УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в рамках кримінального провадження № 0000611 внесеного до ЄРДР 07.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, про накладення арешту на майно, за фіксування судового розгляду технічними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні СУ ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000611 від 07.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, у зв`язку із чим постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що близько 16:00 год. 07.08.2024 на території «Фермерського господарства ОСОБА_11 » за адресою: АДРЕСА_1 під, час спілкування між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на грунті виниклого конфлікту відбулася суперечка, у ході якої у ОСОБА_11 виник злочинний умисел на заподіяння смерті своєму синові - ОСОБА_10 ..

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_11 на автомобілі марки «Misubishi» моделі «Pajero Sport» д.н.з. НОМЕР_1 поїхав та приблизно 17:00 гол. 07.08.2024 повернувся на територію «Фермерського господарства ОСОБА_11 » зі знаряддям для вбивства - належним йому нарізним карабіном «Форт-201», № НОМЕР_2 , калібру 7,62 X 39 мм.

Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_11 взяв в руки вищевказаний карабін, продовжуючи конфлікт, направив зброю на ОСОБА_10 та наближаючись до останнього здійснив два постріли влучивши у землю поряд з ним та один постріл в голову ОСОБА_10 , спричинивши йому тілесні ушкодження від яких останній помер на місці події.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 90 від 08.08.2024 смерть ОСОБА_10 настала через масивну крововтрату, вогнепальне кульове наскрізне поранення голови.

Таким чином, ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є потерпілими від цього кримінального правопорушення.

27 листопада 2024 року представником потерпілих адвокатом ОСОБА_3 слідчому СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 були подані цивільні позови потерпілих та клопотання про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, корпоративні права.

Станом на 17.12.2024 року інформація щодо розгляду клопотання про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, корпоративні права в представника потерпілих відсутня.

Відповідно до ч. 1, 2, 6, 8 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судці або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно ч. 1, 3 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Кримінальним правопорушенням потерпілим ОСОБА_8 яка діє в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 завдано моральної шкоди в сумі 10 000 000 (десять мільйонів) грн., ОСОБА_10 завдано моральної шкоди в сумі 15 000 000 (п`ятнадцять мільйонів ) грн.

Враховуючи поведінку підозрюваного, невизнання ним вини, існує реальна загроза відчуження підозрюваним ОСОБА_11 належного йому майна, з метою уникнення відшкодування завданої шкоди потерпілим, виникне утруднення виконання або неможливість виконання рішення суду про стягнення відшкодування, у випадку задоволення цивільних позовів.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) вважаємо за доцільним заявити клопотання про накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, а також на корпоративні права які належать на праві власності підозрюваному ОСОБА_11 , а саме майно та корпоративні права Фермерського господарства ОСОБА_11 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 18.11.2024 право власності на які належать підозрюваному ОСОБА_11 .

На підставі викладеного, адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , просила слідчого суддю клопотання задовольнити.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити та накласти арешт на корпоративні права Фермерського господарства ОСОБА_11 ..

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 пояснила, що клопотання про накладення арешту на корпоративні права Фермерського господарства ОСОБА_11 є необґрунтоване, а також, особою яка його подала, не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання має бути відмовлено.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив у повному обсязі, щодо задоволення клопотання про накладення арешту на корпоративні права Фермерського господарства ОСОБА_11 , оскільки, в клопотанні відсутні будь-які відомості на обгрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який зазначається в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого особа звернулась із клопотанням про накладення арешту на конкретне майно.

Слідчий ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про накладення арешту, а також повідомив, що своєю постановою від 27.11.2024 відмовив у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно та корпоративні права, що належать ФГ «Кравчука В.С.».

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 просив слідчого суддю відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_13 , оскільки воно є необґрунтоване.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно, пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Забороняється накладати арешт на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання" і статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Проаналізувавши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку.

Як зазначено вище, згідно з частиною першою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В ході розгляду, з матеріалів доданих до клопотання не вбачається наявності жодного доказу на предмет наявності підстав, а також обґрунтування того, що потреби досудового розслідування, з часу внесення відомостей до ЄРДР, виправдовують необхідність накладення арешту на майно підозрюваного в рамках кримінального провадження № 0000611, й не конкретизовано підстав та мети накладення арешту.

Крім того, у клопотанні не зазначено жодних доказів на підтвердження розміру моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також відсутні докази підтверджуючі співмірності вартості майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що також свідчить про недотримання вимог ст. 171 КПК України.

Для встановлення розміру грошового відшкодування моральної шкоди та належного обґрунтування вимог цивільного позову, необхідні докази на підтвердження розміру моральної шкоди, якими можуть слугувати висновки судово психологічних експертиз.

Верховний Суд у Постанові від 17 вересня 2020 року по справі №607/13541/17 зазначив: Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивну, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).

Висновок судової психологічної експертизи, належним чином обґрунтовує розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню (Постанова Верховного Суду від 25 серпня 2020 року по справі № 357/14357/17).

У постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року по справі №243/10513/17-ц вказано, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або ініпим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Також, накладення арешту на корпоративні права, рухоме та нерухоме майно із забороною у будь-який спосіб розпоряджатись, повністю позбавляє власника майна здійснювати свою господарську діяльність, основним видом діяльності господарства, яким є - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, що призведе до занепаду земельних ділянок (паї) та негативних наслідків.

Накладення заборони здійснення господарської діяльності є порушенням гарантованого Конституцією України права власності, що включає в себе володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що адвокатом ОСОБА_3 , не доведено необхідності такого арешту з посиланням на належні, допустимі докази, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , про накладення арешту на майно є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 174, 175 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в рамках кримінального провадження № 0000611 внесеного до ЄРДР 07.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про накладення арешту на майно - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя