справа № 619/1013/25
провадження № 1-кс/619/190/25
УХВАЛА

іменем України

26 лютого 2025 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000174 від 18.02.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

установив:

До суду надійшло клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно із забороною відчуження, користування та розпорядження в межах кримінального провадження № 0000174 від 18.02.2025, вилучене в ході огляду місця події від 20.02.2025, а саме відкритої ділянки місцевості поблизу будинку розташованого за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: футболку з нашаруванням речовини бурого кольору (РБК) з розрізами в кількості 3 (трьох) штук, що упаковано до паперового конверту НПУ; кофту з нашаруванням речовини бурого кольору (РБК) з розрізами в кількості 5 (п`яти) штук, що упаковано до паперового конверту НПУ.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000174 від 18.02.2025, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідування установлено, що 17.02.2025, у вечірній час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , перебував у приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 де знаходились військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які втрьох вживали алкогольні напої.

В подальшому, в ході вживання алкогольних напоїв, під час побутової розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, за мірою розвитку якого у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений та спрямований на спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , шляхом нанесення тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на протиправне спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_6 шляхом заподіяння тілесних ушкоджень, користуючись при цьому фактором несподіванки та фізичним положенням, усвідомлюючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечні наслідки у вигляді отриманні потерпілим тяжких тілесних ушкоджень та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, військовослужбовець ОСОБА_4 взяв до правої рук ніж з чорною рукояткою та наніс ОСОБА_6 не менше 7 (семи) ударів ножем в ліву ділянку грудної клітини в область життєво-важливих органів, в результаті чого заподіяв потерпілому військовослужбовцю ОСОБА_6 різані рани крила носу зліва, множині колото-різані рани грудей, проникаюча рана грудей зліва, колото різані рани обох верхніх кінцівок.

В наслідок протиправних дій військовослужбовця ОСОБА_4 потерпілого ОСОБА_6 було госпіталізовано до Військово-клінічного центру Північного регіону, де йому було надано кваліфіковану медичну допомогу, а згідно з висновком № 4334 від 18.02.2025 ОСОБА_6 завдано таких тілесних ушкоджень: колото-різані рани голови, грудей та кінцівок, рвана-забійна рана верхньої губи зліва, різана рана крила носа зліва, множинні колото-різані рани грудей, проникаюча рана грудей зліва, малий гемопневмоторакс лівосторонній, колото-різані рани обох верхніх кінцівок.

Під час розслідування допитано в якості свідка головного сержанта З СБ 8 роти військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який виїжджав разом з діловодом військової частини ОСОБА_8 , на повідомлення свідка ОСОБА_5 , щодо події отримання тілесних ушкоджень військовослужбовцем ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому по дорозі виявили на відставні 400-500 метрів від вказаної адреси солдата ОСОБА_4 , який йшов у невідомому напрямку, якого підібрали та при прибули в подальшому на місце. На місці події, свідок ОСОБА_7 зняв з солдата ОСОБА_6 вдягнуті на ньому речі, для первинного домедичного огляду та подальшого надання невідкладної медичної допомоги, які залишилися на місці події, а ОСОБА_6 в подальшому госпіталізували до медичних закладів.

20.02.2025 свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , добровільно видав працівникам поліції, речі в яких був вдягнутий потерпілий ОСОБА_6 на момент спричинення останньому тілесних ушкоджень, про що надав відповідну заяву.

20.02.2025 слідчим СВ ВП № З ХРУП № З ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 , на підставі заяви ОСОБА_7 проведено огляд місця події, а саме відкритої ділянки місцевості поблизу будинку розташованого за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого ОСОБА_7 добровільно видав вище вказані речі ОСОБА_6 , які в подальшому було вилучено, а саме: футболка з нашаруванням речовини бурого кольору (РБК) з розрізами в кількості 3 (трьох) штук, що упаковано до паперового конверту НПУ; кофта з нашаруванням речовини бурого кольору (РБК) з розрізами в кількості 5 (п`яти) штук, що упаковано до паперового конверту НПУ.

Постановою слідчого СВ ВП № З ХРУП № З ГУНП в Харківській області від 20.02.2025 вказані вище предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

18.02.2025 за результатами розгляду матеріалів за повідомленням зареєстрованим в ITC «ІПНПУ» за № 4704 від 17.02.2025, слідчим відділенням ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області внесено відомості до ЄРДР за №0000174 від 18.02.2025, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В ході досудового розслідування, 18.02.2025 о 02 год 26 хв ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, в порядку ст. 208 КПК України поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

18.02.2025 прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Східного регіону ОСОБА_10 змінено кваліфікацію у кримінальному провадженні № 0000174 від 18.02.2025 з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

18.02.2025 о 21 год 10 хв затриманого ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому, судовий розгляд провести у його відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторін кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Отже, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про арешт майна, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в межах конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.

В статті 223 КПК України викладені вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів необхідність арешту тимчасового вилученого майна, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу та є достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу №1, суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Отже, виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що арешт тимчасово вилученого майна, зазначеного у клопотанні прокурора, є доцільним.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 131, 132, 169-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

Накласти арештна тимчасово вилучене майно, а саме на: футболку з нашаруванням речовини бурого кольору (РБК) з розрізами в кількості 3 (трьох) штук, що упаковано до паперового конверту НПУ; кофту з нашаруванням речовини бурого кольору (РБК) з розрізами в кількості 5 (п`яти) штук, що упаковано до паперового конверту НПУ, із забороною їх відчуження, користування та розпорядження - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Зберігання арештованого майна здійснювати відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали слідчого судді негайно після її оголошення вручити слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

У разі відсутності слідчого, прокурора під час оголошення судового рішення його копію надіслати таким особам не пізніше наступного робочого дня.

Роз`яснити положення, які закріплені в ч. 1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1