Справа № 573/2515/24
Номер провадження 1-кс/573/1/25
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 січня 2025 року м. Білопілля

Слідчий суддя Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої Відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Харківської області, Барвінківського району, с. Богодарове, мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, на обліку в лікарів нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судимого,

- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и в :

03.01.2025 слідча ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що 27.12.2024 близько 15:00 ОСОБА_4 проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , побачив малолітнього ОСОБА_7 та неповнолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

За відсутності жодних приводів, причин та підстав у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, спрямованих на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Того ж дня близько 15:03, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, з хуліганських мотивів, нехтуючи прийнятими в суспільстві правилами моральності та доброчинності, демонструючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставляючи себе оточуючим та виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, тримаючи в руках заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень металеву трубу довжиною 174 см, діаметром 30 мм, ОСОБА_4 безпричинно почав розмахувати нею. Внаслідок вказаних дій неповнолітні ОСОБА_8 і ОСОБА_9 злякалися та забігли всередину двору будинку АДРЕСА_2 , а малолітній ОСОБА_7 не встиг втекти від ОСОБА_4 , у результаті чого останній наніс металевою трубою удари в ліве плече та по голові останнього, внаслідок чого малолітній ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді рваної рани шкіри голови, забій лівого плеча.

Вказані відомості внесені до ЄРДР 27.12.2024 за №0000609 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

30.12.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 зібрано достатньо доказів, які свідчать про здійснення ним тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за що передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до семи років.

На існування ризиків слідча зазначає те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, останній проживає на території прикордонного району, який межує з рф, не має постійного місця роботи, а в селі Вири ОСОБА_4 має міцні зв`язки, а тому може переховуватися від органів досудового розслідування, зокрема, у знайомих. Потерпілий і свідки або проживають з підозрюваним в одному, або ж у сусідньому населеному пункті, а тому ОСОБА_4 може незаконно вплинути на них. На даний час на розгляді в Білопільському районному суді перебуває два кримінальних провадження щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України. У кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 121 КК України відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який діяв на час вчинення хуліганських дій, що свідчить про можливість вчинення ним нових злочинів у разі необрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав.

Підозрюваний ОСОБА_4 свою вину за пред`явленою підозрою не визнав, проти задоволення клопотання заперечував.

Захисник ОСОБА_5 просила обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Конституції України та п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Як вбачається зі статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Щодо поняття «обґрунтована підозра» суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує позицію ЄСПЛ, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення та в п. 32 рішення в справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вбачається з матеріалів провадження, пред`явлена ОСОБА_4 підозра за ч. 4 ст. 296 КК України має місце та підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, зокрема, протоколом огляду місця події, протоколами допитів потерпілого, свідків.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме: питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів дійшов висновку, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Також, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за що передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. Віднесення вказаного злочину до категорії тяжких, свідчить про ступінь можливої суспільної небезпечності особи підозрюваної та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства й суду.

До того ж, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, існує обґрунтований ризик незаконного впливу останнього на потерпілих та свідків, вчинення перешкод слідству, що може вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування кримінального провадження та судового розгляду.

При вирішенні клопотання суд також враховує практику Європейського суду з прав людини викладену в рішенні «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, відповідно до якої особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. При цьому обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків також є належною підставою для первинного взяття під варту (рішення від 15.09.2009 у справі «Ямрозі проти Польщі», рішення від 10.02.2011 у справі «Плєшков проти України»).

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що вказані вище обставини свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання заявленим ризикам, у зв`язку з чим вважаю за необхідне клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту задовольнити.

З огляду на положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 183, 369-372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчої Відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 57 днів, тобто до 28 лютого 2025 року включно.

Виконання даної ухвали покласти на Відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали слідчого судді до 28 лютого 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя