Cправа №505/350/25
Провадження №1-кс/505/421/2025
УХВАЛА

Іменем України

27.01.2025 м. Подільськ

Слідчий суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Станіславка Котовського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, працюючого на посаді робітника з благоустрою в КП «Куяльницьке» Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст.89 КК України не маючого судимості,

підозрюваного у кримінальному провадженні №-0000066 від 25.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Подільського РУП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №-0000066 від 25.01.2025, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Згідно матеріалів досудового розслідування встановлено, що 24.01.2025, близько 01год. 00хв., у кімнаті житлового будинку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у якому мешкає ОСОБА_6 , після спільного вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 розпочався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 у той же день та час, знаходячись у кімнаті житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою, та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_8 два удари ногою в область передньої частини тулубу, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому 4, 5 та 6 ребер правої передньої частини тулубу з крововиливом в м`які тканини, крововилив в брижу кишківника зліва та м`яких тканин брюшного простору, розривів брижі та судин кишківника, які є небезпечними для життя в момент заподіяння та відноситься до категорії тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_2 о 04 годині 30 хвилин потерпілий ОСОБА_8 помер в хірургічному відділенні Подільської міської лікарні.

25.01.2025 о 17:10 годин, ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.

26.01.2025 о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення, в порядку визначеному КПК України доказами, а саме:

- оглядом місця події від 24.01.2025, а саме житлового будинку розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ;

- лікарським свідоцтвом про смерть АДРЕСА_3 , де зазначено, що смерть спричинено ушкодженням внаслідок контакту з тупим предметом, намір не визначений та інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла;

- оглядом трупу ОСОБА_8 в секційній залі північного міжрайонного відділення №1 (м.Подільськ) ДСУ ООБЕСМЕ, де виявлено тілесні ушкодження;

- допитом свідка ОСОБА_9 , який дав покази з приводу того, що 24.01.2025 під час перебування на зміні здійснював виїзд на кареті швидкої медичної допомоги до села Нестоїта Подільського району де виявив ОСОБА_8 з тілесним ушкодженням, який повідомив, що йому погано в результаті побиття;

- допитом свідка ОСОБА_10 , яка дала покази з приводу того, що 24.01.2025 перебуваючи в гостях за адресою АДРЕСА_2 , стала свідком спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень рідному дядьку ОСОБА_8 , що в подальшому спричинило смерть останнього;

- особистим обшуком затриманого в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_6 , в ході якого вилучено мобільний телефон марки «Redmi 5A»;

- слідчим експериментом за участі свідка ОСОБА_10 , яка розповіла та детально показала, як ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 ;

- допитом неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , яка дала покази з приводу того, що 24.01.2025 перебуваючи вдома за адресою АДРЕСА_2 , стала свідком спричинення її батьком ОСОБА_6 тілесних ушкоджень дядьку ОСОБА_8 ;

- допитом підозрюваного ОСОБА_6 , який дав покази про те, що 24.01.2025 перебуваючи вдома за адресою АДРЕСА_2 , помітив як його дядько ОСОБА_8 наносить тілесні ушкодження знайомій ОСОБА_10 та маючи бажання зупинити ОСОБА_8 наніс два удари ногою в область живота, тим самим спричинивши тілесні ушкодження останньому;

- слідчим експериментом за участі підозрюваного ОСОБА_6 , який показав як 24.01.2024 перебуваючи за власним місцем мешкання спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 .

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Разом з цим, при вирішенні питання про наявність підстав для обрання запобіжного захолоду у вигляді тримання під вартою, необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, який обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який згідно ст.12 КК України відносять до категорії тяжкого злочину та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (позбавлення волі від семи до десяти років позбавлення волі), дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, підозрюваний ОСОБА_6 матиме можливість перетнути державний кордон з іншою державою, оскільки наразі продовжує тривати воєнний стан, цілодобово триває збройна агресія з боку російської федерації, наявна велика кількість осіб, що перетинають кордон, а в деяких місцевостях взагалі відсутні межі територіальної цілісності, тому підозрюваний ОСОБА_6 може спробувати уникнути кримінальної відповідальності та бути непоміченим при перетині державного кордону. У зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати останнього;

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. ОСОБА_6 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, під загрозою можливого покарання, беручи до уваги характер та обставини, суспільну небезпеку злочину, може незаконно впливати, як безпосередньо так і опосередковано на вже допитаних свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , які проживають з підозрюваним в одному селі, а також інших осіб, які встановлюються та ще не допитані в ході досудового розслідування, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, а також примусити вже допитаних свідків змінити покази на свою користь, до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню;

- п.4 ч.1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 веде посередній спосіб життя, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що вказує на можливість підозрюваним перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного, в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу. Також, враховуючи особистість підозрюваного може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (штучне затягування досудового розслідування, розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо).

