », яке він пред`явив працівникові поліції має ознаки підробки. На місце пригоди було направлено слідчо-оперативну групу.

10 березня 2025 року дізнавачем проведено огляд місця події, під час якого посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час огляду вилучено та опечатане у спец. пакет № PSP 1112615, та вилучено до Самарівського РВП.?

Вказаний факт дізнавачем сектору дізнання Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області 11 березня 2025 року внесений до ЄРДР за № 0000031 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

11 березня 2025 року посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене в ході огляду місця події, у кримінальному провадженні від 11 березня 2025 року за № 0000031 визнане речовим доказом, так як може містити на собі сліди кримінального проступку.

Таким чином прокурор зазначає, що для проведення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кримінального провадження, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження речових доказів, необхідно на вказане майно накласти арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, так як існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального проступку та підлягає збереженню.

У судове засідання прокурор не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає, що неприбуття прокурора не перешкоджає розгляду клопотання.

Власник майна, ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання та застосуванні арешту щодо майна. Пояснив, що до події, викладеній в клопотанні його зупиняли співробітники поліції та у базі даних поліції була наявна інформація щодо категорії права ОСОБА_3 на керування транспортними засобами категорії «А», «В», «С». Чому при перевірці, яка сталася 11 березня 2025 року в базі даних поліції виявилася відсутність права керування транспортними засобами категорії «В» він не знає. Вказує на помилку в базі даних. Наголошує, що він проходив навчання в автошколі на категорії «А», «В», «С», про що надав відповідні документи на огляд слідчого судді.

Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, надані в його обґрунтування докази, заслухавши пояснення власника майна, висновує таке.

З витягу з ЄРДР від 11 березня 2025 року вбачається, що підрозділом дізнання Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 11 березня 2025 року за № 0000031 за попередньою кваліфікацією ч. 4 ст. 358 КК України, з коротким викладом обставин: 10 березня 2025 року до Самарівського РВП надійшло повідомлення про те, що на узбіччі автодороги по вул. Спаська в м. Самар в напрямку с. Спаське Самарівського району Дніпропетровської області зупинений транспортний засіб під керуванням гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого при перевірці посвідчення водія серії НОМЕР_1 виявлені ознаки підробки.

10 березня 2025 року в період часу з 20:30 год до 20:50 год дізнавачем СД Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 проведено огляд місця події, в ході якого посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучено до Самарівського РВП.

Постановою начальника СД Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 11 березня 2025 року визнано у якості речового доказу у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000031 від 11 березня 2025 року, посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене під час огляду у ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для арешту майна, слідчий суддя виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п. 1 ч. 2, п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч. 2 п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Слідчим суддею досліджено подані ОСОБА_3 : свідоцтво серії ААВ № 932231 від 17 липня 2012 року про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв ОСОБА_3 , який пройшов підготовку з 09 березня 2012 року по 15 червня 2012 року водіїв транспортних засобів категорії «С», про що видано посвідчення водія НОМЕР_1 ; тимчасовий талон на право керування транспортними засобами БВБ № 120995 ОСОБА_3 з датами видачі та дійсності 29 червня 2012 року до 29 серпня 2012 року; екзаменаційну картку водія ОСОБА_3 від 17 липня 2012 року, яка містить відомості про видачу посвідчення категорії «А», «В», «С» серії ВАЕ 938996.

Водночас, за ч. 1, 2 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру та спеціальної конфіскації. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням наданих стороною обвинувачення доказів у виді рапорту Інспектора Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 10 березня 2025 року, протоколу огляду місця події від 10 березня 2025 року, згідно з якими виявлено ознаки підроблення посвідчення водія в частині відкриття категорії «В», прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.

Надані ОСОБА_3 докази можуть вказувати на необґрунтованість висновків органу досудового розслідування щодо вчинення кримінального правопорушення, однак цей факт підлягає встановленню саме органом досудового розслідування у кримінальному провадженні при дослідженні зібраних доказів у їх сукупності, в тому числі і з урахуванням висновків судової експертизи посвідчення, яке визнано речовим доказом та про призначення експертизи якого заявлено прокурором, аналізу доказів, поданих власником майна, які, на його думку, свідчать про невинуватість.

Відтак слідчий суддя вважає доводи власника майна про відсутність підстав для задоволення клопотання необґрунтованими та відхиляє їх.

Таким чином, слідчому судді доведено, що тимчасово вилучене у ході огляду місця події майно, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме є матеріальним об`єктом, яке зберігає на собі сліди кримінального правопорушення, містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже, є речовим доказом кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на вказане тимчасово вилучене майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, оскільки існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що таке тимчасово вилучене майно є доказом кримінального правопорушення і його арешт, як захід забезпечення кримінального провадження, необхідний для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки фактично є речовим доказам і зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.

Щодо вирішення питання про зберігання майна, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до п. 4 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 року № 1104, речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства. таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати прокуроравизначити місце його зберігання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 98, 107, 170, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

накласти арешт з забороною права користування на тимчасово вилучене у ході огляду місця події, проведеного 10 березня 2025 року, на ділянці місцевості на узбіччі вул. Спаська поблизу буд. № 55 в м. Самар, майно, а саме: на посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії «А», «В», «С» на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати прокурора Самарівської окружної прокуратури ОСОБА_4 визначити місце зберігання майна з дотриманням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104.

Виконання ухвали покласти на прокурора Самарівської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Контроль за дотриманням прав власника арештованого майна, до скасування арешту, покласти на прокурорів, що здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні від 11 березня 2025 року за № 0000031.

Ухвала підлягає негайному виконанню і діє до закінчення досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала у повному обсязі складена та оголошена 12 березня 2025 року о 12:45 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1