Справа № 594/1292/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Борщеві, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 грудня 2018 року за №0000362 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у судовому засіданні оголосив письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, яке долучено до матеріалів кримінального провадження. У клопотанні прокурор посилається на те, що строк застосування даного запобіжного заходу закінчується 31 січня 2024 року, наявні ризики, передбачені п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисникобвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні в задоволенні клопотання прокурора просить відмовити та підтримав клопотання, подане ним 23 грудня 2024 року, про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що на даний час відсутні ризики, визначені ст. 177 КПК України, в судовому засіданні допитані всі свідки сторони обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання захисника, в задоволенні клопотання прокурора просить відмовити.

Прокурор у судовому засіданні підтримав своє клопотання та заперечив щодо задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому. Вважає, що підстави для збереження запобіжного заходу у виді взяття (тримання під вартою) відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не відпали.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотань, суд приходить до переконання про доцільність зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якими суд керується в силу ч. 2 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Ухвалою слідчого судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2024 року в справі №594/1631/18 ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ухвалою слідчого судді Борщівського районного суду від 15 вересня 2022 року, на строк 60 днів, до 12 жовтня 2024 року.

У подальшому ухвалами Борщівського районного суду Тернопільської області від 07 жовтня та від 03 грудня 2024 року в даній справі клопотання прокурора було задоволено і продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на строк 60 днів, тобто відповідно по 05 грудня 2024 року та по 31 січня 2025 року включно, без можливості внесення застави.

Обираючи та продовжуючи в подальшому відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею та судом було враховано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 .

При цьому завершити судовий розгляд даної справи в строк до 31 січня 2025 року в силу ряду об`єктивних причин та складності кримінального провадженняне представляється можливим.

Згідно ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Прокурор у своєму клопотанні про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 вказує на наявність ризиків, які продовжують існувати, а саме: обвинувачений зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги ст.5 Європейської конвенції з прав людини (далі ЄКПЛ) та практику Європейського суду з прав людини, зокрема справи «Харченко проти України», «Комаров проти України», «Калашніков проти Росії», в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання осіб під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимог ЄКПЛ, заарештована особа має право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов затримання, а рішення суду про продовження строку тримання під вартою не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі "Третьяков проти України").

Однак, обґрунтовуючи наявність ризиків, що визначають доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, прокурор обмежився тільки переліком обставин, на які він вже посилався в попередніх клопотаннях, зазначивши також і інформацію, яка на час розгляду справи в суді вже втратила актуальність, а саме, що ОСОБА_4 документований паспортом для виїзду за кордон, який дійсний до 06.01.2025, що він 24.12.2018 виїхав за кордон і до цього часу не повернувся, що може незаконно впливати на свідків та потерпілих, хоча свідки вже допитані в судовому засіданні, а потерпіла по справі є одна, яка клопотала розглядати справу за її відсутності і не була очевидцем ДТП.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що прокурором не доведено виняткових обставин, які б виправдовували продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В той же час судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, яке у відповідності до ст.12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину, проте, лише сама тяжкість вчиненого кримінального правопорушення хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризиків, які продовжують існувати, не може бути достатньою і самостійною підставою для законності тримання особи під вартою.

Під час розгляду клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому суд враховує, що продовжує існувати ризик того, що обвинувачений зможе переховуватися від суду, однак існування зазначеного ризику не виправдовує подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки в судовому засіданні прокурор не довів, що запобігти вказаному ризику зможе лише найбільш суворий запобіжний захід.

Зважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону, відповідно до якої обвинувачується ОСОБА_4 , суд безпосередньо керується нормою прямої дії - ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості обвинуваченого, тому під час розгляду клопотання обвинуваченого та захисника про заміну запобіжного заходу, судом допускається можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, які продовжують існувати.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відтак, оцінюючи сукупність обставин, а також зважаючи на наявність в обвинуваченого місця постійного проживання - АДРЕСА_1 , суд приходить до переконання про доцільність застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, який буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження та зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Таким запобіжним заходом на думку суду є домашній арешт з покладенням на обвинуваченого ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно відмовити, а клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 слід задовольнити та змінити раніше застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, при цьому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст.176 КПК України, на даний час, на думку суду, не зможе запобігти наявним ризикам.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 194, 196, 202, 331, 369, 372 КПК України,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Змінити застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду на усі виклики за першою вимогою;

- не залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

Встановити строк дії ухвали до 31 березня 2025 року.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому ОСОБА_4 , захиснику та прокурору.

Ухвалу для виконання направити начальнику відділення поліції №1 (м. Борщів) Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в цьому кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 11.00 год. 04 лютого 2025 року.

Головуючий: ОСОБА_1