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Неможливість застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який згідно ст.12 КК України відносять до категорії тяжкого злочину та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (позбавлення волі від семи до десяти років) дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Неможливість застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 у виді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 у виді застави, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, пов`язана з тим, що вказаний злочин вчинений із застосуванням насильства, тому на думку сторони обвинувачення, підстав для визначення розміру застави не має.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у виді домашнього арешту пов`язана з тим, що останнього виникнуть можливості незаконно впливати на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні, які проживають з підозрюваним у одному селі.

Враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тому, слідчий просить суд при вирішенні питання про доцільність обрання запобіжного заходу оцінити в сукупності всі обставини, передбачені п.п.1,2, ч.1 ст.178 КПК України, а саме:

- вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Відомостей, які б вказували про неможливість перебування підозрюваного в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я не здобуто, а тому слідчий вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчий зазначає, що враховуючи наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а також, характер злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , наявні у кримінальному провадженні інтереси суспільства, які явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи останнього, відсутність можливості перешкоджати досудовому слідству іншим чином, застосування до вказаного підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є єдиним співрозмірним та достатнім запобіжним заходом у даному випадку.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 підтримали клопотання з підстав зазначених у ньому та просили його задовольнити і обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб, без визначення застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання слідчого, натомість просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №-0000066 від 25.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

25.01.2025 о 17 годині 10 хвилин ОСОБА_6 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

26.01.2025 о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме: в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 та причетність підозрюваного до вчиненого, свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.

Основні доводи клопотання внесеного стороною кримінального провадження зводяться до наявності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне провадження.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).

Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення : «X. v. Finland», n. 151).

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст.177 КПК України.

Між тим, долучені до матеріалів клопотання документи вказують на можливу подію складу інкримінованого злочину, про те вони в собі не містять даних на підтвердження ризиків задекларованих в клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, прокурором не наведено обставин та не надано доказів того, що підозрюваний має намір переховуватись від органу досудового розслідування та суду або вчиняє будь-які дії для цього, може впливати на хід кримінального провадження незаконними діями, натомість у судовому засіданні підозрюваний зазначив, що наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду він не має, будь яким чином перешкоджати здійсненню досудового розслідування не буде, а відтак приходжу до висновку, що заявлені ризики стороною обвинувачення не містять доказового обґрунтування.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено, що виключних обставин для взяття ОСОБА_6 під варту немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати підставами для тримання підозрюваного під вартою.

Враховуючи те, що прокурор та слідчий не довили суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід, у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторони кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосувати більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за яке передбачено покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, працевлаштований, одружений, має на утриманні четверо малолітніх дітей, що у своїй сукупності свідчить про відсутність ризику того, що підозрюваний вчинить спроби ухилитися від суду, або будь-яким іншим чином буде намагатися перешкоджати у кримінальному провадженню.

Під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя також враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, необхідно також зважати на те, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст.177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд зауважує, що відповідно до пункту 3 статті 5 органи влади, приймаючи рішення про те, чи слід звільняти чи затримувати особу, зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення його появи на суді. Дійсно, ця стаття передбачає не лише право на «судовий розгляд упродовж розумного строку або звільнення до розгляду», але також передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями його явки до суду».

На підставі вищевикладеного, а також враховуючи вагомість наявних доказів про обґрунтованість вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, передбаченого за вчинення вказаного кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнає, має постійне місце проживання, вважаю, що у задоволенні клопотання про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби із застосування до нього обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, вважаючи, що саме такий вид запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та може запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах і буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст.176-178, 186, 193, 196, 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме: домашній арешт в нічний час доби, що полягає у забороні підозрюваному ОСОБА_6 , залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 години по 06 годину наступного дня, строком на 60 (шістдесят) днів.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожним викликом надісланим поштою, або в телефонному режимі;

- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 години по 06 годину наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, в період часу з 22 години по 06 годину наступного дня, терміном 60 (шістдесят) днів, тобто до 25 березня 2025 року.

По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Нагляд за дотриманням обов`язків підозрюваним ОСОБА_6 , покласти на слідчого в даному кримінальному провадженні, а якщо справа перебуває у провадженні суду прокурора.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для вчинення дій, передбачених ч.4 ст.181 КПК України.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1