КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №757/140/25-к Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1 апеляційне провадження №11-сс/824/2300/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2025 року щодо накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000273 від 29 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2025 року у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000273 від 29 травня 2024 року - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно, із забороною відчуження, розпорядження та користування, яке було тимчасово вилучене 27 грудня 2024 року під час проведення обшуку на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі №757/56517/24-к від 02 грудня 2024 року за адресою: Одеська область, Лиманський район, Фонтанська сільська рада, 21 кв Старокиївської дороги, на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:3358, за місцем знаходження всіх житлових та нежитлових приміщень, що використовуються ТОВ «НВК «Укрекопром», а саме:

- Жорсткий диск «Apacer» P|N: AP120GAS340G, об`ємом 120 Gb;

- Системний блок марки «2е», моделі 2Е-S616-400, S00323 із інвентаризаційним номером VEP43;

- Системний блок марки «2е», моделі 2Е-S616-400, S00856 із інвентаризаційним номером VEP47;

- Системний блок марки «2е», моделі 2Е-S616-400, S0000 із інвентаризаційним номером VEP45;

- Табель по ТОВ «НВК «Укрекопром» 2024 июнь на 3 арк.;

- Табель по ТОВ «НВК «Укрекопром» із рукописним текстом на 2 арк..

Уважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а також суд не взяв до уваги докази. які могли істотно вплинути на його висновки.

У мотивування скарги зазначає, що тимчасово вилучене майно зберегло сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому може бути використано як доказ факту, що встановлюється під час кримінального провадження, та наддасть можливість встановити та ідентифікувати осіб, причетних до вчинення злочину.

Вказує, що все тимчасово вилучене майно визнано речовим доказом відповідно до статті 98 КПК України.

На переконання прокурора, при розгляді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя не взяв до уваги та проігнорував те, що всі вилучені під час обшуку речі та документи відповідають критеріям статті 98 КПК України, оскільки постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000273 від 29 травня 2024 року.

Посилається на те, що слідчий суддя не врахував важливість тимчасово вилучених речей та документів для сторони обвинувачення у процесі виконання завдань кримінального провадження у порівнянні з можливими негативними наслідками для володільця такого майна внаслідок тимчасового вилучення; тимчасове вилучення відбувалось вибірково та не створило надмірних негативних наслідків для діяльності товариства.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000273 від 29 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України, за фактом можливих незаконних дій пов`язаних з розкрадання бюджетних коштів комунальних закладів охорони здоров`я України, вчинене службовими особами ТОВ «НВК Укрекопром» () та іншими задіяними у схемі фізичними та юридичними особами, які налагодили схему з фіктивного надання послуг по утилізації небезпечних відходів категорії «В» (медичні, після операційні, онко, нарко, тощо).

Досудовим розслідуванням установлено, що посадові особи ТОВ «НВК «УКРЕКОПРОМ», починаючи з 2024 року, освоїли кошти з переможних тендерів на загальну суму понад 10 млн гривень тільки проведених на території Дніпропетровської області. Всього загальна сума укладених угод складає близько 400 млн гривень по Україні лише в утилізації медичних відходів.

У ході розслідування встановлено, що фактично за укладеними договорами між ТОВ «НВК «УКРЕКОПРОМ» та комунальними закладами охорони здоров`я, медичні відходи не проходять процедуру утилізації, а транспортуються і лишаються на так званих «могильниках», місцях стихійних звалищ або за неправомірну вигоду передаються керівникам комунальних підприємств, які обслуговують полігони твердих побутових відходів.

Таким чином, вищевказані службові особи здійснюють завищення вартості виконаних робіт шляхом складання та видачі актів виконаних робіт з утилізації небезпечних відходів без фактичного їх проведення.

Крім цього, в ході досудового розслідування було встановлено, що отримані медичні відходи з комунальних закладів охорони здоров`я України, звозяться до виробничої ділянки ТОВ «НВК «Укрекопром», де згодом відбувається їх сортування, з небезпечних медичних відходів вилучаються відходити, які містять пластик, який потім подрібнюються.

