Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/858/24
Провадження №: 1-кп/332/123/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001219 від 15 червня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радьківка, Борівського району, Харківської області, громадянина України, який має середньотехнічну освіту, зареєстрованого як фізична особа-підприємець, одруженого, зареєстрованого та який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2023 року, приблизно о 09 годині 10 хвилин водій ОСОБА_6 , перебуваючи за кермом технічно справного автомобіля «Rеnаult Каngоо», реєстраційним номером НОМЕР_1 , непорушно стояв на майданчику (тротуарі) біля буд.35 по вул. Радіаторної в м. Запоріжжі.

У цей час по вищевказаному майданчику (тротуару) позаду автомобіля «Rеnаult Каngоо», реєстраційним номером НОМЕР_1 з боку проїзної частини вул. Радіаторній в напрямку буд. №35 по вищевказаній вулиці, за допомогою двох милиць, здійснювала рух пішохід ОСОБА_7 .

Водій ОСОБА_6 з метою виїхати з майданчика (тротуару) на проїзну частину вул. Радіаторної в м. Запоріжжі перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод і небезпеки іншим учасникам руху, та не звернувшись за допомогою до інших осіб, розпочав рух заднім ходом, внаслідок чого задньою частиною кузову керованого ним транспортного засобу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

-п. 10.1.:«Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

-п. 10.9.: «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді багато уламкового черезвертлюгового перелому лівого стегна, яке кваліфікується як тяжке, не загрозливе для життя, проте, яке спричинило втрату загальної працездатності більш, як на одну третину.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину у пред`явленому обвинувачені визнав повністю, суду пояснив, що 15.06.2023, приблизно о 9 годині він стояв на майданчику тротуарі біля будинку 35 по вул. Радіаторній в м. Запоріжжя. Позаду автомобіля на милицях йшла ОСОБА_7 , він здавав назад та не побачив потерпілу. В результаті наїзду, вона отримала тілесні ушкодження. Також він пояснив, що приймав активну участь у лікуванні та забезпеченні потерпілої, добровільно відшкодував їй 20000 гривень в рахунок погашення матеріальної та моральної шкоди. Також надав письмові пояснення, які долучені до матеріалів кримінального провадження. Цивільний позов не визнав, суду пояснив, що відшкодував матеріальну та моральну шкоду в сумі 20000 грн. Крім того, він має страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Його цивільна відповідальність застрахована в страховій компанії, яку він своєчасно повідомив про ДТП. Тому вважає, що страхова компанія повинна нести витрати на компенсацію матеріальної та морально шкоди.

Потерпіла, цивільний позивач ОСОБА_7 до суду не з`явилась, представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 суду пояснила, що вона не може пояснити обставини вчинення кримінального правопорушення, однак діє від імені потерпілої і наполягає на суворому покаранні. Крім того, вона діє від імені ОСОБА_7 як представник цивільного позивача, наполягає на задоволенні позовних вимог з підстав указаних в позові, також зазначила, що пред`явлення позову до того чи іншого відповідача є правом самого позивача. ОСОБА_5 пояснила, що в результаті цих подій ОСОБА_7 отримала матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода підтверджена чеками на покупку ліків. Моральна шкода пов`язана з травмою в результаті аварії полягає в тому, що якість життя потерпілої ОСОБА_7 знизилась, вона тепер взагалі не може пересуватись, потребує стороннього догляду. Сама по собі дорожньо транспортна пригода була для неї значним стресом. Обвинувачений шкоду відшкодував в сумі 20000 грн., що є недостатньою за таких наслідків аварії . Моральну шкоду оцінює в 800000 грн.

Судом також досліджені докази:

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001219 від 15.06.2023, відповідно до якого 15.06.2023, близько о 09:10 год. водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Renault Kahgoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснюючи рух заднім ходом по проїзду від буд. 35 по вул.. Радіаторній в напрямку проїзної частини вул. Радіаторної в м. Запоріжжі, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалась позаду нього. В результаті ДТП пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до лікарні ( ЄО ВНП №1-6051 від 15.06.2023) ( а.с. 89).

Витяг з ЄО №6051 від 15.06.2023 про прийняття та реєстрацію ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області повідомлення про ДТП з травмованими ( а.с. 90).

Рапорт співробітника ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про отримання та реєстрацію ЄО за №6051 від 15.06.2023 про ДТП з травмованими ( а.с. 91-92).

Протокол огляду місця ДТП від 15.06.2023 ( а.с. 93-99).

