Справа № 243/2851/25
Провадження № 1-кс/243/248/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника, адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області клопотання ст. слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , подане за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000357 від 06.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буглай Старосинявського району Хмельницької області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом, займає посаду водія-санітара 4 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , військове звання - молодший сержант, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання ст. слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , подане за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000357 від 06.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

З клопотання вбачається, що слідчими СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000357 від 06.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що молодший сержант ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді водія-санітара 4 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 28-33, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 04.04.2025 у вечірню пору доби, після 22:00 години, більш точний час слідством не встановлений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в ході сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли під час спільного вживання алкогольних напоїв з раніше не знайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи свою фізичну перевагу, а також те, що ОСОБА_8 є особою похилого віку та не може чинити йому дієвий опір, розуміючи протиправність своїх дій, маючи прямий умисел на позбавлення життя ОСОБА_8 та бажаючи настання наслідків у виді смерті останнього, цілеспрямовано наніс потерпілому ОСОБА_8 не менше 7 ударів кулаками рук в область голови та тулуба. В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на позбавлення життя ОСОБА_8 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, продовжив наносити удари потерпілому, взявши до рук розкладний металевий стілець, та наніс не менше 4 ударів ОСОБА_8 в область тулубу та голови, від чого останній впав на землю, після чого ОСОБА_4 зняв з пожежного щитка, розташованого на стіні будинку, та підійшовши до потерпілого, наніс останньому дерев`яною та металевою частиною лопати не менше 4 ударів по тілу, чим заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді тупої травми голови та тулуба, залишив у безпорадному стані, пішов до приміщення будинку.

В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії та усвідомлюючи, що спричинені ним удари є небезпечними для життя та здоров`я потерпілого і можуть спричинити його смерть, бажаючи настання таких наслідків, спостерігаючи поганий стан здоров`я потерпілого, при наявності можливості та обов`язку сповістити працівників охорони здоров`я про спричинення тілесних ушкоджень, такою можливістю не скористався, не вжив жодних заходів для звернення за професійною допомогою до закладів охорони здоров`я, усвідомлюючи реальну небезпеку для життя потерпілого, вивіз останнього на автомобілі до лісосмуги поза с. Новоселівка Краматорського району Донецької області, де, переслідуючи мету настання смерті потерпілого, залишив його та ґрунті у віддаленому від людей місці. Як наслідок, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер від отриманих тілесних ушкоджень.

10 квітня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобтоумисному вбивстві.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколами допитів свідків, потерпілого та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, у зв`язку з чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю або погрозою застосування насильства. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: усно шляхом допиту особи в судовому засіданні, відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків чи потерпілого.Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування;

-вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людиніта бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного, тим самим утворюють склади кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 408 КК України.

Неможливість застосування запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного ОСОБА_4 пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та, відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України, однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування недостатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_4 повинен повернутися до місця мешкання, реєстрації або місця служби, тобто на територію Донецької області до підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яка в будь-який час змінює своє місце розташування, що створить умови та змогу ОСОБА_4 здійснювати вплив на свідків та переховуватися від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим неможливо ефективно забезпечити необхідну міру контролю за поведінкою підозрюваного, що дасть останньому можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також здійснювати тиск на свідків, щоб останні відмовились від свої показань.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у виді домашнього арешту пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та вказаний запобіжний захід в умовах воєнного стану може створити негативну тенденцію для інших військовослужбовців, які умисно можуть вчиняти інші злочини, в тому числі й військові, аби не захищати територіальну цілісність країни на лінії зіткнення, що може призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України, а тому обрання відносно нього іншого запобіжного заходу створить передумови для переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду. Більше того, за таких обставин ОСОБА_4 отримає можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні будь-яким чином.

Крім цього, суд, при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у виді домашній арешт, повинен з`ясувати технічні можливості реалізації вказаного виду запобіжного заходу та наявність електронних засобів контролю, які передбачені для виконання даного виду запобіжного заходу, з метою забезпечення своєчасного запобігання можливим спробам підозрюваного невиконання вимог обраного відносно нього запобіжного заходу.

