Справа № 163/1587/24
Провадження № 1-кп/163/52/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження №0000035 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи особою призовного віку, яка не має права перетину державного кордону України у військовий час у жовтні 2023 року через месенджер «Телеграм» вступив у змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою домовився про виготовлення на своє ім`я документу, який надає право безперешкодного виїзду за межі України - пенсійного посвідчення, форма якого встановлена постановою правління Пенсійного фонду України №26-1 від 03 листопада 2017 року. З цією метою, діючи за попередньою змовою в групі осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, як пособник у виготовленні вказаного підробленого документу ОСОБА_4 через зазначений месенджер надав невстановленій особі свої персональній дані та фотознімок.

25 грудня 2023 року в обміннику, що по АДРЕСА_2 здійснив поповнення наданого невстановленою досудовим розслідуванням особою електронного гаманця на суму 1500 доларів США, як оплату за виготовлення підробленого посвідчення.

За такого пособництва ОСОБА_4 невстановлена під час досудового розслідування особа у невстановленому місці і в невстановлений час за допомогою комп`ютерної техніки умисно виготовила завідомо підроблене пенсійне посвідчення інваліда 2 групи № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 24 листопада 2021 року на ім`я ОСОБА_4 , в яке внесла недостовірні відомості про те, що він є інвалідом 2 групи загального захворювання і завірила відтиском печатки «Пенсійний фонд України», підробивши підпис керівника вказаної установи.

03 лютого 2024 року ОСОБА_4 отримав зазначене підроблене посвідчення у відділенні ТОВ «Нова Пошта» № 2, що розташоване на площі Шевченка 1а в місті Мерефа Харківської області.

Близько 09:45 години 13 лютого 2024 року під час проходження прикордонного контролю в пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення "Ягодин", що по вулиці Прикордонників 1 в селі Старовойтове Ковельського району Волинської області, ОСОБА_4 умисно, з метою незаконного перетину державного кордону України, в порушення Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" як підставу перетину кордону надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблене пенсійне посвідчення інваліда 2 групи № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 24 листопада 2021 року на своє ім`я, яке відповідною установою не видавалось та не посвідчувалось.

Обвинувачений в судовому засіданні заявив, що не оспорює і визнає доведеними час, місце, спосіб, мотив вчинення ним кримінальних правопорушень та фактичні обставини обвинувачення, а його показання відповідають змісту обвинувального акта.

За таких обставин при згоді сторін кримінального провадження суд дослідив докази в порядку ч.3 ст.349 КПК України і дійшов висновку про повну доведеність винуватості ОСОБА_4 в пособництві, тобто наданні засобів вчинення кримінального правопорушення іншими співучасниками у підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою його використання іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та у використанні завідомо підроблених документів, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обтяжуючих обставин суд відносить вчинення кримінальних правопорушень з використанням умов воєнного стану.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах законів, за якими він притягується до кримінальної відповідальності, у вигляді штрафу за ч.4 ст.358 КК України та у вигляді реального обмеження волі за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України із застосуванням за ст.70 КК України принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення проти авторитету органів державної влади в період запровадження на території України воєнного стану. За таких обставин такий вид покарання відповідатиме особі обвинуваченого, а термін покарання слід визначити з врахуванням характеру кримінального правопорушення та ступеня участі в його вчиненні.

Крім цього, незважаючи на характеризуючі дані обвинуваченого, суд вважає неможливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому не вбачає підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Призначення обвинуваченому покарання у виді реального обмеження волі, на переконання суду, буде відповідати принципу індивідуалізації покарання і є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами.

Долю речових доказів належить вирішити згідно зі ст.100 КПК України.

На підставі ст.124 КПК України судові витрати на проведення експертизи слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлене, а підстави для ухвалення такого рішення з ініціативи суду не встановлені.

Керуючись ст.ст.373, 374, ч.15 ст.615 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, і за цими законами призначити йому покарання:

- за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України - у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Речові докази:

- пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , видане Пенсійним фондом України 24.11.2021 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бланк серії НОМЕР_2, - залишити у матеріалах цього провадження, скасувавши накладений на нього ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року арешт.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 2271,84 (дві тисячі двісті сімдесят одну) гривню 84 копійок судових витрат на проведення судових технічної експертизи документів.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1