Постанова слідчого СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_8 про визнання речовими доказами та визначення місця його збереження від 15.06.2023, відповідно до якого речовим доказом у кримінальному провадженні №0001219 від 15.06.2023 визнано автомобіль «Renault Kahgoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 ( а.с. 100).

Клопотання слідчого СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_8 про арешт майна від 16.06.2023 ( а.с. 104-105).

Ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2023, справа №334/4836/23 про накладення арешту на автомобіль «Renault Kahgoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 ( а.с. 106-107).

Супровідний лист слідчого ВР ЗСТ СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 13.12.2023 №11230/40-04 про направлення ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2023, справа №334/4836/23 про накладення арешту на автомобіль «Renault Kahgoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 до ТСЦ №2341 ( а.с. 108).

Повідомлення ТСЦ №2341 від 19.12.2023 №230 про накладення арешту та/або заборони на відчуження на автомобіль «Renault Kahgoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 ( а.с. 109).

Постанова слідчого СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_9 від 08.02.2024 про зміну місця зберігання речового доказу, якою речовий доказ у кримінальному провадженні №0001219 від 15.06.2023 на автомобіль «Renault Kahgoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 ( а.с. 110).

Розписка ОСОБА_6 про отримання на відповідальне зберігання автомобіля «Renault Kahgoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 ( а.с. 111).

Постанова слідчого СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_8 від 20.06.2023 про проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортних засобів» ( а.с. 112).

Довідка судового експерта про витрати на проведення експертизи ( а.с. 114).

Висновок Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 09.08.2023 №СЕ-19/108-23/9738-ІТ, яким встановлено, що на момент проведення огляду та експертного дослідження рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля «Renault Kahgoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходились у працездатному стані ( а.с. 115-124).

Постанова слідчого СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_9 від 06.07.2023 про призначення судово-медичної експертизи ( а.с. 125-126).

Висновок експерта КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради від 11.07.2023 №1209п, яким встановлено, що фіксувати наявність зовнішніх ушкоджень, або можливих наслідків їх загоювання не виявилося можливим із-за неявки потерпілої ОСОБА_10 , 1937 р.н. на огляд. За даними медичної документації, при зверненні за медичною допомогою 15.06.2023 у ОСОБА_10 диагностовані: «забій м`яких тканин голови» та закритий перелом шийки лівого стегна. Діагноз «забій м`яких тканин голови» встановлений на основі суб`єктивних даних і не підтверджених об`єктивними відомостями, тому ( згідно п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року за №6) не приймається до уваги. Перелом стегна утворився за типом тупої травми в термін, що не суперечить зазначеному в постанові та медичній документації. На теперішній час результат травми не визначений, що унеможливлює кваліфікацію його за ступенем тяжкості. Визначення результату травми можливе не раніш трьох шести місяців з моменту її отримання. Не виключається можливість утворення перелому стегна в умовах дорожньої транспортної пригоди ( а.с. 127-128).

Постанова слідчого СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_9 від 10.01.2024 про призначення судово-медичної експертизи ( а.с. 129-130).

Висновок експерта КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради від 05.02.2024 №61/к, яким встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на огляд експерта не з`явилась, що унеможливило фіксування зовнішніх тілесних ушкоджень, або наслідків їх загоювання. За наданими медичними даними у ОСОБА_7 15.06.2023 діагностований багато уламковий черезвертлюговий перелом лівого стегна, який, згідно висновку рентгенолога-консультанта, за термін 7 місяців загоївся через формування неосуглобу. Перелом утворився за видом тупої травми в термін, що не суперечить зазначеному в постанові та медичних відомостях. Згідно з п. 2 «підсумків» ушкодження кваліфікується як тяжке, не загрозливе для життя, проте, яке спричинило втрату загальної працездатності більш, як одна третина ( згідно п. 2.1.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року за №6). Характер ушкодження ( згідно медичних даних) не суперечить обставинам, викладеним в постанові ( а.с. 131-134).

Протокол додаткового огляду місця події від 05.07.2023 ( а.с. 135-139).

Постанова слідчого СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_9 від 07.07.2023 про доручення проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю: «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» ( а.с. 140-142).

Довідки Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про витрати на проведення експертизи ( а.с. 114,144).

Висновок експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 31.07.2023 №СЕ-19/108-23/10606-ІТ, яким встановлено, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Renault Kahgoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 для забезпечення безпеки руху повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України. Дії водія автомобіля «Renault Kahgoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 в даній дорожній ситуації не відповідало вимогам п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України і знаходяться в причинному зв`язку з пригодою. В даній дорожній ситуації технічна можливість уникнути наїзду на пішохода з боку водія автомобіля «Renault Kahgoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 залежала від виконання вимог п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України ( а.с. 145-149 ).