Водночас, необхідно брати до уваги і саму особистість підозрюваного, враховуючи його репутацію, соціальні зв`язки тощо.

Крім того, можливість незаконного впливу на свідків, спрямованих на зміну їх показів в суді, наданих ними органу досудового розслідування, з метою перешкоджання доказуванню стороною обвинувачення перед судом усіх фактичних даних, які встановлені у ході досудового розслідування, порушує принцип змагальності кримінального провадження, визначений ст. 22 КК України. З огляду на це слідчий вважає, що такий вид запобіжного заходу як домашній арешт не є достатнім і не виправдовує настання ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, під час розгляду можливого клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту суд повинен звернути увагу на з`ясовування позиції власника житла та підтвердження його однозначної згоди на застосування домашнього арешту до ОСОБА_4 в такій ситуації. Сторона захисту повинна надати суду згоду повнолітніх осіб, які проживають в одному житловому приміщення із обвинуваченим щодо застосування цього запобіжного заходу, вказаним особам суд повинен роз`яснити при цьому порядок здійснення контролю за дотриманням умов застосування домашнього арешту, зокрема щодо права з`являтися в житло. Вказана позиція прослідковується в п.15 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», де зауважується, що правильною слід вважати практику тих слідчих суддів, судів, які застосовують домашній арешт, з`ясувавши при цьому думку власника житла та оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання; наявність у нього родини й утриманців (місце їх фактичного проживання); достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у ст. 177 КПК, зокрема, спробам підозрюваного, обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Враховуючи, що протиправні дії ОСОБА_4 вчиненні із застосуванням насильства та спричинили загибель людини, відповідно до вимог п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України є процесуально доцільним не визначати підозрюваному ОСОБА_4 заставу у вказаному кримінальному провадженні.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним вище ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваногосвідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; що підозрюваний ОСОБА_4 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків чи потерпілого, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_4 для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

В свою чергу, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування викличного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Крім того, бажання ОСОБА_4 уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного. Таким чином, констатовані ризики є обґрунтованими та доведеними.

Не утворює підстав для звільнення підозрюваного і участь останнього у бойових діях пов`язаних з захистом суверенітету та незалежності України, оскільки ці обставини мали місце і на час вчинення злочину, а отже вони не утворюють для ОСОБА_4 жодних моральних запобіжників при обранні ним моделі поведінки.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, слідчий звертає увагу суду, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 є не лише очікування завершення досудового розслідування та розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом взяття під варту ОСОБА_4 .

Такий висновок не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах Смірнов проти Росії від 24 липня 2003 року; Вемгофф проти Німеччини від 27 червня 1968 року; Штегмюллер проти Австрії від 10 листопада 1969 року; Мацнеттер проти Австрії від 10 листопада 1969 року; Летельєр проти Франції від 26 червня 1991 року та ін.), також тривалість існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину як неодмінна умова законності її продовжуваного тримання під вартою (рішення ЄСПЛ «Геращенко проти України» від 7 листопада 2013 року) та суворість покарання, яке може бути призначено, як слушний елемент в оцінці ризику можливості переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Серйозність висунутих обвинувачень свідчить про те, що державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує (рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 року).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі Амбрушкевич проти Польщі).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Сторона обвинувачення акцентує увагу суду, що під час розгляду клопотання відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_4 під вартою, немає, відсутні докази і наявності в останнього міцних соціальних зв`язків, інших даних, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, також враховуючи вкрай напружену ситуацію, пов`язану із введенням воєнного стану в країні, є всі підстави вважати, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується вчиненням ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом обрання застосування більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою та свідчить про відсутність підстав для визначення мінімального розміру застави.

Таким чином, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховується від органу досудового розслідування та суду, може впливати на свідків чи потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вказане свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З огляду на викладене, слідчий просить: застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням останнього на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_5 , з місцем дислокації - АДРЕСА_2 ; відповідно до п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, через спричинення злочином загибелі людини та застосування насильства, не визначати підозрюваному розмір застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити та обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят діб, посилаючись на обставини, зазначені у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив, що він заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження, але вважає, що він його не вбивав, просив вирішити клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою на розсуд слідчого судді.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтримала думку свого підзахисного.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, приходжу до наступного висновку.

Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання вбачається, що 06.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000357 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у відповідності до яких 06.04.2025 до ЧЧ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка просить вжити заходи щодо встановлення місцезнаходження свого чоловіка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який 04.04.2025 залишив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та до теперішнього часу не повернувся. 09.04.2025 поблизу с. Новоселівка було виявлено труп ОСОБА_8 з ознаками насильницької смерті. (ЄО № 11248 від 06.04.2025, № 11383 від 09.04.2025)

10.04.2025 о 03-10 год в порядку ст. 208 КПК України було затримано громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 10.04.2025 йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування наступними доказами.

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 07.04.2025, остання показала, що вона з родиною проживає по АДРЕСА_3 , та по сусідству з її родиною проживає ОСОБА_12 , по АДРЕСА_4 , вони товаришують, інколи свідок ОСОБА_9 допомагає, приносить поїсти, тому що той живе один. 04.04.2025 близько 17-00 год свідок побачила, що ОСОБА_9 приїхав до себе додому, і вона одразу йому зателефонувала, запропонувала йому поїсти, оскільки тільки приготувала їжу. Шумський погодився, тоді свідок попросила свого чоловіка віднести Шумському їжу. Коли чоловік свідка відніс ОСОБА_13 та повернувся додому, повідомив, що ОСОБА_9 , як поїсть, буде відпочивати. 05.04.2025, близько 12-30 год, свідок побачила у вікно, що у її сусідів-військовослужбовців, які мешкають по АДРЕСА_2 , на вулиці лежить невідомий чоловік, якого вони почали саджати до автівки. Потім вони поїхали у невідомому напрямку, після чого хвилин через 10 повернулись. Свідок тоді пішла до сусідів запитати, кого вони відвезли, на що їй відповіли, що вночі до них завітав невідомий чоловік. Потім свідок попросила свого чоловіка зайти до Шумського, та коли той туди пішов, ОСОБА_9 вдома не було, двері були замкнені, горіло світло.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_10 , яка є дружиною загиблого ОСОБА_8 , віл 08.04.2025, остання розповіла, що вони з чоловіком з 2022 року мешкають окремо, чоловік мешкає по АДРЕСА_3 . 05.04.2025 чоловік припинив відповідати на повідомлення, читати їх, чоловіка ніхто зі знайомих не бачив. 06.04.2025 ОСОБА_10 зателефонувала донька, ОСОБА_14 , яка повідомила, що батька ніде немає, його всі шукають. Тоді свідок вирішила викликати поліцію.

Згідно протоколу огляду місця події від 09.04.2025, який проводився 09.04.2025 у період часу з 12 год. 00 хв. по 13 год. 40 хв. проведено огляд відкритої ділянки місцевості, яка розташовується за адресою: Донецька область, Краматорський район, Черкаська ТГ, поблизу с. Новоселівка за координатами: 48.8211277, 97.5013335. В ході огляду на землі було виявлено труп гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході проведення огляду було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Nokia» IMEI НОМЕР_2 та посвідчення журналіста кореспонденції № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 , які було поміщено та упаковано належним чином до спеціального пакету PSP112638з пояснювальним написом та підписами всіх учасників; пластикова пляшка об`ємом 1,5 л, частково заповнена прозорою рідиною, та жерстяна банка помаранчевого кольору об`ємом 0,5 л, які було поміщено та упаковано до паперового конверту з пояснювальним написом та підписами всіх учасників; черевик на праву ногу коричневого кольору 45 розміру, який було поміщено та упаковано до спеціального пакету PSP4151771 з пояснювальним написом та підписами всіх учасників.

