УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 Справа №607/2699/25 Провадження №1-кп/607/1168/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

та представника

потерпілого ОСОБА_6

під час проведення у приміщенні суду в м. Тернополі підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 08 січня 2025 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з Теребовлянської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 08 січня 2025 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду дане кримінальне провадження передано судді ОСОБА_1 на виконання вимог ст. 334 КПК України для вирішення питання про об`єднання (спільного розгляду) із кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001076 від 11 грудня 2024 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України(№607/27675/24)).

Прокурор заперечив щодо об`єднання вказаних кримінальних проваджень, зазначивши, що в даному кримінальному провадженні ініційовано питання щодо укладення угоди про визнання винуватості, а тому об`єднання кримінальних проваджень не сприятиме здійсненню судового провадження в розумні строки, натомість окремий розгляд зазначених кримінальних проваджень буде більш доцільним.

Окрім цього в підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до двох місяців, оскільки строк застосування вказаного запобіжного заходу закінчується та на даний час кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання , а підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні, оскільки продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, зможе переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та можливу міру покарання, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, а тому вважає, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримала думку прокурора, заперечивши щодо об`єднання кримінальних проваджень, а також зазначила, що при вирішенні клопотання прокурора про продовження застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою покладається на думку суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо об`єднання кримінальних проваджень, оскільки в даному кримінальному провадженні ініційовано питання щодо укладення угоди про визнання винуватості. Крім того просять відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, натомість захисник просить змінити застосований відносно ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт або зменшити раніше визначений розмір застави.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт з додатками, дійшов до таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 334 КПК України у разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Крім того статтею 21 КПК України кожному гарантовано право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

З норм ст. 28 КПК України випливає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд.

Слід зазначити, що з аналізу норм КПК України вбачається, що законодавець передбачив можливість, а не обов`язок прийняття судом рішення про об`єднання матеріалів кількох кримінальних проваджень в одне, в разі виявлення вказаних у законі підстав для цього. Відтак є достатні підстави вважати, що спільний розгляд вищевказаних кримінальних проваджень не є доцільним, оскільки таке об`єднання не забезпечить беззаперечне виконання вимог ст. 28 КПК України щодо розумних строків розгляду кримінальних проваджень та навпаки ускладнить їх повний та всебічний розгляд та потягне за собою затягування розгляду справи.

За вказаних обставин, на думку суду, спільний розгляд кримінальних проваджень не сприятиме їх оперативному вирішенню та порушить права учасників судового розгляду на розгляд справи протягом розумного строку. Також як вбачається зі змісту обвинувальних актів щодо ОСОБА_4 , якими йому висунуто обвинувачення, діяння, описані в них, не пов`язані одне з одним, а тому не вбачається ніяких перешкод для окремого розгляду зазначених кримінальних проваджень в суді, а навпаки окремий їх розгляд буде більш доцільним та оперативним. Крім того у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 08 січня 2025 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, ініційовано питання щодо укладення угоди про визнання винуватості.

Судом взято до уваги, що Постановою Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ №11 від 17.10.2014 року визначено, що недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади, а тому з метою забезпечення дотримання судами процесуальних строків розгляду, зокрема, кримінальних справ, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) (далі - Конвенція) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Таким чином суд не вбачає підстав для об`єднання зазначених вище кримінальних проваджень, адже це може призвести до затягування розгляду кримінальних проваджень у суді та безпідставних відкладень судових засідань, натомість суд вважає, що окремий розгляд зазначених кримінальних проваджень буде більш доцільним та оперативним, а також з урахуванням того, що у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 08 січня 2025 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК Україниініційовано питання щодо укладення угоди про визнання винуватості, у зв`язку з чим вказане кримінальне провадження слід передати керівнику апарату Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області для проведення його перерозподілу у порядку, встановленому ст.35 КПК України.

Крім того при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт або зменшення розміру застави, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити за безпідставністю, а клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до двох місяців з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК Україниза наявності клопотань суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Крім того згідно ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 10 січня 2025 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 березня 2025 року та визначено розмір застави 70 (сімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960,00 грн. (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят гривень 00 копійок).

При вирішенні клопотань сторони обвинувачення та сторони захисту щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Відповідно до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Так, прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, тобто з урахуванням вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином. Крім того на даний час продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_4 з огляду на санкцію статті обвинувачення, зможе переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, так як свідки ще не допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення їх допитів останні можуть змінити свої показання на користь обвинуваченого. Крім того ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, перебуваючи у статусі обвинуваченого в іншому кримінальному провадженні, тобто продовжив свою протиправну діяльність, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки обвинуваченого та про підвищену його суспільну небезпеку як особи, яка може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , а також зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується останній, суд вважає виправданим подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до двох місяців.

При цьому в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено підстав для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в тому числі домашнього арешту. Крім того суд не вбачає на даній стадії судового розгляду підстав для зменшення раніше визначеного обвинуваченому ОСОБА_4 розміру застави, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ,його тяжкість, а також виходячи з необхідності уникнення ризиків, які продовжують існувати, та вважає, що на даному етапі кримінального провадження застава у розмірі саме 70 (сімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 211 960,00 грн. (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят гривень 00 копійок), зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 та виконання покладених на нього обов`язків, а тому у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт або зменшення раніше визначеного обвинуваченому розміру застави слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 217, 314-317, 331, 334, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В об`єднанні кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 08 січня 2025 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України(№ 607/2699/25) з кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001076 від 11 грудня 2024 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України(№607/27675/24) відмовити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 08 січня 2025 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України(№ 607/2699/25) передати керівнику апарату Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області для проведення його повторного перерозподілу у порядку, встановленому ст. 35 КПК України.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт або зменшення розміру застави відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 ,у вигляді тримання під вартою залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,терміном до двох місяців, тобто до 25 квітня 2025 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , його захиснику та прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку лише в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1