Провадження № 1-кс/201/5606/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська клопотання прокурора Волноваської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000477 від 20.02.2024, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про арешт майна підозрюваного.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилався на те, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000477 від 20.02.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у березні - квітні 2014 року в місті Донецьку та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки окупаційної влади, направленої на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Так, 07.04.2014 у місті Донецьку видано «Акт о провозглашении государственной самостоятельности Донецкой Народной Республики», яким публічно закликано місцеве населення до проведення 11.05.2014 «загального обласного референдуму» на території Донецької області з питання визнання державної самостійності «Донецької Народної Республіки» (далі - «ДНР») та чинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України.

11 травня 2014 року в окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України проведено «загальний обласний референдум», за результатами якого 12 травня 2014 року проголошено про суверенітет «ДНР» на території Донецької області.

Надалі представниками самопроголошеної «ДНР», які контролюються окупаційною владою Російської Федерації, з числа своїх громадян та місцевого населення області сформовано політично-управлінські («органи державної влади ДНР») та силові органи.

При цьому кожний учасник органів політичного та силового блоків «ДНР» (у т.ч. які долучалися в подальшому до їх складу) усвідомлював, що головним їх завданням є підтримка збройної агресії Російської Федерації та зміна меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Донецької області, які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» №254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями.

Одночасно з метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, на тимчасово окупованій частині Донецької області з числа представників політичного блоку «ДНР» створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, які узурпували виконання владних функцій, та згідно з Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018 є органами окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Починаючи з початку квітня 2014 року тимчасово окуповано територію м. Донецька.

Представниками Російської Федерації на тимчасово окупованій території Донецької області створено підпорядковану, керовану та фінансовану Російською Федерацією окупаційну адміністрацію, в яку входили органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією України та псевдоправоохоронні органи.

Так, після тимчасової окупації території міста Донецька представники незаконного збройного формування «ДНР», які є частиною окупаційної адміністрації РФ, на окупованих територіях створили правоохоронний орган, так звану «Прокуратуру Донецкой Народной Республики».

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , маючи вищу юридичну освіту, достатній рівень спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів активної підривної діяльності РФ проти України шляхом окупації та подальшої анексії території України в Донецькій області, розуміючи, що вищевказані нормативні документи є незаконними, оскільки явно прийняті всупереч Конституції України та чинного законодавства України, після окупації міста Донецька діючи умисно, за власною ініціативою, добровільно залишився на тимчасово окупованій території області та з власної ініціативи добровільно вирішив надати допомогу РФ та її представникам у проведенні підривної діяльності на шкоду суверенітетові та територіальної цілісності України, тобто вчинити державну зраду (в редакції Кримінального Кодексу України від 04.06.2014).

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради, а саме діяння, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, що виразилось в наданні іноземній державі Російській Федерації та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_4 на підставі так званого Закону «О Прокуратуре» Донецкой Народной Республики» не пізніше листопада 2014 року (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена), перебуваючи у адміністративній будівлі Генеральної прокуратури Донецької Народної Республіки, за адресою: Донецька область м. Донецьк, по вул. Генерала Антонова, 2, використовуючи матеріально-технічну базу прокуратури, власні теоретичні знання і практичні навички, діючи відповідно до прийнятих керівництвом окупаційної влади РФ нормативно правових актів почав виконувати функції представника правоохоронного органу, у якості:

- «следователя по особо важным делам следственной части следственного управления Генеральной прокуратуры Донецкой Народной Республики», з листопада 2014 року по червень 2016 року;

- «следователя по особо важным делам главного следственного управления Генеральной прокуратуры Донецкой Народной Республики», з червня 2016 року по березень 2018 року;

- «старшого следователя по особо важным делам следственного отдела следственного управления Генеральной прокуратуры Донецкой Народной Республики», з березня 2018 року по жовтень 2018 року;

- «заместителя прокурора Ленинского района г. Донецка Генеральной прокуратуры Донецкой Народной Республики», з жовтня 2018 року по червень 2022 року.

