провадження №1-кп/947/550/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

08 квітня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000496 від 08.04.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Фастів Київської області, громадянки України, раніше не судимої, не працюючої, не одруженої, із середньою освітою, яка має на утриманні дітей 17.10.2011, 17.09.2013, 31.12.2017, ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м.Фастів Київської області, громадянки України, раніше не судимої, не працюючої, одруженої, із середньою освітою, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , їх захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі.

1. Відповідно до обвинувального акту від 22.08.2024 року по кримінальному провадженню №0000496 від 08.04.2024 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.

2. Під час судового розгляду, прокурор підтримав пред`явлене ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Запропонував не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитися допитом обвинувачених і дослідженням матеріалів, які характеризують їх особи.

3. Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , під час судового розгляду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України визнали повністю, погодилися не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Надали згоду давати показання.

4. Захисник обвинувачених, проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України також не заперечувала.

5. Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового розгляду за його відсутності. Крім того зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має, вид та міру покарання просив визначити на розсуд суду.

6. На стадії судових дебатів, прокурор просив визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та призначити кожній обвинуваченій покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки для кожної та покласти на них обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

7. На стадії судових дебатів, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проти визнання їх винними не заперечували, просили суворо не карати. Вказували, що більше такого вчиняти не будуть, просили звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

8. Захисник обвинувачених, на стадії судових дебатів, проти обвинувачених винними не заперечувала, просила врахувати, що обвинувачені активно сприяли розкриттю злочину та завдану шкоду повністю відшкодували. Вважала, що звільнення обвинувачених від відбування покарання можливе з іспитовим строком 1 рік.

9. Під час останнього слова, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначили, що більше такого робити не будуть.

ІІІ. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним та статті (частини статті) закону україни про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

10. Враховуючи позицію учасників кримінального провадження щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд визнає, що під час судового розгляду було доведено, що:

11. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою між собою та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження (надалі особа ОСОБА_8 ), у травні 2024 року, у період дії воєнного стану, який введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року за №64/2022, у невстановленому під час досудового розслідування місці, з корисливих мотивів, розробили злочинний план, який передбачав поширення через месенджер «Телеграм» під ніком « ОСОБА_9 » завідомо неправдивої інформації щодо надання послуг з переправлення через державний кордон України осіб, яким тимчасово обмежено право на виїзд з України, тим самим організували незаконну діяльність, метою якої було заволодіння грошовими коштами потерпілих шахрайським шляхом.

12. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами шахрайським шляхом, під приводом організації переправлення осіб через державний кордон України, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою між собою та особою ОСОБА_8 , за допомогою месенджера «Телеграм» зв`язалися із ОСОБА_7 , та під час розмови запевнили останнього у тому, що зможуть допомогти йому організувати безперешкодний виїзд з України за грошову винагороду у розмірі 4000 доларів США (що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 24.05.2024 року дорівнювало 159682 гривень), шляхом сприяння в укладенні фіктивного шлюбу із жінкою, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Також особа ОСОБА_8 пообіцяла ОСОБА_7 надіслати копії документів фіктивної нареченої, що підтверджують наявність в останньої трьох неповнолітніх дітей на утриманні.

13. В подальшому, 21.05.2024 року ОСОБА_3 передала особі ОСОБА_8 свої особисті документи, а саме: паспорт громадянина України, витяг з реєстру територіальної громади, картку платника податків, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2022 про розірвання шлюбу та копії свідоцтв про народження трьох неповнолітніх дітей, а особа ОСОБА_8 за допомогою месенджера «Телеграм» надіслала копії цих документів ОСОБА_7 .

14. Також, особа ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_7 про те, що для оформлення фіктивного шлюбу вона з нареченою приїде до м.Одеси, де у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_7 повинен оформити із ОСОБА_3 шлюб, що надалі надасть можливість ОСОБА_7 безперешкодно перетнути державний кордон України.

15. Надалі, 23.05.2024 року близько 14:30 год. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та особа ОСОБА_8 , попередньо домовившись із ОСОБА_7 , прибули до міста Одеси, площа Привокзальна, 2, де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами в розмірі 4000 доларів США (що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 24.05.2024 року дорівнювало 159682 гривень) під приводом нібито організації переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, шляхом укладання шлюбу із особою, яка нібито має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, направились до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції, який розташований за адресою: м.Одеса, вул.Інглезі, 5, де ОСОБА_7 та ОСОБА_3 подали заяву на укладення шлюбу.

16. Надалі, 24.05.2024 року о 08:58 год. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та особа ОСОБА_8 перебуваючи біля Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції, а саме за адресою: м.Одеса, вул.Інглезі, 2, отримали від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 4000 доларів США (що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 24.05.2024 року дорівнювало 159682 гривень), під приводом допомоги у створені фіктивного шлюбу та сприянні подальшому перетину державного кордону України.

