УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року

м. Київ

справа № 761/25577/24

провадження № 51-903 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року про повернення апеляційної скарги,

установив:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаної ухвали, якою, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційний суд повернув захиснику в інтересах ОСОБА_5 апеляційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року щодо засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Цим вироком, як убачається із змісту касаційної скарги, місцевий суд затвердив угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та засудженими ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та призначив узгоджене сторонами покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008).

Не погодившись із ухвалою суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушив питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що хоча суд першої інстанції не вказав у вироку прізвище, ім`я та по-батькові його підзахисної, однак зазначив у рішенні, між іншим, що для виконання злочинного плану були залучені службові особи, зокрема, директор ТОВ «Авто-Холдінг» - Особа 3, яку, на думку захисника, можна ідентифікувати як ОСОБА_5 , що у подальшому може бути підставою для покладення на неї майнової відповідальності за вчинене засудженими кримінального правопорушення.

Вважає, що повертаючи йому апеляційну скаргу, як особі яка не має права її подавати, апеляційний суд не перевірив належним чином, чи стосується вирок прав, свобод та інтересів ОСОБА_5 , чим порушив її право на доступ до суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження, з наведених у скарзі мотивів не вбачається, з огляду на таке.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК України, апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, зазначеного у постанові від 3 березня 2016 року, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізовано, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження; і при цьому відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 394 КПК України, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою в доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ч. 2 ст. 24 КПК України.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду та касаційної скарги, до апеляційного суду звернувся захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 з апеляційною скаргою на вирок на підставі угоди ухвалений щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Суддя-доповідач Київського апеляційного суду, перевіривши апеляційну скаргу захисника на вказаний вирок суду першої інстанції встановив, що судове рішення не містить даних, які прямо вказують на ОСОБА_5 , посилання у вироку на певні дії службових осіб ТОВ «Авто-Холдинг» не дає підстав вважати, що до кола цих осіб віднесено саме ОСОБА_5 , також у вироку не визнані встановленими такі обставини, які дозволяли б ідентифікувати її як «Особу 3», зокрема відсутня інформація, яка стосується прав, свобод та інтересів ОСОБА_5 . Врахувавши наведене суддя дійшов висновку про відсутність підстав визнання ОСОБА_5 - іншою особою, яка мала б право на апеляційне оскарження вироку на підставі угоди, тому, керуючись вимогами п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, ухвалив рішення про повернення захиснику в інтересах цієї особи апеляційної скарги на цей вирок.

Зокрема, мотивуючи своє рішення апеляційний суд врахував правовий висновок наведений у постанові об`єднаної палати ККС ВС від 18 травня 2020 року у справі № 639/2837/19, відповідно до якого, суддя-доповідач суду апеляційної інстанції, вирішуючи відповідно до вимог ст. 398 КПК України питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою іншої особи (захисника чи представника іншої особи) на вирок на підставі угоди, має впевнитися, що у тексті вироку зазначено такі дані, які прямо вказують на дану конкретну особу, або визнані встановленими такі обставини, які дозволяють апеляційному суду (судді-доповідачеві) з впевненістю ідентифікувати іншу особу; крім того, вирок має стосуватися прав, свобод та інтересів цієї іншої особи.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції та вважає, що суддя апеляційного суду обґрунтовано дійшов висновку про безпідставність вимог захисника щодо можливості в інтересах ОСОБА_5 апеляційного оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові від 30 липня 2024 року справа № 552/6085/23 зауважив, що відповідно до ст. 90 КПК України рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили, має преюдиціальне значення лише в частині встановлення порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відтак судове рішення, що набрало законної сили, не має преюдиціального значення для доказування фактичних обставин кримінального правопорушення в межах іншого кримінального провадження щодо інших осіб.

Ухвала Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року про повернення апеляційної скарги постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону, тому підстав для відкриття касаційного провадження колегія суддів Касаційного кримінального суду не вбачає.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року про повернення апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3