Номер справи 703/2590/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Сміла

Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла клопотання слідчого СВ ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене процесуальним керівником - прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 04.05.2024 під №0000417, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, неодруженого, утриманців не має, непрацюючого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

у с т а н о в и в :

Слідчий СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб без внесення застави відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000417 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 03.05.2024 до ВП №2 Черкаського РУП надійшло повідомлення від т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що 27.04.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_5 відмовився від одержання повістки для подальшого направлення до військової частини, чим ухилився від призову по мобілізації.

04.05.2024 слідчим віддіомл ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області по вказаному факту внесені відомості до ЄРДР за № 0000417 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на військовому обліку як військовозобов`язаний у ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час оголошеної на території України загальної мобілізації на військову службу у Збройні Сили України, пройшов військово-лікарську комісію та відповідно до картки обстеження та медичного огляду від 27.04.2024 і довідки військово-лікарської комісії №1124 від 29.04.2024 був визнаний придатним до військової служби. У зв`язку з цим в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 27.04.2024 уповноваженим представником відділу ОСОБА_5 було вручено повістку на відправку на військову службу за мобілізацією на 17 год 00 хв 28.04.2024. ОСОБА_5 зі змістом повістки та вимогами ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» був ознайомлений, однак в присутності понятих відмовився від отримання повістки, про що 27.04.2024 було складено відповідний акт. В подальшому, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання ОСОБА_5 , не маючи права на відстрочку та без поважних на це причин, не прибув 28.04.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що свідчить про його ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

06.02.2025 о 11 год 28 хв ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Слідчий у клопотанні стверджує, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри повністю підтверджується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами. Крім того, під час досудового розслідування було встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: не маючи постійного місця роботи та маючи реальну можливість бути засудженим до позбавлення, ОСОБА_5 може залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може намагатись впливати на свідків по кримінальному провадженню як особисто, так і за допомогою інших осіб, шляхом залякування, погроз або навіть заподіяння тілесних ушкоджень; під тягарем відповідальності може винити інші кримінальні правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у ньому. Додатково уточнила клопотання в частині строку обрання запобіжного заходу та пояснила, що оскільки строк досудового розслідування, з урахуванням часу його зупинення, закінчується 20.04.2025, то просила застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою по 20.04.2025. Просила врахувати, що на розгляді в судах станом на день розгляду клопотання перебувають два обвинувальні акти відносно ОСОБА_5 .

Слідчий просив задоволити клопотання з урахуванням позиції прокурора щодо строку застосування запобіжного заходу.

Захисник просив відмовити у клопотанні та пояснив, що ОСОБА_5 не переховувався від органів досудового розслідування чи суду, оскільки з моменту внесення відомостей до ЄРДР і до 06.02.2025 ні слідчий, ні прокурор ніяким чином не намагались контактувати з ним. Не заперечував, що наразі здійснюються два судові провадження, обвинуваченим у яких є його підзахисний, однак у судові засідання він з`являється та дотримується всіх обов`язків. А тому, будь-яких підстав для оголошення його в розшук не було, враховуючи, що до суду він з`явився добровільно. Пред`явлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, є необґрунтованою, оскільки в ІНФОРМАЦІЯ_4 він був доставлений примусового, від проходження медичного огляду відмовився, однак його якимось чином все одно було проведено. Слідчий не врахував, що відсутнє направлення ОСОБА_5 на ВЛК, а у копії медичного висновку відсутні аналізи, які ОСОБА_5 повинен був обов`язкового здати під час проходження огляду. Щодо зазначених слідчим ризиків, то вважає їх недоведеними.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника та додатково пояснив, що він не мав наміру ухилятись від мобілізації, однак військово-лікарська комісія була проведена з суттєвими порушеннями. Він не тікав, не переховувався від органів досудового розслідування і не збирається в подальшому вчиняти будь-які дії, які б перешкоджали слідству під час досудового розслідування або суду.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000417 від 04.05.2024 з правовою кваліфікацією правопорушення ст.336 КК України, що підтверджується наявним в матеріалах витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За версією слідства, ОСОБА_5 було вручено повістку на відправку на військову службу за мобілізацією на 17 год 00 хв 28.04.2024. Він зі змістом повістки та вимогами ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» був ознайомлений, однак відмовився від отримання повістки. В подальшому, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , не маючи права на відстрочку та без поважних на це причин, не прибув 28.04.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, у кримінальному провадженні №0000417 орган досудового розслідування підозрює ОСОБА_5 в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

06 лютого 2025 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одними із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосування запобіжних заходів здійснюється з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання будь-яким спробам перешкоджання проведення досудового розслідування та судового провадження (ризики). Крім того, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри вчинення особою кримінального правопорушення (ст.177 КПК України).

