Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/279/2024 Справа № 641/4318/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000828 від 04.08.2018 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2018 року, ОСОБА_7 приблизно о 00 годині 30 хвилин, керував технічно справним автомобілем «Lexus GS 300», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по пр. Льва Ландау у м. Харкові зі сторони вул. Ньютона в напрямку пр. Гагаріна зі швидкістю приблизно 80 км/год.

Під час руху по пр. Льва Ландау в районі будинку 27/1 ОСОБА_7 , діючи необережно, проявив неуважність, не обрав таку швидкість руху і такі прийоми керування, які б дозволили постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не переконався в безпеці перед будь-якою зміною напрямку руху та при виникненні небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_13 , який перетинав проїжджу частину зліва направо по ходу його руху, якого він об`єктивно спроможний був виявити, не маючи перешкод технічного характеру, не вжив своєчасно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; чим скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_13 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_13 загинув на місці.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 10-12/1613-С/18 від 12.09.2018 року причиною смерті потерпілого ОСОБА_13 стала травма тіла у вигляді множинних ушкоджень тіла з розвитком травматичного шоку внаслідок перелому хребта в шийному відділі з ушкодженням спинного мозку.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/2391-ІТ від 25.02.2021 року у даній дорожній обстановці в діях водія автомобілю «Lexus GS 300», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 є невідповідності вимогам п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП та її наслідками.

Цивільним позивачем ОСОБА_11 , який є батьком потерпілого ОСОБА_13 було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 30 000 грн. та моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн. з ОСОБА_7

Представником цивільного позивача ОСОБА_14 (яка є матір`ю потерпілого ОСОБА_13 ) адвокатом ОСОБА_9 було заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 000 грн. з ОСОБА_7

Цивільним позивачем ОСОБА_10 , яка є бабусею потерпілого ОСОБА_13 було заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн. з ОСОБА_15 .

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 року було визнано потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_11 цивільними позивачами у кримінальному провадженні.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся. В наданих суду показаннях зазначив, що дійсно 04.08.2018 року близько опівночі він керував автомобілем «Lexus GS 300», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по пр. Льва Ландау у м. Харкові зі сторони вул. Ньютона в напрямку пр. Гагаріна. Коли він проїжджав по АДРЕСА_2 , діяв необережно, проявив неуважність, не обрав швидкість руху і прийоми керування, які б дозволили постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не переконався в безпеці перед будь-якою зміною напрямку руху та при виникненні небезпеки у вигляді пішохода потерпілого ОСОБА_13 , який перетинав проїжджу частину зліва направо по ходу його руху, якого він спроможний був виявити, не маючи перешкод технічного характеру, не вжив своєчасно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу та скоїв наїзд на ОСОБА_13 , внаслідок чого останній помер. В судовому засіданні у скоєному розкаявся. Зазначає, що відшкодував потерпілій (матері загиблого) завдану моральну шкоду та надав допомогу на поховання. Також ОСОБА_7 зазначив, що заперечує проти цивільних позовів потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , пояснюючи це тим, що останні не приймали ніякої участі у вихованні потерпілого ОСОБА_17 та з`явились тільки тоді, коли справа надійшла до суду, для того, щоб отримати від нього грошові кошти. В подальшому обвинувачений пропонував частково відшкодувати завдану шкоду цивільним позивачам ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , однак вони наполягають лише на повному відшкодуванні одним платежем на що зараз обвинувачений не має такої фінансової можливості.

Показання ОСОБА_7 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Представник потерпілої ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні зазначив, що у потерпілої ОСОБА_14 претензій до обвинуваченого не має, незважаючи на втрату єдиного сина. Щодо пред`явленого цивільного позову зазначив, що завдана шкода, як матеріальна так і моральна відшкодована обвинуваченим у повному обсязі, тому відмовився від цивільного позову, просить прийняти цю відмову судом.

