Провадження № 1-кп/742/134/25
Єдиний унікальний № 742/5756/24
ВИРОК

іменем України

17 березня 2025 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 , цивільного позивача ОСОБА_7 , її представника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_9 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000727 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Прилуки Чернігівської області, громадянки України, з повною вищою освітою, не одружену, працюючу медичною сестрою Київської дитячої міської лікарні №1, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 20 липня 2024 року близько 11 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки HYUNDAI модель ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись проїзною частиною автодороги Київ Суми Юнаківка в напрямку м. Суми, знаходячись між селами Знам?янка та Мазки Прилуцького району, за 1,5 км до повороту на під?їзну дорогу до с. Мазки, діючи необережно, проявила неуважність, кримінальну протиправну недбалість, не передбачила настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинна була і могла їх передбачити, неправильно оцінила дорожню обстановку яка склалась, тим самим створила своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, у результаті чого з?їхала на ліве відносно свого напрямку руху узбіччя, далі з?їхала в кювет, де автомобіль марки HYUNDAI модель ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 двічі перекинувся.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажирка автомобіля марки HYUNDAI модель ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійного перелому першого поперекового хребця, які згідно висновку судово-медичної експертизи N? 230 від 16.09.2024 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такий, що спричинив тривалий розлад здоров?я більше 21 дня.

У даній дорожній обстановці ОСОБА_8 порушила вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме: п. 2.3 для забезпечення безпеки руху водій зобов?язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, вимоги п.12.1 - а саме під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення водієм ОСОБА_8 п. 2.3 та п. 12.1 Правил дорожнього руху України, перебуває в прямому причинному зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 винною себе у пред`явленому обвинуваченні визнала, фактичних обставин кримінального провадження не оспорювала, давши показання суду по факту дорожньо-транспортної пригоди. При цьому вказала, що дійсно 20.07.2024 після трьох діб зміни медичною сестрою вранці їхала з м.Києва до м.Прилуки. На станції метро Чернігівська забрала пасажирів через додаток BlaBlaCar. Під час руху з?їхала на ліве відносно свого напрямку руху узбіччя, далі з?їхала в кювет, де її автомобіль двічі-тричі перекинувся. Після ДТП залишалася на місці події, передивилася чи з усіма пасажира все добре, а потім побігла на дорогу зупиняти машини, щоб допомогли та викликати швидку допомогу. Оскільки її телефон не працював, тому швидку допомогу викликали водії авто, які зупинились. У вчиненому кається. Попросила вибачення у вчиненому перед потерпілою. Просить суд суворо її не карати та не позбавляти прав керування транспортними засобами. З приводу заявленого цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 щодо стягнення з ПрАТ Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхового відшкодування та моральної шкоди не заперечувала. Заявлені позовні вимоги в частині стягнення на користь потерпілої моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 200 000 грн., визнала частково в частині стягнення 30 000 грн., мотивуючи тим, що працює медичною сестрою, має невеликий дохід тому не має фінансової спроможності на виплату заявлених позовних вимог в повному обсязі. Заявлені вимоги для неї є занадто завищеними та не підйомними. З приводу витрат на правничу допомогу вказала що вони є завищеними і неспівмірними порівняно зі складністю справи.

Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення з неї моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 100 000 грн., не визнала, мотивуючи тим, що ОСОБА_7 не є потерпілою в даному кримінальному провадженні.

При цьому вказала, що з потерпілою намагалася неодноразово поспілкуватися та узгодити суму відшкодування завданих збитків та можливість примирення. Також спілкувалася із сином потерпілої ОСОБА_5 , який визначив суму відшкодування в розмірі 400 000 грн., проте взаємної згоди так і не досягли. З потерпілою особисто їй не давали можливість поспілкуватись.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_9 при призначенні покарання просив врахувати, що обвинувачена свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнала, щиро покаялася. Неодноразово вживала заходів щодо примирення з потерпілою та визначення суми відшкодування завданих збитків. Також вказуючи на положення ч. 2 ст. 69 КК, відповідно до яких на підставах, передбачених у ч. 1 цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, просив не позбавляти обвинувачену прав керування транспортними засобами. З приводу стягнення витрат на правничу допомогу, заперечив, мотивуючи тим, що відсутні докази сплати потерпілою представнику заявлених витрат на правничу допомогу.