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами матеріалів кримінального провадження оцінити в сукупності всі обставини, що можуть вплинути на прийняття цього рішення, перелік яких, крім іншого, міститься у частині 1 вказаної норми.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують таку ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого, прокурора. Частина 5 вищевказаної статті передбачає, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосовується виключно у випадках, передбачених частиною 2 статті 183 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 178 КПК України під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, включаючи міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців.

Статтею 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом.

Щодо обґрунтованості підозри.

Так, при прийнятті рішення, слідчий суддя враховує, що відділом поліції №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області зареєстроване кримінальне провадження №0000417 за обставинами, що вказані у клопотанні.

До клопотання додано копії документів, відомості з яких обґрунтовують підозру ОСОБА_5 , а саме: повідомлення про кримінальне правопорушення від 30.04.2024; розписки №358 від 22.04.2024; журналу видачі довідок відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 ; журналу обліку видачі бланків повісток ІНФОРМАЦІЯ_2 ; поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані і відправлені ІНФОРМАЦІЯ_3 у складі команди № НОМЕР_1 від 29.04.2024; картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_5 ; акту про відмову від підпису в розписці про одержання повістки від 27.04.2024; довідки військово-лікарської комісії від 29.04.2024; акту про відмову від підпису в розписці про одержання повістки від 27.04.2024; протоколів допиту свідка від 04.06.2024; протоколу допиту свідка від 29.01.2025.

У ході розгляду клопотання захисник заперечував обґрунованість підозри ОСОБА_5 у інкримінованому йому правопорушенні.

Слідчий суддя зауважує, що КПК України не встановлює критеріїв визначення обґрунтованості підозри. Однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, у практиці останнього «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), від 21.04.2011, заява №42310/04, п. 175).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. The United Kingdom), від 28.10.1994, заява № 14310/88, п. 55).

Тобто, стандарт «обґрунтована підозра», який використовується на стадії обрання підозрюваному запобіжного заходу, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта. Адже обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (рішення ЄСПЛ у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява №72508/13, п. 184).

Отже, під час перевірки, чи наявна обґрунтована підозра вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, слідчий суддя з`ясовує, чи наявні факти або інформація, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, своїми діями могла вчинити кримінальні правопорушення, а також такі виправдовують подальше розслідування.

Обґрунтованість підозри підтверджується матеріалами, що додані до клопотання. Дані, що містяться у наданих слідчому судді копіях матеріалів кримінального провадження № 0000417, можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, та виправдовують подальше досудове розслідування.

Отже, на думку слідчого судді, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Щодо обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК.

Слідчий суддя звертає увагу на положення ч. 1 ст. 177 КПК, відповідно до яких метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Отже, метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення названих ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні слідчий зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Слідчий суддя погоджується з доводами клопотання про те, що ризик переховування може існувати та обумовлюється можливістю притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для підозрюваного наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також з п. 36 рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України».

Окрім того, підозрюваний безумовно обізнаний щодо здійсненням досудового розслідування в межах цього кримінального провадження.

Поряд з цим, підозрюваний неодноразово викликався до органу досудового розслідування, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями повісток про виклик, зокрема, на 15 березня 2025 року, 17 березня 2025 року, 18 березня 2025 року та фіскальними чеками АТ «Укрпошта» про їх відправку, проте за повістками не з`явився.

У зв`язку з тим, що підозрюваний на виклики слідчого не з`являвся і встановити його місце знаходження встановити не вдалось, постановою слідчого СВ ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 19 березня 2025 року ОСОБА_5 було оголошено в розшук.

Враховуючи, що з матеріалів кримінального провадження вбачалось, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, переховується від явки до слідчого, ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 березня 2025 року було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

І хоча підозрюваний з`явився до слідчого судді самостійно, це не спростовує факт вчинення ним дій по ігноруванню викликів слідчого під час здійснення досудового розслідування.

Слідчий суддя зауважує, що прибуття до слідчого, прокурора, слідчого судді на виклик є обов`язком підозрюваного відповідно до ст. 42 КПК України, а тому підлягає безумовному виконанню.

Крім того, слідчий суддя враховує, що на розгляді у суді перебуває два кримінальних провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,3 ст.296, ч.2 ст.345 КК України. З повідомлення судді Черкаського районного суду від 29.03.2025 ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_5 не з`являється у судові засідання, оскільки він видалений із зали судового засідання до судових дебатів з підстав зловживання своїми процесуальними правами, невиконання законних вимог головуючого судді.