Відповідно до наданих матеріалів оперативним працівниками УСР в Дніпропетровській області ДСР НПУ встановлено, що вилучений під час сортування та подрібнений пластик ТОВ «НВК «Укрекопром» реалізовує до ПП «Європласт» , яке є одним із найбільших виробників побутової пластикової продукції в Україні.

Крім цього з`ясовано, що в подальшому після заволодіння коштами внаслідок проведення безтоварних операцій з утилізації небезпечних відходів, службові особи ТОВ «НВК «Укрекопром» разом та за попередньою змовою зі службовими особами ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» , ТОВ «Зенітар партнерс» , ТОВ «Трек автоплюс» , укладають угоди та здійснюють фінансові операції, спрямовані на виведення та переведення в готівку коштів, здобутих злочинним шляхом, із внесенням недостовірних відомостей до Єдиного реєстру акцизних накладних щодо проведення безтоварних операцій по придбанню дизельного пального, яке фактично реалізовується за готівку, в тому числі через мережу АЗС підконтрольним учасникам протиправної групи осіб.

27 грудня 2024 року проведено обшук на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі №757/56517/24-к від 02 грудня 2024 року за адресою: Одеська область, Лиманський район, Фонтанська сільська рада, 21 км Старокиївської дороги, на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:3358, за місцем знаходження усіх житлових та нежитлових приміщень, що використовуються ТОВ «НВК «Укрекопром».

Під час проведення обшуку було виявлено та вилучено наступні предмети, речі та документи, які належать ТОВ «НВК «Укрекопром»:

- Жорсткий диск «Apacer» P|N: AP120GAS340G, об`ємом 120 Gb;

- Системний блок марки «2е», моделі 2Е-S616-400, S00323 із інвентаризаційним номером VEP43;

- Системний блок марки «2е», моделі 2Е-S616-400, S00856 із інвентаризаційним номером VEP47;

- Системний блок марки «2е», моделі 2Е-S616-400, S0000 із інвентаризаційним номером VEP45;

- Табель по ТОВ «НВК «Укрекопром» 2024 июнь на 3 арк.;

- Табель по ТОВ «НВК «Укрекопром» із рукописним текстом на 2 арк.

06 січня 2025 року до провадження Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000273 від 29 травня 2024 року про накладення арешту на майно, що було вилучено 27 грудня 2024 року під час проведення обшуку на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі №757/56517/24-к від 02 грудня 2024 року за адресою: Одеська область, Лиманський район, Фонтанська сільська рада, 21 км Старокиївської дороги, на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:3358, за місцем знаходження усіх житлових та нежитлових приміщень, що використовуються ТОВ «НВК «Укрекопром», а саме:

- Жорсткий диск «Apacer» P|N: AP120GAS340G, об`ємом 120 Gb;

- Системний блок марки «2е», моделі 2Е-S616-400, S00323 із інвентаризаційним номером VEP43;

- Системний блок марки «2е», моделі 2Е-S616-400, S00856 із інвентаризаційним номером VEP47;

- Системний блок марки «2е», моделі 2Е-S616-400, S0000 із інвентаризаційним номером VEP45;

- Табель по ТОВ «НВК «Укрекопром» 2024 июнь на 3 арк.;

- Табель по ТОВ «НВК «Укрекопром» із рукописним текстом на 2 арк.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2025 року у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000273 від 29 травня 2024 року - відмовлено.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, п.п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