Копія паспорта громадянина України ОСОБА_6 серія НОМЕР_3 ( а.с. 150 ).

Копія посвідчення водія ОСОБА_6 , серія ЯТА №588809 від 01.12.1999 ( а.с. 151).

Копія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів №213630724 ( а.с. 151 зворотна сторона ).

Висновок КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.06.2023 №4459, відповідно до якого ОСОБА_6 не перебував у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ( а.с. 152 ).

Вимога ЗРУП ГУНП в Запорізькій області на ОСОБА_6 ( а.с. 153 ).

Запит слідчого ВР ЗСТ СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_9 щодо перебування на диспансерному обліку у лікаря нарколога чи психіатра ОСОБА_6 ( а.с. 154 ).

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі. Докази, що стосуються цивільного позову досліджені в повному обсязі.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого, за ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому покарання, у відповідності до ст.ст. 65-67 КК України,суд враховує:

-ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який законодавцем віднесений до категорії тяжких злочинів;

- дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, одружений,працює, раніше не судимий, має постійне місце проживання.

- обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування шкоди.

- обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що санкція статті особливої частини КК України є альтернативною, з врахуванням тяжкості злочину, обставин справи, особи винного, який працює, не відмовляється відшкодовувати потерпілому матеріальну та моральну шкоду спричинену злочином, частково відшкодував шкоду спричинену злочином,враховуючи думку потерпілого, суд вважає можливим призначити йому покарання, передбачене санкцією ст. 286 ч. 2 КК України, у виді позбавлення волі, яке буде достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Крім того, вирішуючи питання про накладення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами чи без такого,Надаючи оцінку необхідності призначення додатково покарання у вигляді позбавлення обвинуваченого права керування транспортним засобом, суд враховує позиції сторін кримінального провадження, прокурора та представника потерпілої, які вважали за необхідне позбавити обвинуваченого права керування транспортним засобом, також враховує, що, позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами не вплине на можливість його заробітку, оскільки він є фізичною особою підприємцем,а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Також враховуючи щире каяття обвинуваченого, відшкодування шкоди потерпілій під час її лікування, з урахуванням особи обвинуваченого та критичного відношення винного до вчиненого, враховуючи тяжкість злочину, форму вини у виді необережності, поведінку обвинуваченого після настання події, який не залишив місця ДТП, викликав швидку, особу винного, та приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, застосувавши інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням у порядку ст. 75 КК України та із застосуванням щодо нього вимог ст. 76 КК України.

Представником потерпілої , адвокатом ОСОБА_5 було подано цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди 10992,47 грн. та моральної шкоди 80000 грн. Ухвалою Заводського районного суду м. Зпоріжжя від 21.01.2025 було залучено за клопотанням обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_6 співвідповідача страхову компанію АТ «СГ ТАС».

Страхова компанія АТ «СГ ТАС» подала відзив на цивільний позов , відповідно до якого зазначає, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована в АТ «СГ ТАС» , страховий поліс №213630724 від 99.03.2023 року (а.с.164). Згідно з полісом страхування ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілих складає 320000 грн., шкоду майну 160000 грн. Відповідно до вимог законодавства АТ «СГ ТАС» буде належним відповідачем та повинне відшкодувати цивільному позивачу та потерпілому шкоду. Обвинувачений, погодився на відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілій у розмірі 20000 грн., які на момент розгляду цивільного позову були повністю виплачені на користь потерпілої ОСОБА_7 .

Представник АТ «СГ ТАС» до суду не з`явився.

Цивільний відповідач ОСОБА_6 позов не визнав вважає, що їм було повністю відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, крім того його цивільна відповідальність застрахована в АТ «СГ ТАС», тому ця страхова компанія повинна відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду.

Дослідивши матеріали цивільного позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 127 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентоване ст. 129 КПК України.

Суд керується правовим висновком, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року (755/18006/15-ц). Зокрема, за п.п. 69, 71-73 вказаної постанови, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до приписів ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Представником позивача до відшкодування заявлена шкода, прямо передбачена п. 22.1 ст. 22, ст.ст. 23, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як така, відшкодування за якою здійснюється страховиком у межах страхових сум.

