Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
13 лютого 2025 року селище Романів
У підготовче судове засідання, призначене на 13 лютого 2025 року, не з`явилися потерпіла ОСОБА_6 та захисник обвинуваченого ОСОБА_7 . Дані про повідомлення належним чином вказаних учасників кримінального провадження про час і місце проведення підготовчого судового засідання у суду відсутні.
За вищевказаних обставин підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні слід відкласти на іншу дату
Також судом встановлено, що 17 лютого 2025 року спливає строк застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим прокурор заявив клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні).
В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання.
Захисник щодо вирішення клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою поклався на розсуд суду.
Обвинувачений не заперечив щодо продовження застосування запобіжного заходу відносно нього у вигляді тримання під вартою.
Дослідивши клопотання прокурора, заслухавши пояснення учасників провадження, встановивши наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та оцінивши в сукупності обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу відповідно до статті 178 КПК України, суд прийшов до переконання про обґрунтованість клопотання прокурора та необхідність продовження щодо обвинуваченого виняткового запобіжного заходу тримання під вартою.
Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За змістом частини 3 статті 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Згідно ухвали слідчого судді Романівського районного суду Житомирської області від 30 вересня 2024 року, застосовано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою, без визначення застави та визначено строк дії ухвали - до 05 листопада 2024 року.
04 листопада 2024 року слідчим суддею Романівського районного суду Житомирської області постановлено ухвалу, згідно якої продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до 03 січня 2025 року включно.
Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2024 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до 17 лютого 2025 року включно.
Окрім цього встановлено, що ОСОБА_4 є раніше не судимою особою, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, що повністю узгоджується із санкцією частини 2 статті 121 КК України.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення небезпідставної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.
При цьому чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Прокурором доведено наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує йому у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, суддя вважає, що ризик переховування від суду є достатньо високим.
Суд вважає обґрунтованими твердження у клопотанні про те, що обвинувачений ОСОБА_4 може впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом умовлянь змінити показання чи погроз з цією метою.
При розгляді клопотання враховуються обставини, визначені в статті 178 КПК України, наслідки кримінального правопорушення у виді смерті потерпілої ОСОБА_8 , тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, соціальні зв`язки обвинуваченого, який ніде не працює, вік (є особою працездатного віку), майновий та сімейний стан (офіційно неодружений, дітей на утриманні не має).
На переконання суду, прокурор у судовому засіданні довів, що ризики, які були встановлені при обранні запобіжного заходу, не зменшилися і вони виправдовують тримання особи під вартою, тому, з метою нівелювання таких ризиків, продовження застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.
Обставин, передбачених частиною 2 статті 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.
Відповідно до частини 3 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
З огляду на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який пов`язаний із позбавленням життя людини, суддя на підставі пункту 2 частини 4 статті 183 КПК України при продовженні запобіжного заходу обвинуваченому розмір застави не визначає.
Керуючись статтями 314, 331, 334, 369-372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою по 13 квітня 2025 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до державної установи «Житомирська установа виконання покарань № 8».
Ухвала в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1