Згідно протоколу огляду місця події від 06.04.2025, 06.04.2025 в період часу з 20-37 год по 21-51 год слідчим СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_3 , під час огляду виявлено та оглянуто в тому числі автомобіль камуфляжного кольору марки ВАЗ 2121 «Нива», д.н.з. НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 . Під час обробки всіх поверхонь автомобіля (ззовні та зсередини) люмінесцентним розчином «Blue STAR» було встановлено, що на поверхні ручки дверей авто з водійської сторони із середини мається люмінесцентне свічення яскраво блакитного кольору. Зроблено змив з поверхні вказаної ручки дверей, який поміщено до паперового конверту, опечатано належним чином.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 10.04.2025, останній показав, що він є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 та проживає наразі по АДРЕСА_2 разом з командиром відділення підвозу ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 , між ними товариськи стосунки. 04.04.2025, близько 22-00 год, свідок з ОСОБА_4 разом вживали спиртні напої на подвір`ї свого помешкання, коли до їхнього двору зайшов раніше невідомий чоловік, сказав, що він їх сусід. Свідку здалося, що чоловік був нетверезий. Чоловік попросив приєднатися до їхньої компанії, на що свідок та ОСОБА_16 погодилися. В ході спільного вживання алкоголю між невідомим чоловіком та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт з приводу політичних поглядів, далі невідомий чоловік почав ображати ОСОБА_4 , конфлікт перейшов у бійку. ОСОБА_4 бу фізично сильнішим за невідомого чоловіка та почав бити того хаотично кулаками по обличчю. Всього ОСОБА_16 завдав 3-4 удари кулаками обох рук в ділянку обличчя. Чоловік намагався захищатися та впав на землю, після намагався піднятися. В той момент ОСОБА_16 взяв штикову лопату з пожежного щитку будинку та завдав чоловіку гострою кінцівкою лопати близько двох ударів в область тулуба, удари наносив штрикаючи прямо від себе. Тоді свідок втрутився та почав відтягувати ОСОБА_17 , але в той момент ОСОБА_16 продовжував завдавати удари, ще наніс біля двох ударів гострим кінцем в область чола. Невідомий чоловік після цього впав на землю, на його чолі свідок побачив кров. Чоловік намагався піднятися, та ОСОБА_16 в той момент кричав йому, щоб він забирався геть з двору. Свідок з ОСОБА_16 увійшли до будинку відпочивати, а невідомий чоловік залишився лежати у дворі. 05.04.2025, близько 10-00 год, свій вийшов на подвір`я та побачив цього невідомого чоловіка, який лежав на землі, приблизно, на тому ж місці. Чоловік хропів, але не намагання розбудити його не реагував. В той момент у двір увійшов сусід ОСОБА_18 , але на запитання свідка, чи відомий йому той чоловік, відповів негативно та пішов. Тоді свідок розбудив ОСОБА_17 . Вони полили невідомого чоловіка водою, від чого той прокинувся. У нього була кров на чолі та руці. Свідок пропонував відвезти чоловіка до лікарні, але ОСОБА_16 не погодився, хотів відвезти його за село. Далі вони вдвох посадили чоловіка до багажного відділення авто марки «Нива», вивезли його за територію с. Новоселівка в бік гори ОСОБА_19 . Коли чоловіка вивантажували з авто біля лісосмуги, той щось мукав, намагався говорити. Потім чоловіки повернулися до місця свого розташування, до них зайшла сусідка ОСОБА_20 , запитала, куди вони відвезли чоловіка та хто це, на що вони їй відповіли, що відвезли його до дороги вул. Центральна, що то був сусід аграрій. 05.04.2025 близько 12-00 свідок наполіг, щоб вони повернулися за чоловіком, але коли вони за ним повернулися, він був без ознак життя. Тоді вони поїхали назад, до будинку.

Допитана 10.04.2025 свідок ОСОБА_11 повідомила, що 05.04.2025, близько 12-30 год вона з вікна свого будинку по АДРЕСА_3 побачила, що на подвір`ї її сусідів-військовослужбовців по АДРЕСА_2 лежить якийсь чоловік, над ним стояли два військових, що жили в тому будинку, один з них ОСОБА_21 , інший ОСОБА_22 , більше про них свідок нічого не знає. Свідок запитала у чоловіка, що там коїться, на що він сказав, що ходив туди, але не зрозумів, хто то, оскільки у чоловіка все лице побите. Далі військові посадили чоловіка у автомобіль «Нива» та поїхали по вул. Південні в бік провулку, що в кінці вулиці. Близько 12-50 год військові повернулись та на запитання свідка та її чоловіка повідомили, що напередодні ввечері до них зайшов невідомий чоловік, вже побитий, сказав, що він їх сусід, всі його знають. Військові сказали, що вдарили невідомого трошки, і що він впав зі сходів. Тоді свідок подумала, що то може бути їх сусід ОСОБА_9 . Потім її чоловік пішов до Шумського, але того вдома не було. Сусіди почали шукати ОСОБА_9 , але не знайшли.