В судовому засіданні представником потерпілого, цивільним позивачем та обвинуваченим визнано факт наявності страхового полісу АТ «СГ ТАС» транспортного засобу «Rеnаult Каngоо» , реєстраційним номером НОМЕР_1 щодо цивільно-правової відповідальності перед третіми особами. Також сторони визнають, що до страхової кампанії АТ «СГ ТАС» потерпіла ОСОБА_7 з заявою про виплату страхового відшкодування не зверталась. А тому рішення про виплату страхового відшкодування страховою компанією не приймалося.

Зазначена обставина також підтверджується відзивом на позовну заяву, наданим АТ «СГ ТАС» , у якому страховик повідомляє про необхідність надання звернення потерпілої для прийняття рішення про проведення страхової виплати.

Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на обвинуваченого суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, доводи представника страхової компанії , викладені у відзиві на позовну заяву відносно того, що потерпіла, всупереч встановленому законом порядку не зверталися до АТ «СГ ТАС`із повідомленням про ДТП, заявою про страхове відшкодування чи будь-якими іншими документами також є необґрунтованими, оскільки згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к, для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону № 1961-IV, не є обов`язковим.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди , встановлено, що ОСОБА_6 , добровільно відшкодував матеріальну та моральну шкоду в сумі 20000 грн., що підтверджено нотаріальною заявою ОСОБА_7 ..Суд вважає, що пред`явлена сума матеріальної шкоди, спричиненої злочином в сумі 10992,47 грн. повністю погашена цивільним відповідачем ОСОБА_7 . З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Що стосується погашення моральної шкоди, то добровільно ОСОБА_6 відшкодував її в сумі 9007,53 грн.. Страхова компанія АТ «СГ ТАС» визнає суму страхового відшкодування матеріальної шкоди згідно наданих документів в сумі 1770,30 грн. Згідно ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , Страховиком (у випадках передбачених пунктами «г» і «і» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 ст. 41 цього Закону МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП , моральна шкода в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю. Таким чином сума , яку належить стягнути зі страхової компанії на користь потерпілої становить 1770,30 х 5% = 88,52 грн.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як встановлено в судовому засіданні моральна шкода ОСОБА_7 була завдана неправомірними діями ОСОБА_6 .

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом установлено, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_6 , цивільна позивачка потерпіла ОСОБА_7 зазнала моральних страждань, дія вчинена відповідачем ОСОБА_6 призвела до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача, вона перестала ходити та прикована до ліжка, що приводить до її душевних страждань.

Суд враховує, що ОСОБА_6 вжив заходів щодо відшкодування позивачу матеріальної і моральної шкоди та сприяв усуненню негативних наслідків вчиненого ним правопорушення. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь який її розмір може мати суто умовний вираз.

Згідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз досліджених у судовому засіданні та оцінених доказів переконують суд у тому, що позивачем доведено факт порушення відповідачем його права, внаслідок чого позивачу було заподіяно моральну шкоду, а тому його позов належить задовольнити.

Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача, їх тривалість, можливість відновлення немайнових втрат, суд вважає, що розумним, справедливим та виваженим відшкодуванням моральної шкоди позивачу є 50000 (п`ятдесят тисяч гривень.)

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, прокурором клопотання про обрання запобіжного заходу не заявлено.

По справі були проведено судову інженерно-транспортну експертизу з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № СЕ -19/108-23/10606-ІТ від 31.07.2023, вартістю 1912гривень та інженерно-транспортну експертизу №СЕ-19/108-23/9738-ІТ , вартістю 2868 грн.

Витрати по проведенню вищезазначених експертиз, які були проведені спеціалізованою державною установою, належить стягнути на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_6 .

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Арешт накладений на автомобіль «Rеnаult Каngоо» , реєстраційним номером НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді по справі № 334/4836/23 від 19.06.2023 (а.с. 106) , суд вважає за необхідне не знімати з огляду на необхідність забезпечення цивільного позову.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Визнати ОСОБА_6 ,винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами стром 1 рік.

Застосувати до ОСОБА_6 вимоги статті 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк у 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № СЕ -19/108-23/10606-ІТ від 31.07.2023в сумі 1912грн.та за проведення інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/108-23/9738-ІТ 2868 грн.

Цивільний позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду спричинену злочином в сумі 50000грн. Стягнути з страхової компанії АТ «СГ ТАС» на користь ОСОБА_7 моральну шкоду заподіяну злочином в сумі 88,52 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази:транспортний засіб - «Rеnаult Каngоо» , реєстраційним номером НОМЕР_1 , що знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 , повернути власнику ОСОБА_11 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1