Як обвинувачена так і її захисник просили призначити покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, визначеному санкцією статті.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні фактичних обставин кримінального провадження не оспорювала, давши показання суду по факту дорожньо-транспортної пригоди. Зокрема, пояснила, що замовляла перевізника ОСОБА_8 через додаток BlaBlaCar. 20 липня 2024 року о 09 год. 30 хв. разом з дочкою та онукою їх забрала ОСОБА_8 з м.Києва до м.Прилук. Один раз по дорозі зупинялись, і ОСОБА_8 пила каву. По дорозі трохи задрімала, та не доїжджаючи до м.Прилук, точного часу не пам`ятає, а саме поблизу с.Мазки, проснулася від різкого поштовху, машина перевернулася тричі. Її забрала швидка та вона по даний час лікується. Перебуває на лікарняному. Ні страховою компанією ні обвинуваченою, завдану шкоду не відшкодовано. Підтвердила, що після ДТП обвинувачена декілька разів приходила в лікарню, та зверталася з приводу відшкодування шкоди. Також їй відомо, що обвинувачена спілкувалася з її сином з приводу відшкодування шкоди, пропонувала 8000 грн. Заявлений цивільний позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Вказала, що після ДТП змінився її спосіб життя, тривалий час перебувала в лежачому стані, позбавлена можливості працювати, в неї погіршився моральний стан, перебувала в депресії…До пояснень обвинуваченої з приводу неможливості відшкодування шкоди, вказала, що обвинувачена була зареєстрована як ФОП, мала тимчасові підробітки…На суворості покарання не наполягала, але вважає, що обвинувачену потрібно позбавити водійських прав на 3 роки, мотивуючи тим, що обвинувачена є особою молодого віку та потребує навчання керуванню транспортними засобами.

Цивільний позивач ОСОБА_7 в судовому засіданні заявлений цивільний позов про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, підтримала та просила суд його задовольнити. Вказала, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, отримала тілесні ушкодження. Моральна шкода, заподіяна ОСОБА_7 полягає в тому, що після отриманих травм ОСОБА_7 проходила лікування. Неправомірними діями заподіяна моральна шкода, яка полягає в сильних фізичних та душевних стражданнях, нервовому стресі.

Представник цивільного відповідача ПрАТ Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з`явився. Згідно письмового відзиву просили розгляд справи проводити без їх участі. У задоволенні позову ОСОБА_5 до ПрАТ Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в частині заявлення позовних вимог до ПрАТ Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відмовити.

Суд, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, розглянувши наявні докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за можливе прийняття обвинувального вироку у справі.

Суд, на виконання вимог ст.22 КПК України, забезпечив сторонам змагальність процесу та свободу в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, створив їм відповідні умови для реалізації своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків. Проте, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Крім показів допитаної у суді обвинуваченої та потерпілої, вина ОСОБА_8 підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

Згідно рапортів працівників поліції та Витягу з ЄРДР за №0000727 вбачається, що 20 липня 2024 року внесено відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за фактом того, що 20 липня 2024 року об 11 год. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем марки HYUNDAI ELANTRA, р.н. НОМЕР_1 та рухаючись проїзною частиною автодороги Київ-Суми-Юнаківка, в напрямку м.Суми, неподалік с.Мазки Прилуцького району, не впоралася з керуванням транспортним засобом, внаслідок чого з`їхала на праве відносно свого напрямку руху узбіччя проїзної частини, далі рухаючись в заносі, виїхала на проїзну частину автодороги Київ-Суми-Юнаківка та з`їхала на ліве відносно свого напрямку руху узбіччя та далі в кювет. Під час даної ДТП пасажири автомобіля HYUNDAI ELANTRA, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканка АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_2 та водійка автомобіля марки HYUNDAI ELANTRA, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримали тілесні ушкодження (а.с.79, 82-85).

Відповідно до Протоколу огляду місця події від 20.07.2024 з ілюстративними таблицями до протоколу огляду місця ДТП та схеми, вбачається, що автомобіль марки HYUNDAI модель ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходячись між селами Знам?янка та Мазки Прилуцького району, за 1,5 км до повороту на під?їзну дорогу до с. Мазки, з?їхав на ліве відносно свого напрямку руху узбіччя, далі з?їхала в кювет, де автомобіль марки HYUNDAI модель ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 двічі перекинувся. У протоколі зазначено відомості, щодо розташування транспортного засобу, інформація, щодо дорожньої обстановки, слідова інформація, тощо (а.с.86-93).

