КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7534/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2024 року задоволеноклопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 05.01.2025 року включно, із залишенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави з покладеними обов`язками та у розмірі, що визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року у справі № 757/48454/24-к.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7

27 листопада 2024 року до Київського апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги від захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в яких останній зазначає, що ухвала слідчого судді прийнята з неповним встановленням необхідних для вирішення справи обставин та невірним застосуванням матеріальних і процесуальних норм, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи.

Апелянт посилається на те, що слідчим суддею під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, за результатами якого постановлено оскаржувану ухвалу, порушено право обвинуваченого ОСОБА_7 на захист.

Вказує, що 11.11.2024 року до початку розгляду клопотання захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_6 було заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_1 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Зазначає, що в той час поки захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 перебував в судовому засіданні в Шевченківському районному суді м. Києва в підготовчому засіданні, заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_1 було розглянуто без його участі, про що останній дізнався по приїзду до Печерського районного суду м. Києва о 16 год. 20 хв. 11.11.2024 року.

Враховуючи неприбуття захисника ОСОБА_7 слідчим суддею ОСОБА_1 було оголошено перерву у судовому засіданні для залучення захисників та з`ясування причин неявки адвокатів за договором.

Постановою заступника начальника ДБР Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 було залучено захисника для проведення окремої процесуальної дії.

До початку розгляду клопотання, обвинуваченим ОСОБА_7 було заявлено клопотання про відмову від залученого захисника та про відкладення даного судового засідання. Однак, слідчим суддею, без з`ясування думок учасників судового провадження, в порушення вимог ст. 350 КПК України, у задоволенні клопотання було відмовлено, розглянуто клопотання, за результатами чого постановлено оскаржувану ухвалу.

Таким чином, на думку захисника, слідчим суддею порушено права ОСОБА_7 , передбачені ст. 59 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод на вільний вибір захисника та безпідставно залучено адвоката в порядку ст. 53 КПК України.

Крім цього апелянт посилається на порушення слідчим суддею права ОСОБА_7 на захист шляхом обмеження повноважень адвоката по наданню правової допомоги обвинуваченому ОСОБА_7 та права захисника в належній підготовці до участі у судовому засіданні шляхом несвоєчасного вручення захиснику матеріалів клопотання.

Зазначає, що так як для забезпечення належного захисту потрібен був час для підготовки до судового засідання, ОСОБА_7 заявив клопотання про відкладення судового розгляду. Вказане клопотання підтримав залучений адвокат ОСОБА_10 . Однак, слідчим суддею у задоволенні клопотання обвинуваченого було відмовлено, розглянуто клопотання, за результатами чого постановлено оскаржувану ухвалу. Відтак, слідчим суддею було порушено вимоги ч.2 ст.184 КПК України та положення ч.4 ст.46 КПК України.

Як вважає захисник, слідчий суддя фактично протиправно обмежив сторону захисту в особі залученого постановою заступника начальника Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 адвоката в належній підготовці до розгляду справи та надання належної правової допомоги обвинуваченому, зокрема, шляхом підготовки належних та обґрунтованих заперечень на доводи сторони обвинувачення, викладених у відповідному клопотанні.

Крім цього, захисник зазначає, що слідчим суддею не винесено ухвалу про призначення захисника за призначенням, чим було порушено вимоги ч. 2 ст. 49 КПК України під час залучення захисника за призначенням.

Вказує, що слідчий суддя не повідомив учасників процесу про отримання на електронну адресу суду 11.11.2024 року о 19 год. 16 хвилин клопотання захисника ОСОБА_6 про відкладення судового розгляду та про поважність причин його неявки.

Захисник також посилається на відсутність в оскаржуваній ухвалі обґрунтувань існування та продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя обмежився лише одним реченням: « ...прокурорами в судовому засіданні доведено наявність існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що обвинувачений може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється...». Тобто слідчим суддею просто перераховано ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

На думку захисника, оскаржувана ухвала в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 196 КПК України не містить посилань на обставини, які б свідчили про наявність та продовження існування таких ризиків.

Одночасно з цим, сторона захисту переконана, що заявлені прокурором ризики при продовженні строку дії тримання під вартою ОСОБА_7 втратили свою актуальність, у зв`язку зі зміною стадії кримінального провадження, а слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали не звернув уваги на такі обставини.

Апелянт зазначає, що 27.09.2024 року стороні захисту було повідомлено про завершення досудового розслідування № 0000838 від 25.09.2024 року та надання доступу до матеріалів. 04.11.2024 року обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні скеровано до суду.

Захисник переконаний, що з огляду на те, що досудове розслідування закінчилось та наразі обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні перебуває у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва, такі ризики як перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; вчинення іншого кримінального правопорушення, про яке зазначав прокурор, обґрунтовуючи наявність такого ризику на стадії досудового розслідування, перестали існувати на цей час.

Крім цього апелянт посилається на те, що слідчим суддею належним чином не враховано вимоги ч. 4 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України та практику Європейського суду з прав людини при визначенні розміру застави.

