Справа № 462/9469/24
провадження 1-кп/462/248/25
У Х В А Л А

28 січня 2025 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000912 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Під?ярків Перемишлянського (на даний час Львівського) району Львівської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, пенсіонера, місце проживання якого зареєстроване та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000912 відносно ОСОБА_6 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

У підготовчому судовому засіданні 28.01.2025 року обвинувачений звернувся до суду із клопотанням про закриття відносно нього кримінального провадження на підставі ст.46 КК України, звільнивши його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України. В обґрунтування клопотання покликається на те, що він вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, в чому щиро розкаявся, примирився з потерпілим ОСОБА_4 , відшкодував заподіяну ним шкоду та розуміє наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , який проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечив, вважає таке підставним і просить його задовольнити, оскільки ОСОБА_6 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, примирився із потерпілим, відшкодувавши йому завдану шкоду, вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника, які просять клопотання задовольнити, з`ясувавши думку потерпілого ОСОБА_4 , який клопотання підтримав, подав суду письмову нотаріальну завірену заяву, в якій зазначив, що примирився із обвинуваченим, жодних претензій матеріального і морального характеру до нього не має, вивчивши представлені у підготовчому судовому засіданні матеріали провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, в ст.44 КК України зазначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту ст.46 КК України вбачається, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Під вчиненням кримінального правопорушення вперше у ст.46 КК України розуміється, що особа раніше не вчинила будь-якого діяння, передбаченого Особливою частиною КК, про що на практиці свідчить відсутність: в особи непогашеної або незнятої судимості за раніше вчинений злочин; кримінальної справи, порушеної у зв`язку із вчиненням особою будь-якого злочину. Особою, яка вперше вчинила злочин, з юридичної точки зору слід також визнавати особу, яка раніше хоч і вчинила кримінально каране діяння, але: була виправдана судом за пред?явленим обвинуваченням; була правомірно звільнена від кримінальної відповідальності; була реабілітована; була засуджена без призначення покарання або звільнена від покарання; відбула покарання за діяння, злочинність і караність якого усунена законом (відповідно до частин 3, 4 ст.88 КК України вона визнається такою, що не має судимості).

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_6 18.09.2024 року близько 12.06 год., керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись ним по вул.Городоцькій у м.Львові, поблизу будинку №245, в напрямку до вул.Кульпарківської у м.Львові, порушив вимоги Р.1 п.1.5, Р.2 п.2.3 б), д), Р18 п.18.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, які виразилися в тому, що він, під час керування технічно справним транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не здійснив повної зупинки автомобіля, щоб дати дорогу пішоходам, які рухались по нерегульованому пішохідному переході, не зменшив швидкості руху аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу та продовжив рух, внаслідок чого здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_4 , який рухався справа на ліво по ходу руху автомобіля. В результаті порушення водієм ОСОБА_6 Правил дорожнього руху ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом тіла 4-го грудного хребця, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

За наведених обставин, стороною обвинувачення ОСОБА_6 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Згідно положень ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, є нетяжким злочином.

Як достовірно встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, примирився з потерпілим ОСОБА_4 , відшкодував добровільно і у повному обсязі завдану шкоду, потерпілий претензій до обвинуваченого не має, що вбачається в тому числі із заяви, поданої ним суду.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 дав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 2 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що в підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, з огляду на те, що ОСОБА_6 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, примирився з потерпілим та відшкодував заподіяну ним шкоду, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого є підставним, відтак таке слід задовольнити і звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 25.09.2024 року було накладено арешт на речовий доказ автомобіль марки «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 (а.с.33-34), в подальшому ухвалою слідчого судді від 25.10.2024 року скасовано такий арешт в частині заборони користування вказаним автомобілем, без зняття заборони розпорядження цим автомобілем та проведення з таким обліково-реєстраційних операцій (а.с.35-36), а згідно з ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, тому накладений арешт слід скасувати вцілому, вирішивши долю цього речового доказу відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч.1 ст.118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Як було зазначено, суд дійшов висновку про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона (постанова Верховного Суду від 01.02.2024 року в справі №930/497/23).

Відтак, враховуючи, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закривається з нереабілітуючої підстави, із обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 7959 грн., а саме: за проведення Львівським НДЕКЦ МВС України судових інженерно-транспортних експертиз №СЕ-19/114-24/22965-ІТ від 16.10.2024 року (а.с.43), №СЕ-19/114-24/23001-ІТ від 16.10.2024 року (а.с.44).

Керуючись ст.100, 174, 284-286, 288, ст.314 ч.3 п.2, 369-372 КПК України, ст. 44, 46 КК України, суд

постановив:

Клопотання обвинуваченого задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження №0000912 відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрити.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 7959 грн.

Скасувати вцілому арешт на майно автомобіль марки «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 25.09.2024 року, і повернути таке майно ОСОБА_6 , як власнику.

Речовий доказ DVD-R диск, на якому знаходиться відеозапис ДТП за 18.09.2024 року на вул.Городоцькій, 245 у м.Львові, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1