Справа № 227/2436/24
ВИРОК

іменем України

12.12.2024 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000148 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.06.2024, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Комарно Городоцького району Львівської області, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, не одруженого, не маючого на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого у будинку АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.4 ст. 358 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №10 від 12.01.2024 року, старший солдат ОСОБА_3 , зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 , та згідно до наказу №27 від 31.01.2024 року поставлений на посаду командира відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 .Будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, старший солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов?язаний свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов?язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України. Проте, старший солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об?єднань, громадян.

Так, у зв?язку з виконанням завдань за призначенням, пов?язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області. Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи службу на посаді командира відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , в березні 2024 року, перебуваючи на території м. Добропілля, реалізовуючи протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа - посвідчення водія, здійснив замовлення такого документу у невстановленої особи, яка не уповноважена на складання, видачу та виготовлення відповідного документу, який в подальшому було передано ОСОБА_3 невстановленою особою за грошову винагороду у сумі 15 000 грн, таким чином придбавши завідомо підроблений документ - посвідчення водія НОМЕР_2 на ім?я ОСОБА_3 з його фотокарткою для подальшого його використання. Далі старший солдат ОСОБА_3 , 21.06.2024 приблизно о 00 год 26 хв, рухаючись на автомобілі марки «Toyotа» моделі «RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в м.Білозерське Покровського р-ну., Донецької обл. був зупинений поліцейським СРПП ВП №1 Покровського РУП ГУНП В Донецькій області для перевірки документів. В подальшому, старший солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, достовірно знаючи, що посвідчення водія НОМЕР_2 , є підробленим, а він є особою, яка не отримувала посвідчення водія, на законну вимогу поліцейського пред?явив посвідчення водія НОМЕР_2 на ім?я ОСОБА_3 , з метою підтвердження наявності у нього права на керування транспортними засобами відповідної категорії, тобто використав завідомо підроблений документ. Поряд з цим, при перевірці посвідчення водія НОМЕР_2 на ім?я ОСОБА_3 , яке згідно інформації, викладеної у ньому видане 08.04.2024 року Центром ТСЦ 1242 та яке було пред`явлене ОСОБА_3 , поліцейським СРПП ВП №1 Покровського РУП ГУНІ в Донецькій області встановлено, в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал національної поліції України» відомості про отримання останнім посвідчення водія відсутні. Згідно з відомостями ГСЦ МВС України, станом на 18.07.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія не отримував, а посвідчення водія НОМЕР_2 видане на ім?я іншої особи. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/105-23/4486-ДД від 25.06.2024 бланк посвідчення водія серії НОМЕР_4 виданий на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає за способами друку та відсутністю елементів захисту, зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України. У бланку посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданому на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , штрихи фонових зображень з лицьового та зворотного боків, граф бланка, вихідних даних підприємства- виробника, включаючи серію та номер бланка, деяких персональних даних, а саме: зображення підпису в графі «7.» і фотозображення особи нанесено термосублімаційним способом друку; штрихи друкованого тексту (персональних даних), яким заповнені графи бланка з лицьового та зворотного боків (окрім зображення підпису в графі «7 » і фотозображення особи) нанесено способом термографії.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились у використання завідомо підробленого документа, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.4 ст. 358 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 .

Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Так, відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 21.06.2024 в якості речового доказу визнано посвідчення водія з серією та номером НОМЕР_2 виданого центром ТСЦ 1242 від 08.04.2024 дійсне до 08.04.2054 року на ім`я ОСОБА_3 .

Згідно висновку експерта СЕ-19/105-24/4486-ДД від 25.06.2024 бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає за способами друку та відсутністю елементів захисту, зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України. У бланку посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданому на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , штрихи фонових зображень з лицьового та зворотного боків, граф бланка, вихідних даних підприємства-виробника, включаючи серію та номер бланка, деяких персональних даних, а саме: зображення підпису в графі «7» і фотозображення особи нанесено термосублімаційним способом друку; штрихи друкованого тексту (персональних даних), яким заповнені графи бланка з лицьового та зворотного боків (окрім зображення підпису в графі «7» і фотозображення особи) нанесено способом термографії.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних в суді обвинуваченого у суду немає.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України, як такі що виразилися у використанні завідомо підробленого документа

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, каяття обвинуваченого ОСОБА_3 до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Суд розуміє як активне сприяння розкриттю злочину дії винного, спрямовані на те, щоб надати допомогу органу слідства у розкритті кримінального правопорушення та встановленні фактичних обставин.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального проступку, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні щиро визнав, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, за місцем проживання також характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді штрафу, позицію обвинуваченого, який просив суд призначити мінімальне покарання.

Тому, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.4 ст. 358 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судово-технічної експертизи документів в сумі 2650,48 гривень.

Скасувати накладений арешт: відповідно до ухвали слідчого судді Добропільського міськрайонного суду міста Донецької області від 21.06.2024 року на посвідчення водія з серією та номером НОМЕР_2 виданого центром ТСЦ 1242 від 08.04.2024 дійсне до 08.04.2054 року на ім`я ОСОБА_3 .

Речові докази:

- посвідчення водія з серією та номером НОМЕР_2 виданого центром ТСЦ 1242 від 08.04.2024 дійсне до 08.04.2054 року на ім`я ОСОБА_3 , (що зберігається в матеріалах кримінального провадження) - знищити.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5