Представник потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_12 у судовому засіданні надав пояснення та зазначив на те, що слід звернути увагу на пост кримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , який після вчинення кримінального правопорушення спричинену шкоду потерпілим, батьку загиблого ОСОБА_11 та бабусі ОСОБА_10 не відшкодував, у потерпілих вибачення не просив, не висловив свій жаль з приводу вчиненого, не намагався допомогти та у вчиненому не розкаявся. На його думку це підтверджується допитом обвинуваченого в судовому засіданні де він підтвердив ці обставини та зазначив, що батька та бабусю загиблого не вважає потерпілими і що вони до нього не звертались за відшкодуванням. Також адвокат ОСОБА_12 зазначив, що відшкодування шкоди на користь потерпілої ОСОБА_14 не може бути враховане, як обставина, що пом`якшує покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, поясненнями представників потерпілих та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням відомостей щодо особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судимий, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, не одружений, на даний час офіційно не працює. Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість від 04.08.2018 року, ОСОБА_7 не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнає його щире каяття у вчиненому та повне відшкодування завданої шкоди матері загиблого.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Згідно рекомендацій, зазначених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», Судом звертається увага на те, що з урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

З урахуванням даних рекомендацій, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення-злочину, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, тяжкі наслідки, у вигляді смерті потерпілого, відомості про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, його поведінку після ДТП, а саме надання допомоги потерпілій (матері загиблого), а також позицію інших потерпілих, які наполягали на призначенні покарання обвинуваченому виключно у вигляді позбавлення волі, а тому, суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, але визначивши мінімальний строк покарання у межах санкції ч. 2 ст.286 КК України, оскільки його перевиховання та виправлення без ізоляції від суспільства є неможливим, а підстав для звільнення ОСОБА_18 від покарання на підставі ст. 75 КК України суд не вбачає.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_7 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України - суд, вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_7 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання щодо цивільних позовів потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , суд виходить з наступного.

Так, потерпілим ОСОБА_11 пред`явлено позовні вимоги до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 30 000,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн.

Крім того, потерпілою ОСОБА_10 до ОСОБА_7 пред`явлено позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн.

За змістом роз`яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди(зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілим ОСОБА_11 не було надано до суду доказів, які він зазначив у позовній заяві, а саме: оригінали чеку про оплату ритуальних послуг, чек про оплату послуг за тримання кладовища, які є доказами про витрати потерпілого на поховання. Також, як вбачається з допиту обвинуваченого, потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не приймали участь у похованні загиблого. Тому вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_11 у розмірі 30 000 грн. задоволенню не підлягають.

Що стосується стягнення моральної шкоди на користь потерпілих суд вирішив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи обґрунтування розміру моральної шкоди потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які посилались на те, що втрата сина та онука ОСОБА_13 стала для них болючим ударом і тяжким випробуванням, суд, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди потерпілим, на підставі вимог ст. 1167 ЦК України, враховує: тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань, інші обставини справи, ступінь вини обвинуваченого, вимоги розумності і справедливості, відшкодування шкоди обвинуваченим матері ОСОБА_13 ОСОБА_14 , його матеріальний стан, суд вважає достатнім розміром відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_11 у розмірі 300 000 грн., та потерпілій ОСОБА_10 у розмірі 300 000 грн.

Судові витрати, пов`язані з проведенням:

- судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/2391-ІТ від 25.02.2021 року в розмірі 4903, 50 гривень;

- судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/5675-ІТ від 30.03.2021 року в розмірі 2615,20 гривень;

- судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/8220-ІТ від 22.04.2021 року в розмірі 1961,40 гривень;

- судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/8218-ІТ від 23.04.2021 року в розмірі 1307,60 гривень;

- судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/11558-ІТ від 26.05.2021 року в розмірі 1029,72 гривень;

а всього в сумі 11 817,42 грн., належить стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2018 на автомобіль «Lexus GS 300» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_18 , належить скасувати.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 підлягає закриттю у зв`язку з повним відшкодуванням завданої шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) залишити без задоволення.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 суму моральної шкоди в розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 суму моральної шкоди в розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави суму судових витрат за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/2391-ІТ від 25.02.2021 року в розмірі 4903, 50 гривень; судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/5675-ІТ від 30.03.2021 року в розмірі 2615,20 гривень; судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/8220-ІТ від 22.04.2021 року в розмірі 1961,40 гривень; судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/8218-ІТ від 23.04.2021 року в розмірі 1307,60 гривень; судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/11558-ІТ від 26.05.2021 року в розмірі 1029,72 гривень, а всього в сумі 11 817,42 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2018 на автомобіль «Lexus GS 300» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_18 .

Речовий доказ - автомобіль «Lexus GS 300» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_18 повернути власнику за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1