Провадження № 11-кп/4823/229/25
Категорія - ч. 7 ст. 111-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000240 від 28.05.2022, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2024 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Олексіївка Новоайдарського району Луганської області, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

У С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах України строком на 15 років та з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_8 спеціального звання «сержант поліції».

Строк відбування основного покарання поставновлено обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 у порядку виконання цього вироку, після набрання ним законної сили.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах України постановлено обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 4 543 грн 68 коп витрат за проведення судової експертизи.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний стосовно ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 30.08.2024, до моменту його фактичного затримання залишено без змін.

Речові докази: компакт-диски для лазерних систем зчитування СD-R та фотознімок ОСОБА_8 на ньому, компакт-диск №74/32/2219 від 21.06.2024 та інформацію про проходження служби ОСОБА_8 в «МВД ЛРН» на ньому постановлено зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Судом першої інстанції установлено, що 24 лютого 2022 року, приблизно о 5 год 00 хв, президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України та віддав відповідний наказ підрозділам збройних сил РФ про вторгнення на територію суверенної України.

24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти на сьогодні.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаних наказів, військовослужбовці збройних сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі м. Старобільськ, Старобільського району, Луганської області.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон №1207-VII), тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п.7 ч.1 ст.1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація РФ установили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ установили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Старобільська територіальна громада внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) з 28.02.2022.

Після остаточної військової окупації частини міст Старобільського району Луганської області, представниками збройних формувань російської федерації фактично узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військових територіях Старобільського району Луганської області, представники збройних формувань РФ, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів України, у точно невстановлений час, створили на тимчасово окупованій території Луганської області незаконний правоохоронний орган - так званий «Старобельский районный отдел внутренних дел министерства внутренних дел Луганской народной республики».

Згідно з наказом ГУНП в Луганській області від 04.10.2020 № 468 о/с ОСОБА_8 прийнятий на службу та призначений на посаду поліцейського ізолятору тимчасового тримання № 5 ГУНП в Луганській області. В подальшому наказом по Управлінню поліції охорони в Луганській області від 01.10.2021 № 70 о/с ОСОБА_8 призначений на посаду молодшого інспектора групи реагування Старобільського районного відділення Управління поліції охорони в Луганській області та мав спеціальне «сержант поліції».

ОСОБА_8 , будучи громадянином України, вступаючи на службу в органи поліції присягнув вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати і охороняти права і свободи людини, честь держави, згідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Однак, ОСОБА_8 , будучи працівником правоохоронного органу України - молодшим інспектором групи реагування Старобільського районного відділення Управління поліції охорони в Луганській області, порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, порушуючи присягу працівника поліції, діючи умисно та протиправно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії російської федерації проти України, з власної ініціативи, добровільно в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території України за наступних обставин.

Так, з 24.02.2022 збройними силами та іншими військовими формуваннями Російської Федерації здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію суверенної держави Україна.

На початку березня 2022 року, більш точний час встановити не вдалося, збройні сили РФ та незаконні військові формування так званої «Луганської народної республіки», здійснюючи військове вторгнення, зайняли та здійснювали контроль частини території України, а саме тимчасово окупували територію м. Старобільськ Луганської області, захопили і взяли під силовий контроль будівлі та споруди на території даного населеного пункту, що забезпечували діяльність органів державної влади, в тому числі й Старобільське районне відділення Управління поліції охорони в Луганській області, розташовану за адресою: Луганська область, м. Старобільск, вул.Айдарська, 20, задля припинення їх законної діяльності згідно законодавства України та створення на їх базі і забезпечення функціонування органів окупаційної влади, зокрема і незаконного правоохоронного органу з правозастосовними функціями.

Зокрема, з метою утворення вертикалі незаконних органів управління та їх функціонування на тимчасово окупованій збройними силами російської федерації та представниками так званої «ЛНР» території Луганської області, у точно не становлений час, було створено, в тому числі незаконний правоохоронний орган під назвою «Старобельский районный отдел внутренних дел министерства внутренних дел Луганской народной республики».

В свою чергу, орієнтовно 24.06.2022, більш точний час встановити за об`єктивних причин не вдалось можливим, сержант поліції, молодший інспектор групи реагування Старобільського районного відділення Управління поліції охорони в Луганській області ОСОБА_8 , будучи громадянином України, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії проти України, яка розпочалась повномасштабним військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, переслідуючи особисті інтереси, добровільно залишився на тимчасово окупованій території збройними формування держави-агресора, а саме в м. Старобільск Луганської області.

Перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме в м. Старобільск Луганської області ОСОБА_8 , орієнтовно 24.06.2022, більш точний час встановити за об`єктивних причин не вдалось можливим, будучи громадянином України, перебуваючи на території м. Старобільск Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів погодившись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора та представників незаконних збройних формувань так званої «лнр», умисно та протиправно, добровільно, за власним бажанням, діючи із власних ідеологічних мотивів, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями РФ, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, всупереч вимог діючого законодавства України зайняв посаду в незаконно створеному правоохоронному органі так звану посаду «участкового инспектора полиции Старобелського районного отдела внутренних дел министерства внутренних дел Луганской народной республики», та добровільно працював в указаному незаконному правоохоронному органі, чим створив умови для функціонування зазначеного незаконного правоохоронного органу, тим самим забезпечив становлення і зміцнення окупаційної влади РФ та так званої «Луганской народной республики» на тимчасово окупованій території Україні.