Зазначає, що в порушення вимог ч. 4 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, при визначенні розміру застави, слідчий суддя обмежився лише одним реченням «.. слідчий суддя вважає необхідним продовжити строк його тримання під вартою .... залишивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками та у розмірі, що визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.10.2024 у справі №757/48454/24-к».

Вказує, що майновий стан підозрюваного та його родини не дозволяє сплатити визначений слідчим суддею розмір застави.

Хоча ОСОБА_7 являється офіційно працевлаштованим - працює заступником директора в ТОВ «ФК «Профіт Капітал», однак з березня 2023 року останній перебуває у відпустці без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану. Відповідно до Довідки, виданої ТОВ «ФК «Профіт Капітал», за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року останній отримав дохід 40 000 грн., з яких було виплачено 32 200 грн.

Дохід ОСОБА_7 за 2023-2024 роки відсутній.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_7 на праві власності належить лише квартира та нежиле приміщення в Полтавській області.

При цьому, будь-яких доказів наявності у ОСОБА_7 надмірних статків і доходів, заможного майнового стану, який би дозволив сплатити визначену слідчим суддею суму застави, ні клопотання, ні додатки до нього, не містили.

Відсутні надмірні доходи і в сина ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , його сукупний дохід за 2023-2024 роки склав 585 097,62 грн., його дружини ОСОБА_12 сукупний дохід за 2023-2024 роки склав 156 540,79 грн.

Проте, слідчим суддею не з`ясовано, що фінансові можливості ОСОБА_7 , його майновий стан та майновий стан його родини не дозволяють йому внести заставу у такому розмірі та те, що такий розмір застави є непомірним для нього.

Захисник вважає, що тривалість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з альтернативним запобіжним заходом заставою, яка протягом більше як 12 місяців не була внесена, свідчить про необхідність перегляду її розміру.

Розмір застави, визначений ухвалами слідчих суддів, починаючи від застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, до цього часу за обвинуваченого ОСОБА_13 не внесений, що вказує на те, що такий розмір застави є непомірним для останнього.

Посилаючись на вказані обставини, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 300 000 000 гривень та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000838 від 25.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України.

Відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, внесені 25.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838, шляхом виділення правопорушників з матеріалів кримінального провадження № 0002320 від 19.09.2018 року.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснювалось прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні обчислюється з 13.11.2023 року, з моменту повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України.

13.11.2023 року о 08 год. 26 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, у зв`язку з наявними обґрунтованими підставами вважати, що можлива його втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності, як особи, підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, тобто на підставі п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України та абз. 6 (10) ч. 1 ст. 615 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.11.2023 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.01.2024 року із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 450 912 000 гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.01.2024 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 13.02.2024 року включно із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 450 911 592 гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08.02.2024 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 07.04.2024 року включно із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 450 000 000 гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.04.2024 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 13.05.2024 року включно із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 429 997 196 гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.05.2024 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 07.07.2024 року із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 393 640 000 гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.07.2024 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 30.08.2024 року із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 393 640 000 гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.08.2024 строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 25.10.2024 року включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 300 000 000 гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.10.2024 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 13.11.2024 року, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 300 000 000 гривень.

04.11.2024 року досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершене шляхом звернення прокурора до Шевченківського районного суду міста Києва з обвинувальним актом.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, викладено в матеріалах кримінального провадження і підтверджуються доказами, які долучені до матеріалів даного кримінального провадження.

Строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні обчислюється з 13.11.2023 року.

Постановою Заступника Генерального прокурора від 09.01.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 13.02.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 13.05.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до дванадцяти місяців, тобто до 13.11.2024 року включно.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні закінчується 13.11.2024 року, однак Шевченківським районним судом м. Києва не проведено підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні, зокрема, не прийняте одне з рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України.

06.11.2024 року прокурор третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 05.01.2025 року включно.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000838 від 25.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України.

Відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, внесені 25.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838, шляхом виділення правопорушників з матеріалів кримінального провадження № 0002320 від 19.09.2018.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснювалось прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Прокурор зазначив, що ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, а саме в участі у злочинній організації та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією, а також у розтраті чужого майна в особливо великих розмірах - коштів АТ «Банк «Фінанси та Кредит», які перебували у його та інших службових осіб - Голови та членів правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит», віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчиненому у складі злочинної організації, в сумі 608 481 584 гривень, що у шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

04.11.2024 року досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершене шляхом звернення прокурора до Шевченківського районного суду міста Києва з обвинувальним актом.

Разом з тим, Шевченківським районним судом м. Києва не проведено підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні, а строк запобіжного заходу спливає, тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, запобігання продовженню злочинної діяльності та визначеним законодавством ризикам, на даний час виникла необхідність у продовженні строку раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як найбільш дієвого, з урахуванням усіх наявних ризиків, заходу забезпечення кримінального провадження.