Далі, незважаючи на вчинене, достовірно розуміючи про здійснення підривної діяльності про України, ОСОБА_4 продовжив вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до ст. ст. 2, 65, 68, 73 Конституції України суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

Військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, 24.02.2022 незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3564-IX, яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-IX, Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, Указом від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX, Указом від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-IX, Указом від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3275-IX), Указом від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3429-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб до 13.05.2024, Указом від 06.05.2024 №271/2024, затвердженого Законом України від 08.05.2024 № 3684-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 14 травня 2024 строком на 90 діб до 12.08.2024, Указом від 23.07.2024 №469/2024, затвердженого Законом України від 23.07.2024 № 3891-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 12 серпня 2024 строком на 90 діб до 10.11.2024, Указом від 29.10.2024 №740/2024, затвердженого Законом України від 29.10.2024 № 4024-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 10 листопада 2024 строком на 90 діб до 08.02.2025.

Продовжуючи підривну діяльність проти України, РФ утворила на окупованій території України в Донецькій області федеральні органи державної влади РФ, правоохоронні органи та органи судової системи, органи місцевого самоврядування з метою становлення та зміцнення окупаційної влади РФ та недопущення контролю України над цією територією.

Після тимчасової окупації території Донецької області, у тому числі м. Донецьк, на території «Донецької Народної Республіки» було незаконно створено правоохоронний орган «Прокуратуру Донецької Народної Республіки» (редакція закону прийнятого «Постановленим Народного Совета Донецкой Народной Республики» від 31.08.2018 року).

У своїй діяльності прокуратура, яка є незаконним правоохоронним органом на тимчасово окупованій території, керується так званими нормативними актами «ДНР», які приймались всупереч чинного законодавства України, є протиправними та такими, що суперечать основоположним принципам Конституції України та іншим законодавчим актам України.

Між тим, громадянин України ОСОБА_4 , достовірно розуміючи про вчинення кримінально протиправних діянь, будучи вже працевлаштованим на посаді «заместителя прокурора Ленинского района г. Донецка Генеральной прокуратуры Донецкой Народной Республики», перебуваючи на території тимчасово окупованого міста Донецька, діючи умисно, керуючись власними переконаннями, за власною ініціативою вирішив продовжити вчиняти державну зраду, тобто вчинити діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній економічній чи інформаційній безпеці України, що виразилось у наданні РФ допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на вчинення державної зради, в умовах воєнного стану, громадянин України ОСОБА_4 з метою надання допомоги на підставі так званого Закону «О прокуратуре» Донецкой Народной Республики» виконував функціональні обов`язки:

- «заместителя прокурора Ленинского района г. Донецка Генеральной прокуратуры Донецкой Народной Республики» (з жовтня 2018 року по червень 2022 року);

- «прокурора Волновахского района Генеральной прокуратуры Донецкой Народной Республики» (з червня 2022 року по червень 2023 року);

- «заместителя прокурора Волновахского района Генеральной прокуратуры Донецкой Народной Республики» (з червня 2023 року по теперішній час).

Далі, продовжуючи вчиняти злочини проти основ національної безпеки України, ОСОБА_4 також розпочав вчиняти колабораційну діяльність за наступних обставин.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території.

Незважаючи на викладене, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення міжнародних нормативно-правових актів, 22.02.2022 Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, спрямований на насильницьку зміну меж території та кордонів України, порушення порядку, встановленого Конституцією України, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил Російської Федерації за межами Російської Федерації, яке було задоволене.

24 лютого 2022 року Президент РФ ОСОБА_5 оголосив рішення про початок військової операції в Україні.

Того ж дня, близько 05 год. 10 хв., Збройними Силами Російської Федерації, що діяли за наказом керівництва Російської Федерації та збройних сил Російської Федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після цього війська РФ сухопутним шляхом проникли на територію суверенної держави Україна.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3564-IX, яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, Указом від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, Указом від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3275-IX), Указом від 06.11.2023 № 734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3429-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб до 13.05.2024, Указом від 06.05.2024 № 271/2024, затвердженого Законом України від 08.05.2024 № 3684-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 14 травня 2024 строком на 90 діб до 12.08.2024, Указом від 23.07.2024 № 469/2024, затвердженого Законом України від 23.07.2024 № 3891-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 12 серпня 2024 строком на 90 діб до 10.11.2024, Указом від 29.10.2024 № 740/2024, затвердженого Законом України від 29.10.2024 № 4024-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 10 листопада 2024 строком на 90 діб до 08.02.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», від 12.05.2015 за № 389-VIII, органи державної влади здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Після тимчасової окупації території Донецької області, у тому числі м. Донецьк, на території «Донецької Народної Республіки» було незаконно створено правоохоронний орган «Прокуратуру Донецької Народної Республіки» (редакція закону прийнятого «Постановленим Народного Совета Донецкой Народной Республики» від 31.08.2018 року).

