ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1508/25
провадження № 1-кс/753/341/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000264, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

до Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000264, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0000264, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17 січня 2025 року близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявив відсутність свого автомобіля марки «DAEWOO Lanos TF 696», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який припаркував 12 січня 2025 року за адресою: м. Київ, вул. Анни Ахматової, 39-А.

Під час допиту в якості потерпілого ОСОБА_4 встановлено, що він 20 грудня 2007 року за власні кошти у сумі 60000 грн. придбав автомобіль марки «DAEWOO Lanos TF 696», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

12 січня 2025 року близько 18:00 год. - 19:00 год. ОСОБА_4 разом із дружиною ОСОБА_5 на автомобілі марки «DAEWOO Lanos TF 696», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 приїхали із парку «Партизанської слави» до місця проживання. Автомобіль припаркував у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , після чого за допомогою ключа замкнув двері водія та пішов разом із дружиною додому.

13 січня 2025 року ОСОБА_4 виходив на вулицю у власних справах і бачив свій автомобіль марки «DAEWOO Lanos TF 696», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 на місці паркування.

З 13 січня 2025 року по 17 січня 2025 року ОСОБА_4 вказаним автомобілем не користувався так як він був не потрібний і не дивився чи є він на місці.

17 січня 2025 року близько 09:00 год. ОСОБА_4 виглянув у вікно та побачив, що автомобіля біля будинку немає.

Надалі в ході проведення оперативно-розшукових заходів працівниками поліції за адресою: м. Київ, по вул. Прип`ятська неподалік ГБК «Позняки 2» було виявлено автомобіль марки «DAEWOO Lanos TF 696», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , на якому були закріплені реєстраційні номерні знаки НОМЕР_3 .

18 січня 2025 року під час проведення огляду місця події по вул. Прип`ятській у м. Києві, що неподалік ГБК «Позняки 2» було вилучено два реєстраційних номерних знаки НОМЕР_3 , які поміщено до поліетиленового пакету, чорного кольору, опечатаного биркою «Для пакетів» Дарницького УП ГУНП у м. Києві з роз`яснювальним записом та підписами понятих. Вилучено сам автомобіль марки «DAEWOO Lanos TF 696», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який поміщено на територію Дарницького УП ГУНП у м. Києві, що за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 3-А.

Також неподалік від даного автомобіля на відстані приблизно 10 м. у покришці було виявлено два реєстраційних номерних знаки НОМЕР_1 , які було вилучено та поміщено до поліетиленового пакету, чорного кольору, опечатаного биркою «Для пакетів» Дарницького УП ГУНП у м. Києві з роз`яснювальним записом та підписами понятих.

Клопотання прокурором обґрунтовано тим, що у ході проведення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на ТЗ «DAEWOO Lanos TF 696», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 та реєстраційні номерні знаки НОМЕР_3 з метою збереження цього транспортного засобу - як речового доказу.

У судове засідання призначене на 28 січня 2025 року з`явилися прокурор ОСОБА_3 та власник майна ОСОБА_4 . Прокурор клопотання про арешт належного ОСОБА_4 автомобіля підтримав, зазначив, що просить накласти арешт на вказаний автомобіль шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним транспортним засобом, без позбавлення права користування транспортним засобом. Окрім того, прокурор просив накласти арешт на два реєстраційних номерних знаки НОМЕР_3 .ОСОБА_4 зазначив, що не заперечує щодо накладення арешту на автомобіль, зобов`язався не відчужувати його, просив не позбавляти можливості користуватися транспортним засобом.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими прокурор обґрунтовує його задоволення, вислухавши позиції прокурора, власника майна, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Встановлено, що автомобіль «DAEWOO Lanos TF 696», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Відомостей щодо того, що ОСОБА_4 протиправно користується вказаним транспортним засобом, матеріали клопотання не містять.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (ст. 132 КПК України).

Зокрема пункт 7 частини другої статті 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до частини першої статті 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами частини третьої статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Постановою слідчого Дарницького УП ГУНП в м. Києві від 18 січня 2025 року транспортний засіб «DAEWOO Lanos TF 696», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та два реєстраційних номерних знаки НОМЕР_4 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, слідчий суддя вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що майно, а саме, ТЗ «DAEWOO Lanos TF 696», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 та реєстраційні номерні знаки НОМЕР_3 , відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

З огляду на положення частин другої-третьої статті 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів клопотання вказаний транспортний засіб та реєстраційні номери зберегли сліди кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини першої статті 173 КПК України слідчий суддя відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням наведеного, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, вищевказане майно підлягає арешту з тих підстав, що відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, що згідно частиною третьою статті 173 КПК України дає підстави для його арешту, як речових доказів з метою збереження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, судом не встановлено.

Арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що мало місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України, автомобіль, на який прокурор просить накласти арешт, та реєстраційні номерні знаки відповідають критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, зважаючи на правову підставу для арешту майна, слідчий суддя вважає, що не застосування запобіжного заходу у виді арешту майна створить ризики знищення або спотворення інформації, яка має значення для досудового розслідування, і з огляду на завдання кримінального провадження вважає, що у даному випадку втручання у володіння майном, виходячи з визначених КПК України засад кримінального провадження, є виправданим та пропорційним, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:

клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на:

- транспортний засіб «DAEWOO Lanos TF 696», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , що на праві власності належать ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним транспортним засобом, без позбавлення права користування транспортним засобом;

- два реєстраційних номерних знаки НОМЕР_4 .

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Роз`яснити ОСОБА_4 про те, що розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, тягне за собою кримінальну відповідальність за частиною першою статті 388 КК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1