Справа № 644/ 799 /25
н.п. 1-кп/644/ 492 /25
В И Р О К

іменем України

27 лютого 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові кримінальне провадження № 0000521 від 07.12.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 11.11.2019 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності, на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.12.2023 року звільнений умовно - достроково на невідбутий строк 11 місяців 19 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

установив:

04.12.2024 року близько 20:30 год., ОСОБА_4 знаходився біля магазину за адресою: м. Харків, вул. Франтішка Крала, 65, де разом зі своїми знайомими розпивав спиртні напої та познайомився з раніше невідомим чоловіком на ім`я ОСОБА_5 . Під час спілкування ОСОБА_4 побачив у ОСОБА_5 належний останньому мобільний телефон марки "ОРРО Reno 12 FS", в корпусі темно-зеленого кольору.

Реалізуючи свій раптовий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення за рахунок інших осіб, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом зловживання довірою, користуючись довірчими стосунками, які склалися під час спілкування з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_5 належний останньому мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка, маючи на меті в подальшому розпорядитись вказаним майном на свою користь. ОСОБА_5 не підозрюючи намірів ОСОБА_4 , добровільно передав останньому свій мобільний телефон марки "ОРРО Reno 12 FS", в корпусі темно-зеленого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 створивши у ОСОБА_5 невірне уявлення про подальшу долю мобільного телефону, шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів та з метою наживи, під приводом здійснення телефонного дзвінка з місця вчинення злочину зник, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 13717 гривень, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/37028-ТВ від 18.12.2024 року.

Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини скоєння злочину, як вони викладені вище.

Потерпілий ОСОБА_5 надав суду письмову заяву про проведення судового розгляду за його відсутності та зазначив про свою згоду щодо проведення судового засідання в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Потерпілий також зазначив, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов у кримінальному провадженні ним не заявлявся.

Прокурор та обвинувачений також вважали за доцільне розглянути справу в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та суд упевнився у добровільності їх позиції. Учасникам кримінального провадження роз`яснено те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, суд за згодою прокурора, потерпілого, обвинуваченого та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, дійшов до висновку про недоцільність дослідження доказів у повному обсязі, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд згідно ст. 66 КК України визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та судовому розгляду.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , передбаченою ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, останній раз 11.11.2019 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працює, має постійне місця проживання за яким характеризується задовільно.

На підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.12.2023 року ОСОБА_4 звільнено з ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» умовно-достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на невідбутий строк 11 місяців 19 днів. Фактично ОСОБА_4 звільнено з установи виконання покарань 27.12.2023 року.

Після звільнення ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та вчинив дане кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Призначаючи покарання за скоєне, суд керується нормами ч. 2 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень і досягнення інших цілей покарання, враховуючи обставини, які пом`якшують його покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, думку прокурора, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо при призначенні йому покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, справедливим і співмірним вчиненому злочину.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України після постановлення вироку Московським районним судом м. Харкова від 11.11.2019 року за ч. 2 ст. 187 КК України, суд вважає, що остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно призначити із застосуванням ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Таким чином, до покарання призначеного за даним вироком підлягає приєднанню невідбута частина покарання призначеного за вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 року.

З урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, підстав для застосування ст. 69, ст.75 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже, судові витрати за проведення експертизи № СЕ-19/121-24/37028-ТВ від 18.12.2024 року, проведеної Харківським НДЕКЦ МВС України у розмірі 1591,80 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів вирішується судом відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, частково приєднати до покарання призначеногоОСОБА_4 за даним вироком невідбуту частину покарання призначеного йому за вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді 1 (одного) року 11 (одинадцять) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності.

Початок строку відбування призначеного ОСОБА_4 покарання обчислювати з дня його фактичного взяття під варту.

До набрання вироком законної сили обрати у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до суду за першою вимогою, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (м. Харків) без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судові витрати за проведення експертизи № СЕ-19/121-24/37028-ТВ від 18.12.2024 року, проведеної Харківським НДЕКЦ МВС України у сумі 1591,80 грн.

Речовий доказ: СД-диск з відеозаписом за 05.12.2024 року з відділення ломбарду ПТ «Кредити під заставу» за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, 11/2, після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку вручити прокурору і обвинуваченому негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1