Відповідно до копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником транспортного засобу HYUNDAI модель ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_8 (а.с.95).

У відповідності до Постанови про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 20.07.2024, автомобіль марки HYUNDAI модель ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключ до автомобіля марки HYUNDAI модель ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки HYUNDAI модель ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000727. Постановлено речовий доказ автомобіль HYUNDAI модель ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зберігати на території Прилуцького районного відділу поліції. Ключ до автомобіля зберігати в камері зберігання речових доказів Прилуцького районного відділу поліції. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.с.96-97).

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 24.07.2024 у кримінальному провадженні №1-кс/742/1223/24 (єдиний унікальний №742/4284/24), накладено арешт на транспортний засіб марки HYUNDAI модель ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключ до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , які були вилучені під час огляду місця події 20 липня 2024 року (а.с.98-99).

Відповідно до Висновку експерта №СЕ-19/125-24/9648-ІТ від 25.09.2024, на момент експертного огляду, доступними методами дослідження, в робочій гальмівній системі автомобіля марки HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виявлено технічну несправність у вигляді понаднормового зносу гальмівних дисків, передніх гальмівних механізмів, вона існувала до описаної дорожньо-транспортної пригоди та не могла виникнути одномоментно, під час описаної дорожньо-транспортної пригоди, а утворилася внаслідок довготривалої експлуатації транспортного засобу, та могла бути виявлена особою, яка володіє відповідними технічними навичками та повноваженнями при проведенні своєчасного, періодичного та якісного технічного обслуговування автомобіля марки HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 (в тому числі водієм, за умови його самостійного проведення вказаного технічного обслуговування автомобіля марки HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Встановити, чи перебуває описана вище несправність робочої гальмівної системи автомобіля марки HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в причинному зв`язку з описаною дорожньо-транспортною пригодою, не є можливим, оскільки встановити основні вихідні параметри робочої гальмівної системи автомобіля, не представилося можливим, через аварійні механізми пошкодження. В порядку ст.69 КПК України, експерт зазначає, що за умови, якщо описана подія дорожньо-транспортної пригоди відбулася без застосування автомобілем марки HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , гальмування, або безпосередньо на початку гальмування, то будь-які технічні несправності робочої гальмівної системи автомобіля марки HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , які існували до описаної дорожньо-транспортної пригоди, завідомо не перебувають у причинному зв`язку з її виникненням. На момент експертного огляду, доступними методами дослідження, технічних несправностей в системі рульового управління автомобіля марки HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , які б перебували у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, не виявлено. Частина запитання: «..якщо так, то чи міг їх виявити водій до події ДТП?», не вирішувалася, так як на момент експертного огляду, доступними методами дослідження, технічних несправностей в системі рульового управління автомобіля марки HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , які б перебували у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, не виявлено (а.с.100-106).

Відповідно до Висновку експерта №230 від 20.08.2024, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий компресійний перелом першого поперекового хребця. Дане тілесне ушкодження виникло від дії тупих предметів, за механізмом поєднання удару та розтягення, по давності може відповідати 20.07.2024 та відповідно до п.п. 2.2.1 а, 2.2.1 в, 2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такий, що спричинив тривалий розлад здоров`я більше 21 дня. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, останні могли утворитися, в тому числі, за обставин викладених в описовій частині постанови, а саме під час дорожньо- транспортної пригоди (а.с.108-111).

Відповідно до Висновку експерта за №229 від 20.08.2024, при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відсутні будь-які тілесні ушкодження. Діагноз: «Забій шийного, грудного, та поперекового відділу хребта. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», які маються в наданій медичній документації відповідно примітки до п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», встановлені на основі суб`єктивних факторів і не підтверджуються об`єктивними відомостями, тому при оцінці ступеня тяжкості до уваги не приймалися (а.с.112-116).