За змістом пункту 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом вимог частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Обґрунтовуючи у клопотанні підстави для накладення арешту на майно, вилучене 27 грудня 2024 року під час проведення обшуку на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі №757/56517/24-к від 02 грудня 2024 року за адресою: Одеська область, Лиманський район, Фонтанська сільська рада, 21 км Старокиївської дороги, на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:3358, за місцем знаходження усіх житлових та нежитлових приміщень, що використовуються ТОВ «НВК «Укрекопром», а саме: жорсткий диск «Apacer» P|N: AP120GAS340G, об`ємом 120 Gb; системний блок марки «2е», моделі 2Е-S616-400, S00323 із інвентаризаційним номером VEP43; системний блок марки «2е», моделі 2Е-S616-400, S00856 із інвентаризаційним номером VEP47; системний блок марки «2е», моделі 2Е-S616-400, S0000 із інвентаризаційним номером VEP45; табель по ТОВ «НВК «Укрекопром» 2024 июнь на 3 арк.; табель по ТОВ «НВК «Укрекопром» із рукописним текстом на 2 арк., прокурор у клопотанні посилався на необхідність збереження даного майна як речових доказів у кримінальному провадженні.

Разом з тим, не зважаючи на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/56754/24-к від 02 грудня 2024 року надавався дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення речей, предметів та документів, а саме: документів щодо збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення відходів за 2023-2024 роки; документів щодо обліку небезпечних відходів, які отримувались ТОВ «НВК «Укрекопром» , договорів оренди складських приміщень, договорів щодо перевезення небезпечних відходів за 2023-2024 роки; документів щодо взаємовідносин між наступними підприємствами: ПП «Європласт» , ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» , ТОВ «Зенітар партнерс» , ТОВ «Трек автоплюс» ; комп`ютери, ноутбуки, сервери, планшети, електронні носії інформації; мобільних терміналів систем зв`язку (мобільних телефонів) тощо, прокурором у клопотанні та під час судового розгляду на даній стадії досудового розслідування не доведено, що в арешті є потреба, оскільки відсутні докази того, що вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, є предметом кримінального правопорушення, здобуте у результаті вчинення кримінального правопорушення та відповідає критеріям статті 98 КПК України, а також, що дане майно містить відомості, які можуть слугувати доказами у розслідуваному кримінальному провадженні, або мають відношення до нього та необхідності у застосуванні заходу забезпечення як арешт майна з метою збереження речових доказів.

Так, надані суду матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за частиною четвертою статті 191 КК України, не містять відомостей та даних, які б давали розумні підстави вважати, що вилучені жорсткий диск, системні блоки та табелі можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених вказаною статтею КК України.

У клопотанні не вказано в який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, можливе використання вказаних у клопотанні жорсткого диску, системних блоків та табелів.

Ураховуючи наведені обставини, клопотання про арешт майна не містить та органом досудового розслідування не надано доказів того, що майно, вилучене 27 грудня 2024 року під час проведення обшуку на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі №757/56517/24-к від 02 грудня 2024 року за адресою: Одеська область, Лиманський район, Фонтанська сільська рада, 21 км Старокиївської дороги, на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:3358, за місцем знаходження усіх житлових та нежитлових приміщень, що використовуються ТОВ «НВК «Укрекопром», може бути речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000273 від 29 травня 2024 року за фактом можливих незаконних дій пов`язаних з розкрадання бюджетних коштів комунальних закладів охорони здоров`я України, вчинене службовими особами ТОВ «НВК УКРЕКОПРОМ» () та іншими задіяними у схемі фізичними та юридичними особами, які налагодили схему з фіктивного надання послуг по утилізації небезпечних відходів категорії «В» (медичні, після операційні, онко, нарко, тощо), за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України.

На переконання колегії суддів, орган досудового розслідування у розумінні вимог статті 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Крім того, звертаючись із клопотанням про накладення арешту на вилучене майно, слідчий не перевірив чи виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника такого майна потребам досудового розслідування, і чи не порушує при вказаних обставинах справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Відповідно до частини першої статті 173 КПК України суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, арешт на вказане у клопотанні майно не може бути накладений за обставин, викладених у клопотанні прокурора про арешт майна та з метою, яка передбачена пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, а тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у його задоволенні.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді, оскільки відомостей на підтвердження вказаних обставин матеріали клопотання не містять та прокурором під час апеляційного розгляду не надано.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Інші доводи прокурора про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не можуть бути підставами для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного, колегія суддів уважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4