Прокурор також зазначив, що в ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного, спеціаліста (експерта) у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, прокурор вказав, що із урахуванням вищевказаних ризиків, які виникли внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2024 року задоволено клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 05.01.2025 року включно, із залишенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави з покладеними обов`язками та у розмірі, що визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року у справі № 757/48454/24-к.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, які долучено до клопотання, зокрема: протоколами допиту свідків ОСОБА_16 від 14 березня 2023 року; ОСОБА_17 від 22 березня 2023 року; ОСОБА_18 від 05 квітня 2023 року; ОСОБА_19 від 10 травня 2023 року; ОСОБА_20 від 30 травня 2023 року; ОСОБА_21 від 13 червня 2023 року; висновками експертів №13493/23-71/13494/23-72 від 16 червня 2023 року, №20261/23-72/20262/23-71 від 16 серпня 2023 року, №23161/23-72/23162/23-71 від 27 вересня 2023; протоколом огляду від 09 вересня 2023 року з додатками; наказами АТ «Банк «Фінанси і Кредит» №302-о від 12 квітня 2010 року, №615-о від 01 червня 2020 року, №1040-о від 14 вересня 2012, №11171-о від 20 грудня 2012 року; протоколами Спостережної ради АТ «Банк «Фінанси і Кпедит» від 05 лютого 2010 року; протоколами засідання КК АТ «Банк «Фінанси і Кредит» №24 від 10 квітня 2014 року, №34 від 22 травня 2014 року, №35 від 27 травня 2014 року, №36 від 29 травня 2014 року, №37 від 03 червня 2014 року, № 39 від 10 червня 2014 року, №45 від 24 червня 2014 року, №46 від 26 червня 2014 року, №48 від 01 липня 2014 року, №59 від 07 серпня 2014 року, №89 від 18 листопада 2010 року, №25 від 15 квітня 2014 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання прокурора про те, що Шевченківським районним судом м. Києва не проведено підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні, оскільки не прийнято одне з рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; здійснювати незаконний вплив на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з іншими особами, з урахуванням інкримінування вчинення кримінального правопорушення у складі злочинної організації, реалізації неналежної процесуальної поведінки з метою затягування досудового розслідування та судового розгляду, з урахуванням тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України у сукупності з вищезазначеними обставинами слідчий суддя врахував встановлення обґрунтованості підозри, продовження існування ризиків, тривалість та стійкість інкримінованої протиправної діяльності та її наслідків, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу обвинуваченого та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, та не забезпечать виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням указаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів таких даних не встановлено.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя станом на день розгляду клопотання, у відповідності до вимог статей 182, 183 КПК України, обґрунтовано вважав, що враховуючи конкретні обставини та тяжкість правопорушень, суму грошових коштів, у розтраті якої у складі злочинної організації та шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем підозрюється ОСОБА_7 , реальність та високий ступінь ймовірності реалізації наявних у провадженні ризиків, застава у межах, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 182 КК України, не здатна запобігти наявним у провадженні ризикам та гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, у зв`язку з чим, з урахуванням принципів розумності і співмірності, правильно визначив заставу саме у розмірі 300 000 000 грн, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З таким висновком погоджується і колегія суддів з огляду на те, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищезазначене, не заслуговують на увагу суду посилання сторони захисту на те, що слідчим суддею не враховано доводи сторони захисту та встановлено неналежний розмір застави.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, або відмови у задоволенні клопотання слідчого колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною п`ятою статті 191 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на припущеннях, оскільки доказів зменшення вказаних ризиків стороною захисту не надано.

Твердження апелянта про те, що слідчим суддею під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, за результатами якого постановлено оскаржувану ухвалу, порушено право обвинуваченого ОСОБА_7 на захист є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, так як з журналу судового засідання та змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що в судовому засіданні під час розгляду клопотання прокурора брала участь захисник ОСОБА_10 , яка своєю участю забезпечила право підозрюваного на захист при розгляді судом клопотання органу досудового розслідування.

Захисник ОСОБА_10 та підозрюваний висловили свою позицію щодо клопотання, аргументували позицію з приводу незгоди з продовженням запобіжного заходу, реалізували право на звернення з клопотаннями, що були розглянуті слідчим суддею.

Доводи апелянта про те, що слідчим суддею не винесено ухвалу про призначення захисника за призначенням, чим було порушено вимоги ч. 2 ст. 49 КПК України під час залучення захисника за призначенням, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо, відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 49 КПК України, захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 49 КПК України, у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор виносить постанову, а слідчий суддя та суд постановляє ухвалу, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені у постанові (ухвалі) час і місце для участі у кримінальному провадженні.

Постанова (ухвала) про доручення призначити адвоката негайно направляється відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, і є обов`язковою для негайного виконання. Невиконання, неналежне або несвоєчасне виконання постанови (ухвали) про доручення призначити адвоката тягнуть відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ст. 186 КПК України, передбачено, що клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

З матеріалів провадження вбачається, що захисника ОСОБА_10 залучено до участі у провадженні постановою заступника начальника Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , у зв`язку із чим у слідчого судді при розгляді клопотання були відсутні передбачені законом підстави для постановлення ухвали про залучення захисника.

За таких обставин, колегія суддів не убачає допущеного слідчим суддею порушення права на захист підозрюваного, відтак доводи апелянта у цій частині не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Всі інші обставини, на які посилається сторона захисту під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4