справа № 208/8725/24
№ провадження 1-в/208/263/24
УХВАЛА

Іменем України

25 грудня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Відділу №16 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про приведення вироку суду у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 05.03.2024 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуваним строком - 2 роки, -

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшло подання заступника начальника Відділу №16 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_5 про приведення вироку суду у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 05.03.2024 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуваним строком - 2 роки.

Клопотання мотивоване тим, що вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 05.03.2024 року ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, де останній своїми протиправними діями 15.11.2023 року завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 1998.90 грн..

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі вищевикладеного, заступник начальника Відділу №16 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях просить привести вищевказаний вирок у відповідність до Закону №3886-ІХ.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Від адміністрації та засудженого надійшли заяви, в яких вони просили клопотання розглядати без їх участі, подання підтримали.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на:

-2023 рік становило 2 684 грн..

Судом встановлено, що вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 05.03.2024 року ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, де останній своїми протиправними діями 15.11.2023 року завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 1998.90 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2684 грн.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 05.03.2024 року завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказані вироки у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

За таких обставин, подання заступника начальника Відділу №16 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_5 є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання заступника начальника Відділу №16 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про приведення вироку суду у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_4 , задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного йому вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 05.03.2024 року, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу суду, якщо її не скасовано, вона набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1