Справа № 347/2455/24
Провадження № 11-кп/4808/78/25
Категорія ч. 1 ст. 122 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000301 за апеляційною скаргою прокурора Косівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2024 року, згідно з якою закрито кримінальне провадження відносно обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням на підставі ст. 46 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

законного представника ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2024 року звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, та кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрито.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив вмисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження).

Кримінальне правопорушення вчинено ним при наступних обставинах.

Близько 01:00 год. 08.09.2024 у приміщенні житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання між ОСОБА_8 та дружиною ОСОБА_11 на побутовому ґрунті виник словесний конфлікт, що супроводжувався висловлюваннями в сторони один одного.

У ході розвитку зазначеного конфлікту неповнолітній син ОСОБА_11 - ОСОБА_10 , з метою припинення конфлікту зловив та потягнув ОСОБА_8 за футболку, внаслідок чого останній впав.

У свою чергу, ОСОБА_8 піднявшись, підійшов до неповнолітнього пасинка ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю неповнолітньому ОСОБА_10 , однак не бажаючи настання таких наслідків, але свідомо припускаючи настання такої шкоди, схопив останнього за праву китицю, після чого стиснув її власною рукою.

Внаслідок таких дій ОСОБА_8 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла IV п`ясткової кістки та головки IV п`ясткової кістки зі зміщенням.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 07.10.2024 виявлені у неповнолітнього ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла IV п`ясткової кістки та головки IV п`ясткової кістки зі зміщенням, відносяться до тілесних ушкоджень середньої важкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечні для життя.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, та про необхідність задоволення клопотання законного представника ОСОБА_11 , що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження за ст. 46 КК України в зв`язку із примиренням.

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вважає ухвалу суду незаконною, і такою що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що судом безпідставно застосовано ст. 46 КК України, яке не підлягала до застосування та закрито провадження щодо ОСОБА_8 з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Вказує, що інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Однак це діяння є умисним, а тому положення ст. 46 КК України, відповідно до яких звільнення за примиренням з потерпілим застосовується у разі вчинення кримінального проступку або необережного тяжкого злочину виключається.

За таких обставин ухвала суду щодо ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України в зв`язку із примиренням з потерпілим на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а справа направленню на новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити;

- обвинувачений ОСОБА_8 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, та ухвалу суду залишити без змін;

- потерпілий ОСОБА_10 та законний представник потерпілого ОСОБА_11 заперечували проти задоволення апеляційної скарги

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що її необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення не дотримався вказаних вимог закону.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За приписами ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За змістом ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року за наявності, передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

За приписами ст. 46 КК України в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Суд першої інстанції, виходячи з даних, які є в матеріалах кримінального провадження, встановив наявність всіх передбачених ст. 46 КК України підстав для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим.

В той час, передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного кримінального правопорушення, тобто, звільнити від кримінальної відповідальності можна лише у випадку, якщо є підстава такої відповідальності.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження).

Вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, згідно з санкцією статті, карається виправними роботами на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно, ОСОБА_8 вчинив умисний нетяжкий злочин.

За таких обставин, оскільки згідно з ст. 46 КК України звільняється від кримінальної відповідальності особа, яка в вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, до ОСОБА_8 ці норми не можуть бути застосовані.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції безпідставно звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України та закрив кримінальне провадження №0000301.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Васильєв проти України» (заява № 11370/02) від 21 червня 2007 року «повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що через порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, є істотними (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України), та через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України), у сукупності, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання. А тому, при новому розгляді місцевому суду належить з`ясувати всі обставини, які мають значення для кримінального провадження, у порядку визначеному кримінальним процесуальним законом.

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно розглянути кримінальне провадження з суворим дотриманням норм КПК України та ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Косівської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122 КК України скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5