Відповідно до Висновку експерта №220 від 20.08.2024, у ОСОБА_10 , 2007 р.н., мали місце наступні тілесні ушкодження: синці обох гомілок, садно в області шиї. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, за механізмом удару та тертя, по давності може відповідати 20.07.2024. Враховуючи те, що всі описані вище тілесні ушкодження зумовлені комплексом однієї травми в умовах дорожньо-транспортної пригоди, оцінка ступеня тяжкості цих ушкоджень також повинна проводитись в сукупності. Отже весь описаний вище комплекс тілесних ушкоджень, в сукупності, відповідно до п.2.3.1 а, 2.3.2 б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. Так як діагноз: «забій шийного відділу хребта» встановлений на основі суб`єктивних факторів та не підтверджений об`єктивними відомостями, то при встановленні ступеню тяжкості не враховувався. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, останні могли утворитися, в тому числі, за обставин викладених в описовій частині постанови, а саме під час дорожньо-транспортної пригоди (а.с.117-120).

У відповідності до Постанови про позбавлення осіб процесуального статусу потерпілого від 26.09.2024, вбачається, що в ході досудового розслідування учасниць ДТП ОСОБА_10 та ОСОБА_7 було визнано потерпілими по даному кримінальному провадженню. В подальшому призначено і проведено судово-медичні експертизи. Згідно висновку судово-медичної експертизи №220 від 13.09.2024 під час даної ДТП ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Згідно висновку судово-медичної експертизи №229 від 12.09.2024 під час проведення судово медичної експертизи у ОСОБА_7 відсутні будь-які тілесні ушкодження. Враховуючи викладене вище, а також те, що згідно норм ч.1 ст.286 КК України потерпілим по кримінальному провадженню може бути лише особа якій під час ДТП спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, тому ОСОБА_7 та ОСОБА_10 не можуть мати процесуального статусу потерпілого по даному провадженню. Беручи до уваги вищевикладене, постановлено позбавити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 процесуального статусу потерпілої в даному кримінальному провадженні (а.с.121).

Згідно Повідомлення про підозру від 27 вересня 2024 року ОСОБА_8 повідомлена про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження (а.с.122-125).

Процесуальні документи підтверджують повноваження групи слідчих, прокурорів (а.с.80-81).

Сторонами процесу не заявлялось клопотань про допит безпосередньо судом в судовому засіданні будь-яких осіб як свідків на підтвердження або спростування пред`явленого обвинувачення.

В свою чергу, обвинувачена підтвердила обставини скоєння нею кримінального правопорушення, не оспорювала належність та допустимість досліджених у судовому засіданні доказів.

За таких обставин, сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить винність обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доказаною, і її дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Правилами дорожнього руху регламентовано єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, якого повинні неухильно дотримуватись усі його учасники, оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки, через це уникнення обвинуваченою справедливого покарання негативно вплине й на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності суворо дотримуватись ПДР.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного обвинуваченого, суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини кримінального провадження, що пом`якшують та обтяжують покарання, і призначити покарання, необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При обранні міри покарання ОСОБА_8 , суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є за ч.1 ст.286 КК України нетяжким злочином, який має необережну форму вини, особу винної, яка є особою молодого віку та її позицію до вчиненого, з повною вищою освітою, не одружену, працюючу медичною сестрою Київської дитячої міської лікарні №1, яка за місцем проживання характеризується позитивно, згідно довідки КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» від 23.09.2024 за №381, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не зверталася, згідно довідки КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради від 26.09.2024 за №587, на диспансерному обліку не числиться і за медичною допомогою не зверталася, раніше не судима, та до адміністративної відповідальності не притягувалася, наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, та відсутність обставин, які обтяжують таке, а також враховуючи позицію потерпілої та прокурора щодо призначення покарання, і вважає за можливе призначити їй покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, у виді штрафу на користь держави в межах санкції даної статті.

Щодо вирішення питання про призначення обвинуваченій додаткового покарання, суд враховує, що санкція ч.1 ст. 286 КК передбачає призначення обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Тобто, питання про необхідність призначення додаткового покарання вирішено у самій санкції статті, а тому суд зобов`язаний його призначити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 серпня 2021 року у справі №333/6785/19 (провадження № 51-2583км21), постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 16.02.2023 у справі No 748/479/20.