Допитаний в якості свідка 10.04.2025 чоловік свідка ОСОБА_11 ОСОБА_23 підтвердив покази своєї дружини, зазначив, що близько 11-00 год 05.04.2025 він бачив, що на подвір`ї у сусідів-військовослужбовців лежав чоловік із сильно розбитим лицем, свідок його не впізнав. Далі свідок надав покази, аналогічна показам ОСОБА_11 .

Згідно протоколу обшуку від 10.04.2025, 10.04.2025 в період часу з 03 год. 05 хв. по 05 год. 44 хв., на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України старшим слідчим СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_24 , проведено невідкладний обшук за адресою: АДРЕСА_2 , в ході проведення якого гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та в ході подальшого невідкладного обшуку по зазначеній адресі в спальній кімнаті будинку було виявлено та вилучено: кофту чорного кольору (худі) з написом «LAKI», на рукаві якої виявлено нашарування речовини коричневого кольору, спортивні штани чорного кольору, флісову кофту зеленого кольору на лівому та правому рукаві якої виявлено нашарування речовини коричневого кольору, кофту сірого кольору з чорними вставками на лівому рукаві якої мається нашарування речовини коричневого кольору, вказані речі було вилучено та поміщено до спеціального пакету PSP4250040; 2 гумові капці чорного кольору з підошвою білого кольору фірми «CROCS» які було вилучено та поміщено до спеціального пакету PSP3126755; 2 складні стільці з металевими ніжками сірого кольору та тканиною зеленого кольору окрасу «мультикам», які були вилучені та обгорнуті в плівку яка була скріплена біркою; лопату з дерев`яною ручкою червоного кольору загальною довжиною 135 см, ширина леза 20 см, діаметр ручки 3,5 см, довжина леза 24 см, яка була вилучена та обгорнута в плівку яка була скріплена біркою.

Згідно протоколу огляду від 10.04.2025, 10.04.2025 в період часу з 06 год. 54 хв. по 07 год. 01 хв., старшим слідчим СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_24 , проведено огляд відкритої ділянки місцевості, яка розташовується поблизу вул. Жовтневої у с. Новоселівка Краматорського району Донецької області, за координатами (48.8159572/37.4601378). На вказаній ділянці серед сміття розташовується пакет чорного кольору, всередині якого виявлено та вилучено: 1 вологу серветку з нашаруванням речовини бурого кольору; 2 вологі серветки з нашаруванням невідомої речовини які були поміщені до паперового конверту.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10.04.2025, який проводився на території подвір`я по АДРЕСА_3 за участю свідка ОСОБА_15 , останній в присутності понятих розповів та показав, за яких обставин відбувалася бійка між ОСОБА_4 та потерпілим ввечері 04.04.2025.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2025 свідок ОСОБА_23 впізнав на фото № 4, на якому був зображений ОСОБА_4 , військовослужбовця ОСОБА_25 , який мешкає по АДРЕСА_2 , який 05.04.2025 вантажив невідомого на той час свідку чоловіка у автомобіль «Нива».

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2025 свідок ОСОБА_11 впізнала на фото № 2, на якому був зображений ОСОБА_4 , військовослужбовця ОСОБА_25 , який мешкає по АДРЕСА_2 , який 05.04.2025 вантажив невідомого на той час свідку чоловіка у автомобіль «Нива».