17. Згідно з ч.2 ст.24 КК України, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

18. Відповідно до ч.3 ст.190 КК України, кримінальна відповідальність настає заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому.

19. Відповідно до п.2 примітки ст.185 КК України, у статтях 185, 186, 189 та 190 цього Кодексу значна шкода визнається із врахуванням матеріального становища потерпілого та якщо йому спричинені збитки на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

20. Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

21. Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

22. Станом на 01.01.2024 року, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становив 3028,00 грн.

23. Тож, у 2024 році для цілей, передбачених ст.190 КК України значною шкодою вважалася сума у розмірі 151400 гривень.

24. Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово безперервно було продовжено, останній раз законом України від 15.01.2025 №4221-ІХ, затверджено Указ Президента України від 14.01.2025 року №27/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 08.02.2025 року строком на 90 діб.

25. Таким чином, суд робить висновок, що вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України доведена поза розумним сумнівом, а їх дії кваліфіковано правильно, оскільки вони вчинили заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

ІV. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

26. Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у повному обсязі визнали свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши прокурору, обвинуваченій ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а також їх захиснику, положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме: в частині події кримінальних правопорушень, винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, форми їх вини та вирішив обмежитися допитом обвинувачених та дослідженням доказів, які характеризують їх особи та стосуються речових доказів і процесуальних витрат.

27. Допитана під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення за участю ОСОБА_4 , особи ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_7 , які викладені в обвинувальному акті та оголошені прокурором в судовому засіданні, а надалі з`ясовані у неї судом. Зазначила, що була затримана одразу після передачі потерпілим грошових коштів біля будівлі Київського відділу РАЦС у м.Одесі.

28. Допитана під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 підтвердила обставини вчиненого кримінального правопорушення за участю ОСОБА_3 , особи ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_7 , які викладені в обвинувальному акті та оголошені прокурором в судовому засіданні, а надалі з`ясовані у неї судом. Зазначила, що також була затримана одразу після передачі потерпілим грошових коштів біля будівлі Київського відділу РАЦС у м.Одесі.

V. Призначення покарання.

29. При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

30. Так, обвинувачена ОСОБА_3 відповідно до ч.4 ст.12 КК України, вчинила кримінальне правопорушення, яке класифікується як нетяжкий злочин, раніше не судима, на обліках у медичних установах не перебуває, не працює, з її слів має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, не одружена.

31. Обвинувачена ОСОБА_4 , відповідно до ч.4 ст.12 КК України, також вчинила кримінальне правопорушення, яке класифікується як нетяжкий злочин, раніше не судима, на обліках у медичних установах не перебуває, не працює, не одружена.

32. Згідно з досудовою доповіддю від 09.01.2024 року відносно обвинуваченої ОСОБА_3 та досудовою доповіддю від 03.01.2024 року відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченими, оцінюється як середня; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, також як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально - виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушників від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на порушниць крім обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, ще додаткові обов`язки відповідно п.п. 2 3 ч.3 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

33. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння судовому розгляду, а обставини, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.67 КК України судом не встановлені.

34. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_10 у відповідності до вимог ст.66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння судовому розгляду, а обставини, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.67 КК України судом не встановлені.

35. Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

36. З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особи обвинувачених, їх ставлення до вчиненого та їх наслідків, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за домірне призначити кожній обвинуваченій покарання в межах санкції ч.3 ст.190 КК України, у виді позбавлення волі у мінімального розміру, яке на думку суду є необхідним й достатнім для їх виправлення і попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

37. При цьому, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , наслідки, які були спричинені кримінальним правопорушенням, відсутність будь яких претензій до винних з боку потерпілого, а також позицію сторони обвинувачення, суд впевнений, що виправлення обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у цьому випадку, можливе без ізоляції від суспільства, а тому також вважає за можливим на підставі ст.75 КК України звільнити їх від відбування покарання із випробуванням, та покласти на них обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

VІ. Цивільний позов та заходи забезпечення кримінального провадження.

38. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся, заходи забезпечення кримінального провадження у кримінальному провадженні не застосовувалися.

VІІ. Речові докази та процесуальні витрати.

39. Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні не заявлені.

40. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк три (3) роки.

2. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк два (2) роки.

3. Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом іспитового строку виконання наступних обов`язків:

3.1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

3.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

3.3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

3.4. працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

3.5. виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

4. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк три (3) роки.

5. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк два (2) роки.

6. Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом іспитового строку виконання наступних обов`язків:

6.1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

6.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

6.3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

6.4. працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

6.5. виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

7. Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

8. Цей вирок не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

9. Цей вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1