Така поведінка підозрюваного переконує слідчого суддю в тому, що підозрюваний, усвідомлюючи правові наслідки повідомлення його про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачаючи ймовірність застосування стосовно нього запобіжного заходу, враховуючи також ймовірність покарання, що йому загрожує, переховувався від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, то слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні.

Так, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо приймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Поряд з цим, за змістом ч. 11 ст. 615 КПК України як докази в суді можуть бути використані і показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану. Проте хід і результати такого допиту мають фіксуватися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

Тому, ризик впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, та дослідження їх судом.

Відповідний незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, яка вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад, показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Натомість, підозрюваний, будучи обізнаним про них та можливих свідків вчинення злочину, у силу тяжкості покарання, що йому загрожує, може впливати на зміст їх показань.

Зокрема, як вбачається з наданої слідчому судді розписки №358 ОСОБА_5 , 27 квітня 2024 року, одержав повістку на відправку до військової частини НОМЕР_1 на 28 квітня 2024 року на 17 год. 00 хв. Однак, від підпису про одержання повістки на відправку відмовився. Підтвердженням зазначеного, на думку слідчого та прокурора, є покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 04 червня 2024 року. Вказані свідки зазначили, що ОСОБА_5 , 27 квітня 2024 року, отримав повістку на відправку до військової частини НОМЕР_1 на 17 год. 00 хв. 28 квітня 2024 року, однак від підпису та отримання повістки відмовився. 28 квітня 2024 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_5 на відправку не з`явився.

Слідчий суддя виходить з того, що з метою уникнення покарання, ОСОБА_5 може вчиняти дії, покликані на примушення свідків до зміни показань чи до відмови від їх надання.

Окрім того слідчим суддею не виключається на даний час і ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, з урахуванням того, що окрім наведеного кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ще двох кримінальних правопорушень, які на даний час перебувають на розгляді в Черкаському районному суді.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що прокурором доведена можлива причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також вірогідність існування ризиків стосовно вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України, що свідчить про наявність підстав для застосування до нього запобіжного заходу.

Виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, переховувався від органів досудового розслідування. Крім того, після ймовірного вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, йому було повідомлено про підозру, а потім пред`явлено обвинувачення у вчинені іншого кримінального правопорушення, що підтверджується довідкою від 31 січня 2025 року.

Враховуючи встановленні в ході розгляду клопотання обставини та інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що домашній арешт та застава, як і особисте зобов`язання та особиста порука не зможуть уберегти від встановлених у цьому кримінальному провадженні ризиків, у зв`язку з чим приходить до висновку про обґрунтованість клопотання в частині застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На переконання слідчого судді застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з огляду на вагомі обставини, що доводять ризики, про які було зазначено вище.

При цьому вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості тримання його під вартою (інших відомостей не надано).

Окрім того, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Хоча слідчий у клопотанні і просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без внесення застави, однак жодного обґрунтування щодо неможливості застосування ч.3 ст.183 КПК України не навів.

Положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують cуд на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; даних про особу підозрюваного; встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя, з урахуванням всіх обставин, встановлених в ході розгляду клопотання, вважає за не визначити розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 грн.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Однак, оскільки строк досудового розслідування, з урахуванням часу його зупинення, закінчується 20.04.2025, то запобіжний захід щодо ОСОБА_5 слід застосувати на строк 11 днів, тобто з 10 по 20 квітня 2025 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування у кримінальному проваджені №0000417.

Водночас обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, покладаються на підозрюваного строком на два місяці з моменту звільнення з-під варти, у зв`язку із внесенням застави у визначеному слідчим суддею розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

Слід зазначити, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень (ст. 198 КПК України).

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене процесуальним керівником - прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 04.05.2024 під №0000417, про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 11 днів, в межах строку досудового розслідування, який обчислювати з 10 квітня 2025 року по 20 квітня 2025 року включно.

Розмір застави ОСОБА_5 визначити у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60560 гривень, після внесення якої підозрюваний звільняється з-під варти, якщо у уповноваженої особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає його тримання під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі, протягом її дії.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він фактично проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити на строк 2 місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити, що учасники провадження не позбавлені права звернення до суду у встановленому законом порядку з клопотанням про зміну чи скасування запобіжного заходу впродовж дії запобіжного заходу.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду скарги апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Копії ухвали вручити підозрюваному, прокурору, слідчому та захиснику негайно після її оголошення та направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання.

Надати працівникам Відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та взяття його під варту негайно в залі суду для направлення до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».

Повний текст ухвали оголошений 11 квітня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1