ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4261/23 Провадження 1-кп/636/484/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальні провадження № 0000648 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Новопокровка Чугуївського району Харківської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкоючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.06.2023 року о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_3 умисно, таємно, з корисливого мотиву, проникла через паркан на подвір`я за адресою: АДРЕСА_3 , де зірвавши навісний замок з вхідних дверей проникла до будинку та вкрала електричну батарею «LVC», що належала ОСОБА_5 , вартістю 2008,50 грн, спричинивши потерпілій майнову шкоду на зазначену суму.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадання чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинуваченій ОСОБА_3 судом було роз`яснено право на закриття кримінального провадження за вчинення злочину, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі пункту 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, право заперечувати проти такого та право на продовження розгляду провадження судом, на що остання не заперечувала та надала свою згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, просила закрити провадження в цій частині.

В ході судового розгляду прокурор не заперечувала проти закриття кримінального провадження.

Потерпіла надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також заяву про не бажання підтримувати обвинувачення стосовно ОСОБА_3 за ч.1 ст.162 КК України за фактом проникнення до приміщення її домоволодіння.

Заслухавши учасників провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Частиною 6 ст. 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн) - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та ті обставини, що відбулась декриміналізація інкримінованого ОСОБА_3 діяння на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024 р., та має зворотну дію в часі, із врахуванням наданої обвинуваченою згоди на закриття кримінального провадження, суд доходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно абзацу четвертого частини сьомої статті 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.4792 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4792 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 4792 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Отже, має місце декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 1514 грн, а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_3 діяння, оскільки вартість майна, у здійсненні крадіжки, якого вона обвинувачується, згідно обвинувального акту становить 2008,50 грн, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2024 рік (3028 грн).

Зважаючи на те, що обвинувачена не заперечує проти закриття кримінального провадження відносно неї, розуміє наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає за необхідне справу закрити.

За таких обставин кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Накладений арешт на електричну батарею «LVC», що належала ОСОБА_5 , відповідно до ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 12.06.2023 скасувати.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченої на підставі ст.124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, ст. 5 КК України, п.41 ч.1 ст. 284, ст. 4792 КПК України, суд

постановив:

Кримінальне провадження №0000153 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п. 41 ч. 1 ст.284 КПК України -закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз: № 20404 від 26.06.2023 у розмірі 2389,80 грн та № 20405 від 28.06.2023 у розмірі 3345,72 грн.

Накладений арешт на електричну батарею «LVC», що належала ОСОБА_5 , відповідно до ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 12.06.2023 скасувати.

Речовий доказ CD-R диск залишити в матеріалах справи.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляції через Чугуївський міський суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1