У своїй діяльності прокуратура, яка є незаконним правоохоронним органом на тимчасово окупованій території, керується так званими нормативними актами «ДНР».

Нормативно-правові акти, видані представниками окупаційної влади «ДНР», якими у своїй діяльності керуються правоохоронні органи, що незаконно діють на тимчасово окупованій частині території Донецької області, приймались всупереч чинного законодавства України, є протиправними та такими, що суперечать основоположним принципам Конституції України та іншим законодавчим актам України.

Між тим, громадянин України ОСОБА_4 , достовірно розуміючи про вчинення кримінально протиправних діянь, будучи вже працевлаштованим на посаді «заместителя прокурора Ленинского района г. Донецка Генеральной прокуратуры Донецкой Народной Республики», перебуваючи на території тимчасово окупованого міста Донецька, діючи умисно, керуючись власними переконаннями, за власною ініціативою вирішив продовжити вчиняти державну зраду, тобто вчинити діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній економічній чи інформаційній безпеці України, що виразилось у наданні РФ допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на вчинення державної зради, в умовах воєнного стану, громадянин України ОСОБА_4 з метою надання допомоги на підставі так званого Закону «О Прокуратуре» Донецкой Народной Республики» обійняв посади в незаконному правоохоронному органів, т.зв. «Прокуратуре Донецкой Народной Республики», створених на тимчасово окупованих територіях та виконував функціональні обов`язки:

- «заместителя прокурора Ленинского района г. Донецка Генеральной прокуратуры Донецкой Народной Республики» (з жовтня 2018 року по червень 2022 року);

- «прокурора Волновахского района Генеральной прокуратуры Донецкой Народной Республики» (з червня 2022 року по червень 2023 року);

- «заместителя прокурора Волновахского района Генеральной прокуратуры Донецкой Народной Республики» (з червня 2023 року по теперішній час).

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтована неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 239 (7899) від 26.11.2024, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 02.12.2024 з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., 03.12.2024 з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. та 04.12.2024 з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000477, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111. Ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, допиту підозрюваного та проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Жодного разу громадянин України ОСОБА_4 у призначений час не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Згідно з вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України, вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, але вручити повідомлення про підозру та повістку про виклик близьким родичам та членам сім`ї підозрюваного ОСОБА_4 не представилося можливим.

26 листопада 2024 року захиснику підозрюваного вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України та ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного.

Постановою прокурора від 05 грудня 2024 року на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Відповідно до довідки за результатами аналізу інформації отриманої Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА), встановлено, що у ОСОБА_4 на праві приватної власності, у розмірі частки 1/3 перебуває об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 5), загальною площею 40, 7 кв.м.

У поданому клопотанні прокурором зазначено, що за таких обставин, зазначене майно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України підлягає арешту з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

На підставі викладеного, прокурор просив накласти арешт майно підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та розглянути подане клопотання у порядку ч. 2 ст. 172 КК України, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Прокурор у судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, на задоволенні наполягав, неприбуття прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що подане клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Розглядом клопотання встановлено, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000477 від 20.02.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтована неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 239 (7899) від 26.11.2024, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 02.12.2024 з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., 03.12.2024 з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. та 04.12.2024 з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000477, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111. Ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, допиту підозрюваного та проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Жодного разу громадянин України ОСОБА_4 у призначений час не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

26 листопада 2024 року захиснику підозрюваного вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України та ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного.

Постановою прокурора від 05 грудня 2024 року на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Доведено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_4 на праві власності належить 1/3 частка об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 5), загальною площею 40, 7 кв.м.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Санкція ч. 1 ст. 111 КК України, за якою зокрема підозрюється ОСОБА_4 , окрім іншого передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Санкція ч. 2 ст. 111 КК України, за якою зокрема підозрюється ОСОБА_4 , окрім іншого передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України, за якою зокрема підозрюється ОСОБА_4 , окрім іншого передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000477 від 20.02.2024 на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що перебуває у його приватній власності, а саме: 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 5), загальною площею 40, 7 кв.м.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1