Відповідно до протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 10.04.2025, останній підтвердив свою причетність до побиття ОСОБА_26 , розповів, за яких обставин між ним та потерпілим ввечері 04.04.2025 виник конфлікт, який переріс у бійку, розповів, яким чином завдавав удари потерпілому. Також підозрюваний підтвердив, що вранці 05.04.2025 вони з ОСОБА_27 вивезли потерпілого, який на той час ще був живий, до лісосмуги за територію с. Новоселівка, а коли ОСОБА_4 вирішив все-таки відвезти потерпілого до лікарні та повернувся за ним, той вже був мертвий.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10.04.2025, який проводився на території подвір`я по АДРЕСА_3 за участю підозрюваного ОСОБА_4 , останній в присутності понятих розповів та показав, за яких обставин відбулася бійка між ним та потерпілим ОСОБА_28 ввечері 04.04.2025, показав механізм, за яким наносив удари потерпілому.

Згідно довідки про причину смерті до форми № 106/о № 205, ОСОБА_8 , 1967 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , причина смерті: тупа травма голови та тулуба.

10.04.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про що складено відповідне повідомлення про підозру від 10.04.2025, вручене ОСОБА_4 10.04.2025 о 21-24 год.

Сукупність зазначених доказів на початковій стадії досудового розслідування не викликають сумнівів у слідчого судді щодо причетності ОСОБА_4 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, підозра, повідомлена ОСОБА_4 , обґрунтована.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Згідно зі ст. 177 КПК України, Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаю реальним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ймовірність переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, оскільки з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, останній може вчинити спробу переховування задля уникнення кримінального відповідальності.

Крім зазначеного, слідчим також заявлений ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню.

Слідчий суддя погоджується з доводами органу досудового розслідування стосовно цього заявленого ризику, оскільки наразі свідки по кримінальному провадженню судом не допитані, крім того, підозрюваний знайомий зі свідками та, перебуваючи на волі, може здійснити спроби впливу на них з метою змусити їх змінити надані раніше, небажані для підозрюваного свідчення, задля уникнення в подальшому кримінальної відповідальності, а отже зазначений ризик є досить реальним.

Як визначено статтею 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Тож, враховуючи, що наразі тільки розпочато досудове розслідування кримінального провадження, безпосередньо судом свідки допитані ще не були, вірогідність того, що вони можуть змінити свої свідчення під тиском зацікавленої особи, є досить реальною.

Окрім того, встановивши ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування або суду, слідчий суддя також дійшов висновку про існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, адже дії ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду (у разі їх вчинення) можуть утворити склад іншого злочину, кваліфікованого за ч. 5 ст. 407 або ч. 4 ст. 408 КК України.

Заявлений в клопотанні ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає таким, що не знайшов свого підтвердження під час судового засідання. Наведені в клопотанні доводи стосовно ймовірності вчинення підозрюваним самокалічення або симулювання хвороби є припущеннями, які не обґрунтовані належним чином, а що стосується ймовірності перешкоджання кримінальному провадженню шляхом впливу на свідків, вказаний ризик є самостійним та вже встановлений слідчим суддею в ході розгляду клопотання.

Підсумовуючи наведене вище, вважаю, що є законні підстави для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08 червня 2025 року включно, оскільки саме такий запобіжний захід здатен у подальшому запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Розглядаючи питання застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує характер інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також особу підозрюваного.

Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітнього сина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто стійкі соціальні зв`язки за місцем мешкання наявні, є військовослужбовцем військової служби за контрактом, займає посаду водія-санітара 4 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , військове звання - молодший сержант.

Таким чином, враховуючи наведене вище, з огляду на відсутність належним чином підтверджених відомостей про наявність захворювань у підозрюваного, які унеможливлюють застосування до нього попереднього ув`язнення,зважаючи на те, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення спрямоване проти життя людини, що є найвищою соціальною цінністю, вважаю, що прокурором в судовому засіданні обґрунтовано було доведено, що більш м`які запобіжні заходи щодо підозрюваного не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків слідчий суддя не розцінює як пом`якшуючий чинник, оскільки вказана обставина не зменшує існуючі ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час судового засідання.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення та те, що воно спрямоване проти життя людини, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення ОСОБА_4 розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131-132, 177-178, 181-184, 193, 194 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання ст. слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , подане за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000357 від 06.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, - до 08 червня 2025 року включно, без визначення розміру застави, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_5 з місцем дислокації в АДРЕСА_2 .

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним/обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 11.04.2025 о 13-00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1