При цьому, суд враховує, що інкриміноване ОСОБА_8 діяння було вчинене 20.07.2024, а з 1 липня 2020 року відповідно до Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» набрала чинності нова редакція ч. 1 ст. 286, яка передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 69 КК передбачено, що на підставах, передбачених у ч. 1 цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, суд позбавлений можливості не застосовувати додаткове покарання до обвинуваченої, оскільки за конкретних обставин справи його призначення є безальтернативним.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винної, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, а також для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Потерпілою ОСОБА_5 подано до суду позовну заяву про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди (в порядку ст.128 КПК України). Відповідно до вказаного позову ОСОБА_5 просить стягнути з ПрАТ Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на її корись страхове відшкодування у розмірі 5219 грн. 83 коп. та моральну шкоду в розмірі 260 грн. 99 коп. Стягнути з ОСОБА_8 моральну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 200 000 грн. та сплачені судові витрати.

Судом встановлено, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія HYUNDAI модель ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №217060799. Ліміт відшкодування страхової суми за шкоду життю та здоров`ю у розмірі 320 000 грн., франшиза 0 грн., що підтверджується витягом з реєстру перевірки чинності полісу внутрішнього страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів МТСБУ.

З матеріалів справи встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_8 , потерпілій було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, вона перенесла фізичний біль і душевні страждання.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована , за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та /або майну потерпілого.

У відповідності зі ст.ст.22, 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Витрати на лікування потерпілої ОСОБА_5 , які підтверджуються документально, становлять 5219,83 грн. та повністю покриваються лімітом встановленим страховим полісом, тому матеріальна шкода заподіяна в розмірі 5219,83 грн. підлягає стягненню з ПрАТ Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яка застрахувала відповідальність користувача забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Виходячи з вказаних положень ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування -цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» має відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 260 грн. 99 коп. (5% від суми витрат на лікування 5219,83 грн.).

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 червня 2019 року (справа №465/4621/16-к, провадження №13-24 кс19), для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не є обов`язковим.

Визначений у цьому Законі України порядок звернення потерпілого чи іншої особи до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий у розумінні ст.124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст.286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них, яка визначена у ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачає відшкодування шкоди на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи не звернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого ст.128 КПК України.

Водночас у межах кримінального провадження за ст.286 КК України факт, обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмету доказування. У цьому разі незвернення потерпілого безпосередньо до страховика жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування.

Тому, якщо особа подала позовну заяву до суду про стягнення із страховика шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст.286 КК України, то вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

З огляду на викладене вище, доводи представника цивільного відповідача, які зводяться до заперечень стягнення зі страхової компанії коштів на відшкодування шкоди ОСОБА_5 із посиланням на те, що остання до страхової компанії не зверталася із заявою про виплату страхового відшкодування та на момент подання позову було відсутнім судове рішення щодо винуватості особи у вчиненні ДТП, є необґрунтованими.

Крім того, протиправними діями обвинуваченої ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_5 спричинена моральна шкода, яка полягала в тому, що після отриманих травм ОСОБА_5 проходила лікування, яке супроводжувалося больовими відчуттями, фізичним дискомфортом. Після дорожньо-транспортної пригоди та отриманих ушкоджень ОСОБА_5 постійно перебувала у пригніченому настрої, була знервована, зациклена на побоюваннях та переживаннях, страждала безсонням. У неї були постійні головні болі та тривожні відчуття. Отримані травми спричинили емоційні та психологічні страждання, усунути які значно складніше ніж позбутися фізичного болю. Вказує, що обвинувачена не вжила жодних заходів щодо мирного врегулювання конфлікту, не приймала участь у лікуванні, не надала жодної матеріальної та моральної підтримки, не вибачилася перед потерпілою і до кінця не усвідомила, що своїми діями спричинила страждання ОСОБА_5 . Враховуючи всі перелічені факти, заподіяну моральну шкоду потерпіла оцінює у розмірі 200 000 грн.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд урахував глибину душевних страждань потерпілої, те що внаслідок даної події їй було спричинено вимушені зміни у звичайному способі життя та необхідні зусилля для їх відновлення, оскільки протягом тривалого періоду вона не може працювати і на час розгляду справи продовжуває лікування. Крім того, зважаючи на характер і конкретні обставини злочину, вчиненого ОСОБА_8 , виходячи з вимог розумності та справедливості суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог потерпілої та стягнення з ОСОБА_8 суми в розмірі 60 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Крім того, представником потерпілої ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 подано заяву про стягнення з ОСОБА_8 витрат на правничу допомогу в розмірі 40000 грн.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України»).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі 607/4341/20).

