Справа № 286/1383/20
У Х В А Л А

26.03.2025 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої

вирішується питання про

застосування примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000645 від 19.11.2019, за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Овруцького районного суду перебуває клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000645 від 19.11.2019, за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України.

Захисник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 та ч.1 ст. 122 КК України на підставі п.п.2,3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження №0000645 від 19.11.2019, за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 125 та ч.1 ст. 122 КК України, 19.11.2019 та 11.01.2020, які відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України та ч.4 ст.12 КК України є кримінальним проступком та нетяжким злочином відповідно.

Згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту це 19.11.2019 та 11.01.2020 відповідно.

Таким чином, на час розгляду у даному кримінальному провадженні закінчився п`ятирічний строк давності, передбачений п.3 ч. 1 ст.49 КК України. За змістом статей 284,288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримав та просить його задовольнити.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_4 покладається на погляд суду.

Прокурор заперечує щодо задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, посилаючись на те, що ОСОБА_4 не є суб`єктом злочину. Він вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, тому не може бути звільнений від кримінальної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_6 також заперечує щодо задоволення клопотання.

Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, враховуючи досліджені докази, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Главою 39 КПК України визначено процесуальний порядок розгляду кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Положеннями кримінального процесуального закону передбачено дві самостійні процедури здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру. Перша процедура застосовується до осіб, які вчинили суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності (п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України), друга - до осіб, котрі вчинили суспільно небезпечне діяння у стані осудності, але до постановлення вироку суду захворіли на психічну хворобу.

Вирішальним під час визначення конкретної процедури здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, відповідно до положень ч. 1 ст. 18 КК України, є встановлення осудності особи як обов`язкової ознаки суб`єкта кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Таким чином, осудність є однією із загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Визначальним для суду під час розгляду клопотання про застосування заходів медичного характеру має бути встановлення осудності особи як обов`язкової ознаки суб`єкта кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 512 КПК України визначено, що судовий розгляд справ цієї категорії завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Суд відмічає, що за вимогами чинного законодавства закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру можливе лише у випадках, передбачених частинами 4 і 5 ст. 513 КПК України, якщо особа видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні цих заходів.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 513 КПК України суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває провадження лише коли встановить, що суспільно небезпечне діяння не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння.

Таким чином, оскільки особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, у стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки (відповідно вольова та інтелектуальна ознаки), вона не є суб`єктом кримінального правопорушення в розумінні ч. 1 ст. 18 КК України.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі №482/2230/18 від 26.11.2024.

Відтак, за наведених обставин та визначеного правового врегулювання, враховуючи, що визначальним для суду під час розгляду клопотання про застосування заходів медичного характеру має бути встановлення саме осудності ОСОБА_4 як обов`язкової ознаки суб`єкта кримінального правопорушення, та відповідно встановлення необхідності застосування примусових заходів медичного характеру щодо нього, а тому відсутні правові підстави для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 284,285,288,372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 та ч.1 ст. 122 КК України на підставі п.п.2,3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття провадження, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1