Справа № 752/340/25
Провадження №: 1-кп/752/1533/25
У Х В А Л А

11.03.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

під час проведення у залі суду у м. Києві відкритого судового засідання у кримінальному провадженні № 0003549 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чернівці, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкав у м. Києві у підсобному приміщенні по АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей/непрацездатних осіб, раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Голосіївським районним судом міста Києва здійснюється судовий розгляд зазначеного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану), відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2024 за № 0003549.

11.03.2025 у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про відкладення розгляду кримінального провадження для зміни обвинувачення щодо ОСОБА_4 , шляхом виключення з висунутого обвинувачення кваліфікуючої ознаки "повторність", що обумовлено тим, що ОСОБА_4 був звільнений від кримінальної відповідальності за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 12.09.2023 у справі № 752/12081/23 у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ним діяння.

З огляду на потребу відкладення судового засідання, прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою.

Обґрунтовуючи своє клопотання, прокурор вказав на обґрунтованість висунутого ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, наявність доказів, які доводять події злочину, визнання обвинуваченим винуватості, послався на ризики вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення, у разі звільнення з-під варти, (зокрема задля забезпечення себе, адже він попередньо був засуджений на умисні корисливі кримінальні правопорушення проти власності, не був офіційно працевлаштований), на ризик переховування від суду (адже усвідомлює тяжкість покарання, що передбачене законодавством).

Обвинувачений у відповідь на клопотання прокурора зазначив, що він не становить собою загроз, завжди з`являвся до суду, коли розглядалися кримінальні провадження щодо нього, нікуди не тікатиме, працював у сервісі доставки "Glovo" три роки, заробляв по 2 000,00 грн у день, а тому може орендувати собі житло. Просив відпустити його з-під варти, наркотики, алкоголь не вживає.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті (переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується).

Розглядаючи питання запобіжного заходу та доцільність його продовження, суд враховує обставини кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , ступінь його тяжкості та кваліфікацію - України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років і як зазначив прокурор, кваліфікуюча ознака "повторність" підлягає виключенню з обвинувачення.

На переконання суду описані прокурором ризики є наявними і сталими. Зокрема суд враховує, що ОСОБА_4 раніше був судимий, не має офіційного місця роботи і підтвердженого місця проживання у м. Києві, власної сімї та дітей, що свідчить про відсутність сталих і міцних соціальних зв`язків. Також обвинувачений не підтвердив наявності поручителів чи застоводавців, а тому суд виходить з того, що ОСОБА_4 не має легального пасивного джерела доходу, не має підтвердженого місця проживання у м. Києві, місця роботи, тобто соціально-емоційної прив`язки до м. Києва, а тому ризики вчинення нових кримінальних правопорушень задля забезпечення себе є високими, так само як і ризики переховування від суду.

Враховуючи зазначене та суттєву територіальну віддаленість місця реєстрації ОСОБА_4 (м. Чернігів) від місця розташування Голосіївського районного суду міста Києва, застосування відносно нього домашнього арешту за місцем реєстрації видається недієвим і недоцільним.

Крім того, суд не вбачає можливість вжиття відносно обвинуваченого особистої поруки, оскільки жодних заяв з цього приводу до суду не надходило.

Також суд зважає на усталену практику Європейський суд з прав людини, який неодноразово вказував на те, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей і тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Зазначена інституція зазначає, що суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

За наведених обставин суд вважає за можливе продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, адже на переконання суду менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та не забезпечать його належну процесуальну поведінку.

Як слідує з ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_6 від 19.12.2024 у справі № 752/26883/24 про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становило 151 400,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому, з урахуванням приписів п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави для нього має становити від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на сплив певного проміжку часу, суд вважає, що ризики, які обумовлюють необхідність застосування до обвинуваченого тримання під вартою зменшилися до тієї міри, що дозволяє зменшити для нього розмір застави. При цьому, суд враховує особу обвинуваченого, який не має значних статків, його рівень життя (проживав у підсобному приміщенні), сам себе забезпечував до направлення в умови слідчого ізолятора. Описане вказує на потребу зменшення розміру застави за для дотримання засад співмірності.

Керуючись ст. 177, 182, 331, 372, 395 КПКУкраїни, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 09.05.2025 включно з можливістю внесення застави у порядку, визначеному в ухвалі слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_6 від 19.12.2024 у справі № 752/26883/24 про застосування запобіжного заходу.

2.Відлік строку запобіжного заходу рахувати з 11.03.2025.

3.Зменшити розмір застави для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 25 (двадцяти п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 75 700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) грн, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Отримувач коштів ТУ ДСА України в м. Києві, код отримувача (ідентифікаційний код 26268059), МФО 820172, банк отримувача Державна казначейська служба України м. Києва, рахунок отримувача - UA1012089, призначення платежу застава за … (П.І.Б., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали (назва суду) від… (дата ухвали) по справі № …, внесені....(П.І.Б. особи, що вносить заставу).

4.Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії цієї ухвали.

5.На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі внесення застави наступні обов`язки: не відлучатись із населеного пункту, у якому проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідного органу державної влади, у разі наявності, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за кордон.

6.Роз`яснити обвинуваченому що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на відповідний поточний рахунок, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Київський слідчий ізолятор".

7.Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи "Київський слідчий ізолятор" негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово Голосіївський районний суд міста Києва про це.

8.У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в цій ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави протягом 60 днів.

9.З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

10.У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1