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18, № 199/3939/18-ц, № 466/9758/16-ц, Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/1216/16).

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України).

При цьому, інформація, яка міститься в акті виконаних робіт, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, та неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18).

На підтвердження вимог позивач посилається на Договір №384/24 про надання правової допомоги від 07.08.2024 та Опис робіт на виконання умов договору №384/24 від 07.08.2024.

Однак, зазначений перелік не може вважатись тим розрахунком - детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом тому, що у ньому відсутній детальний опис витраченого адвокатом часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відсутність розрахунку позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу

Крім того, відсутні документи, які б свідчили про оплату гонорару, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника потерпілої про стягнення із обвинуваченої витрат на правову допомогу у розмірі 40 000 грн.

Крім того, від представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 до суду надійшла позовна заява до обвинуваченої ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди (в порядку ст.128 КПК України) в розмірі 100 000 грн.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України - особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 61 КПК України - цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню : подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Виходячи із диспозиції ч. 1 ст. 286 КК України предметом доказування у кримінальному провадженні в частині завданої шкоди є лише завдання середнього ступеня тяжкості тілесних ушкодження потерпілому.

Єдиною потерпілою у кримінальному провадженні, якій внаслідок діяння ОСОБА_8 щодо порушення правил дорожнього руху спричинено середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження є ОСОБА_5 .

Відповідно до Висновку експерта за №229 від 20.08.2024, при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відсутні будь-які тілесні ушкодження. Діагноз: «Забій шийного, грудного, та поперекового відділу хребта. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», які маються в наданій медичній документації відповідно примітки до п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», встановлені на основі суб`єктивних факторів і не підтверджуються об`єктивними відомостями, тому при оцінці ступеня тяжкості до уваги не приймалися (а.с.112-116).

У відповідності до Постанови про позбавлення осіб процесуального статусу потерпілого від 26.09.2024, вбачається, що в ході досудового розслідування учасницю ДТП ОСОБА_7 було визнано потерпілою по даному кримінальному провадженню. В подальшому призначено і проведено судово-медичні експертизи. Згідно висновку судово-медичної експертизи №229 від 12.09.2024 під час проведення судово медичної експертизи у ОСОБА_7 відсутні будь-які тілесні ушкодження. Беручи до уваги вищевикладене, постановлено позбавити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 процесуального статусу потерпілої в даному кримінальному провадженні (а.с.121).

Таким чином, заявлений позов не випливає безпосередньо із пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, а обставини, які підлягають доказуванню під час розгляду позову, виходять за межі предмета доказування у кримінальному провадженні.

Відповідно до правових позицій Верховного суду України, викладених в абзаці 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 02.07.2004 р. «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» - не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що цивільний позов представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 до обвинуваченої ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди (в порядку ст.128 КПК України) в розмірі 100 000 грн., підлягає залишенню без розгляду.

Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити, ОСОБА_7 право на захист майнових та не майнових прав у порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати, в частині витрат пов`язаних з проведенням експертизи по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави, на підставі ст.ст.118, 124, 126 КПК України.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ч.4 ст. 174 КПК України суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої ОСОБА_8 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст.349, 370-371, 374, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу - не обирати.

Стягнути з засудженої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування витрат понесених на проведення експертизи по даному кримінальному провадженню 5571 грн. 30 коп. на користь держави.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ПрАТ Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди-задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_5 страхове відшкодування у розмірі 5 219 грн. 83 коп. та моральну шкоду в розмірі 260 грн. 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транпортної пригоди в розмірі 60 000 грн..

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транпортної пригоди (в порядку ст.128 КПК України залишити без розгляду.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 липня 2024 року на транспортний засіб марки HYUNDAI модель ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключ до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки HYUNDAI модель ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 - скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили:

-автомобіль марки HYUNDAI модель ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключ до автомобіля марки HYUNDAI модель ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки HYUNDAI модель ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_8 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити засудженій, прокурору та не пізніше наступного робочого дня направити потерпілій, цивільному позивачу та цивільному відповідачу.

Суддя ОСОБА_11