ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1466/25 Справа № 186/912/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000038 від 01 липня 2022 року про продовження строку тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Токмак Запорізької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 31 березня 2022 року Першотравенським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст.ст. 75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів, після закінчення дії попередньої ухвали суду, з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд зазначив, що з огляду на наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні інкримінованого злочину, який на час його скоєння, відповідно до ст. 12 КК є особливо тяжким злочином, існування ризиків, які не зменшилися, а саме останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, враховуючи конкретні обставини справи, викладені в обвинувальному акті та частково дослідженими судом, слід продовжити строк тримання під вартою з визначенням застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосовувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вказує на те, що обвинувачений перебуває під вартою понад два роки, заявлені ризики не доведені стороною обвинувачення та не підтверджені жодними доказами, а є лише припущенням. Судом першої інстанції не об`єктивно досліджено ризики та не враховані всі обставини, які надають можливість застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник в режимі відеоконференції підтримав апеляційну скарги та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, змінивши запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Інші учасники судового розгляду про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про особисту участь до суду від них не надходило, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що вказаних вимог кримінального процесуального закону суд не дотримався належним чином, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає слушними з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що ухвалою слідчого судді Першотравенського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався судом першої інстанції.

В провадженні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області є вищевказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 190 КК (в редакції на час вчинення злочину), яке перебуває на стадії судового розгляду.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває вже на стадії судового розгляду і ОСОБА_7 вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», апеляційний суд не входить в перевірку питання «обґрунтованості підозри».

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку статей 199, 331 КПК, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіривши матеріали провадження та клопотання прокурора, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_7 , перебуваючи без жодного запобіжного заходу та усвідомлюючи суворість можливого покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

За змістом ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, у тому числі наявність у нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тощо.

Суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції, враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий за корисливий злочин, в період іспитового строку обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК (в редакції на час вчинення злочину), яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, що може свідчити про можливість ухилення обвинуваченого від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та суворість можливого покарання, яке може бути йому призначено у випадку визнання його винуватим, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці ризику, що підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Вищевикладені обставини, враховані апеляційним судом в контексті наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК та ймовірності їх настання, за умови взагалі не застосування до обвинуваченого запобіжного заходу.

Обґрунтовано суд визнав доведеним і ризик впливу на свідків з огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду. При цьому, апеляційний суд зважає, що ризик можливого впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

При цьому, переглядаючи матеріали контрольного провадження, суд апеляційної інстанції враховує строк судового розгляду та загальний строк перебування обвинуваченого під вартою.

Так, ОСОБА_7 утримується під вартою понад два роки та ризики, які були підставою для застосування та продовження стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зі сплином часу зменшуються, у зв`язку з чим продовження тримання обвинуваченого під вартою є недоцільним та невиправданим, оскільки запобігти даним ризикам наразі можливо шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який також пов`язаний з обмеженням свободи особи.

У справі Ігнатов проти України, заява № 40583/15, рішення від 15.12.2016, ЄСПЛ зазначив, що ризик того, що обвинувачений може перешкодити належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою (див. Строган проти України, № 30198/11, § 97, 6 жовтня 2016 р.).

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

При цьому, в клопотанні прокурор не наводить доводи та аргументи, які дійсно свідчать, що інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

Враховуючи характер пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, даних про його особу, який раніше судимий, має постійне місце проживання, продовження військового стану, надмірну тривалість перебування його під вартою та продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, і те, що судовий розгляд триває та усі докази кримінального провадження не дослідженні, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є доцільним та достатнім у даному кримінальному провадженні для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та забезпечення належного судового розгляду в розумний строк.

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, не в повному обсязі дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не врахував тривалість тримання обвинуваченого під вартою та дійшов помилкового висновку, що більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти наявним ризикам.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника, тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладенням на нього відповідних обов`язків.

Керуючись статтями 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2025 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України, скасувати.

Постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

Застосувати стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 09 травня 2025 року включно.

Покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- цілодобово не відлучатися без дозволу суду з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру;

- прибувати до суду за кожним викликом суду;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що порушення покладених на нього обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.

Копію ухвали направити для виконання до ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції України за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4