Справа № 944/1697/24
Провадження №1-кп/944/637/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2025м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Матвіїва І.М.

з участю секретаря судового засідання Леньо Б.Ю.

прокурора Горнецької Х.А

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові об`єднане кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000179 від 12.03.2024 та за №0000017 від 10.01.2024, про обвинувачення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Коханівка Яворівського району Львівської області, неодруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ч.1 ст.369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_1 , будучи визнаним винним постановою Галицького районного суду м.Львова від 20.12.2023 в справі №461/9832/23, яка набрала законної сили 01.01.2024, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять років), достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст.129-1 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, керуючись прямим умислом на невиконання вищенаведеного рішення суду, неодноразово керував транспортними засобами, за що був притягнутий встановленому законом порядку до адміністративної відповідальності.

Так, зокрема 01.12.2023 о 20 год 55 хв ОСОБА_1 перебуваючи у м.Львові по вул.Перфецького,14, не маючи права керування транспортним засобом, керував автомобілем марки «Opel Vectra» р.н. НОМЕР_1 , чим порушив п.2.1а ПДР України, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №567623 від 16.11.2023 та відповідно до постанови Франківського районного суду м.Львова від 13.02.2024 в справі №465/9798/23, яка набрала законної сили 24.02.2024.

ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п?ять) років.

10 січня 2024 року близько 15 год 25 хв ОСОБА_1 , перебуваючи в м.Новояворівськ по вул.Приозерна,7 Яворівського району Львівської області, достовірно знаючи про позбавлення права керування транспортними засобами відповідно до постанови Галицького районного суду м.Львова від 20.12.2023 та постанови Франківського районного суду м.Львова від 13.02.2024, керував автомобілем марки «Opel Vectra» р.н. НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №652991 від 10.01.2022 та відповідно до постанови Яворівського районного суду від 25.01.2024 в справі №944/208/24, яка набрала законної сили 06.02.2024 та з якою останній був ознайомлений, ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п?ять) років.

Окрім цього, 01 березня 2024 року приблизно о 22 год 35 хв ОСОБА_1 , не виконуючи вищевказані постанови суду, керував транспортним засобом марки «Нісан Премера» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , та на виконання п.10 ч.1 ст.35 ЗУ про «Національну поліцію» був зупинений в м. Яворів по вул. Велике Передмістя, 145, неподалік АЗС «Укрнафта», Яворівського району Львівської області, на автодорозі М-10 Львів-Краковець 50км+100м працівниками ВРПП Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Таким чином, ОСОБА_1 , вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тобто злочин, передбачений ч.1 ст.382 КК України.

Окрім цього, 10 січня 2024 року, близько о 16 год 07 хв, ОСОБА_1 , будучи за порушення ч.1 ст.121 КУПАП зупиненим працівниками ВРПП Яворівського РВП ГУНП у Львівській області на відрізку автодороги, що за адресою: м.Яворів, вул.Маковея,139 Яворівського району Львівської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись прямим умислом, спрямованим на висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди, висловив пропозицію надати та надав службовій особі - старшому інспектору ВРПП Яворівського РВП ГУНП у Львівській області капітану поліції Букрій Дмитру Олеговичу, неправомірну вигоду в розмірі 4000 гривень, які поклав в панельну нішу дверної обшивки правої передньої пасажирської дверки службового транспортого засобу, за не вчинення вищевказаною службовою особою дій, пов?язаних із прийняттям рішення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України, тобто пропозиція чи обіцянка службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.382, ч.1 ст.369 КК України, винним себе у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся та надав показання, які повністю відповідають висунутому обвинуваченню. Пояснив, що був обізнаний про те, що відносно нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, однак через сімейні обставини був змушений сісти за кермо. Також, додав, що надав інспектору поліції, неправомірну вигоду в розмірі 4000 грн, за невчинення вищевказаною службовою особою дій, пов?язаних із притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того зазначив, що він у повній мірі усвідомив злочинний характер своїх дій, усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки, у зв`язку з чим не має наміру в подальшому продовжувати злочинну діяльність.

На підставі положень ч.3 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого, що повністю визнав свою вину, інші докази, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, судом не досліджувались.

Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_1 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч.1 ст.369 КК України, як пропозиція та надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища та за ч.1 ст.382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.382 та ч.1 ст.369 Кримінального кодексу України, відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_1 , суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_1 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

За вчинення нетяжкого злочину, передбаченого санкцією ч.1 ст.382 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

За вчинення нетяжкого злочину, передбаченого санкцією ч.1 ст.369 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі та строк від двох до чотирьох років або позбавленням волі на той самий строк.

Найбільш м`яким покаранням, яке передбачено за вчинені ОСОБА_1 злочини, є штраф.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його відношення до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді штрафу, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно з ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Готівкові кошти, як речові докази належить конфіскувати в порядку ст.96-1, 96-2 КК України.

Питання про долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 94, 349, 369-371, 373 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ч.1 ст.369 КК України, та призначити покарання:

- за ч.1 ст.369 КК України покарання у виді 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

- за ч.1 ст.382 КК України покарання у виді 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у виді 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять) тисяч гривень.

Зобов`язати ОСОБА_1 сплатити штраф у місячний строк з моменту набрання цим вироком законної сили.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 12.01.2024 на чотири купюри номіналом по 1000 гривень, із наступними серіями та номерами: БМ8154947, ГТ8914442, БЛ3756541, БП7296357, у вигляді тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування - скасувати.

На підставі ст.96-1, 96-2 КК України речові докази: чотири купюри номіналом по 1000 гривень, із наступними серіями та номерами: БМ8154947, ГТ8914442, БЛ3756541, БП7296357 конфіскувати у власність Держави.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя І.М.Матвіїв