За час перебування на вищевказаній посаді та виконання поліцейських функцій в незаконному правоохоронному органі під назвою «Старобелський районный отдел внутренних дел министерства внутренних дел Луганской народной республики» ОСОБА_8 отримував грошову винагороду в національній валюті російської федерації, зокрема за період роботи з 2022 по 2023 роки у сумі 524757,19 російських рублів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду стосовно ОСОБА_8 скасувати і закрити кримінальне провадження. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Виражає незгоду з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 7 ст. 111-1 КК України та заперечує проти обвинувачення ОСОБА_8 .. Вказує, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Звертає увагу на ч.ч. 2,4 ст. 17 КПК України та наголошує, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. На думку захисту, дослідженими матеріалами справи у судовому засіданні факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, не знайшов свого підтвердження, а тому у діях ОСОБА_8 відсутній склад цього кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), та з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою, зважаючи на те, що апелянтом є саме захисник, який з`явився до суду апеляційної інстанції, з метою дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про можливість апеляційного розгляду без участі обвинуваченого, однак за участі його захисника.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, позицію захисника, який наголошував на задоволенні його апеляційної скарги з викладених в ній підстав, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що остання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку протиправних діянь, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

За змістом ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Ретельно перевіривши надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, суд першої інстанції у вироку навів детальний аналіз усіх досліджених доказів, дав їм у відповідності з вимогами ст. 94 КПК належну оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом першої інстанції на вимогу процесуального закону було в повному обсязі з`ясовано обставини кримінального провадження та перевірено їх доказами, якими об`єктивно доведена вина обвинуваченого.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що станом на 24.02.2022 вона проживала разом з батьками в місті Старобільськ Луганської області, працювала старшим інспектором з соціально-психологічної роботи в СІЗО. Із ОСОБА_8 знайома по роботі, оскільки останній привозив ув`язнених до СІЗО і вони оформляли відповідні документи. Після початку окупації міста Старобільськ, їй дозволили не виходити на роботу з метою збереження власного життя. Згодом вона пішла з батьком за продуктами і побачила біля Старобільського районного відділу поліції ОСОБА_8, який стояв розмовляв, посміхався. Потім вона зустріла свою знайому ОСОБА_10 , яка розмовляла з ОСОБА_8, і запитала у неї, про що вона розмовляла з ОСОБА_8, а вона відповіла, що він (ОСОБА_8) запитував у неї, чи знає вона людей, які ще залишились у Старобільську, і які підтримують збройні сили РФ, пропонував їй поїхати до іншого міста і отримати квартиру, дав їй свій номер телефону для того, щоб вона повідомляла про осіб, які мають прихильність до влади та збройних сил РФ. Після цього свідок виїхала з міста Старобільськ. Наразі ніякою інформацією стосовно ОСОБА_8 не володіє.

Згідно рапорту оперуповноваженого відділу оперативних розробок Луганського управління ДВБ НП України, 18.05.2022 отримано інформацію щодо можливого вчинення державної зради з боку окремих колишніх працівників Управління поліції охорони в Луганській області, а саме, що молодший інспектор групи реагування Старобільського районного відділення Управління поліції охорони в Луганській області сержант поліції ОСОБА_8 в умовах воєнного стану вчинив перехід на бік ворога - у березні 2022 року погодився на пропозицію представників НЗФ так званого «Министерства внутренних дел ЛНР» бути призначеним на посаду до «Старобельского районного отдела МВД ЛНР» (а.п. 5).

Згідно рапорту оперуповноваженого 2 сектору 1 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Чернігівській області, ОСОБА_8 у квітні 2022 року добровільно зайняв посаду дільничного інспектора поліції «Старобельского районного отдела МВД ЛНР» (а.п. 24).

Відповідно до протоколу огляду відеозапису, розміщеного в мережі Інтернет, від 05.08.2022, на веб-сторінці офіційного сайту так званого «Министерства Внутренних дел Луганськой народной республики» розміщено статтю під назвою «В Старобельском РОВД МВД ЛНР вновь прозвучали слова присяги», при перегляді якої установлено фото, на якому зображено чоловіка, одягнутого в камуфляжну форму, на якій містяться шеврон з написом «Полиция ЛНР», який в руках тримає папку із символікою НЗФ «ЛНР». Вказаним чоловіком є ОСОБА_8 (а.п. 70-73).

Відповідно до протоколу огляду відеозапису, розміщеного в мережі Інтернет, від 25.08.2022, на веб-сторінці офіційного сайту так званого «Министерства Внутренних дел Луганськой народной республики» розміщено статтю та відеоматеріали під назвою «Сотрудники МВД ЛНР и Росгвардии обеспечили охрану общественного порядку на праздничном концерте в городе Старобельске», при перегляді якого зроблено фото зображення чоловіка, одягнутого в камуфльовану форму, на якій міститься шеврон з написом «Полиция ЛНР». Вказаним чоловіком є ОСОБА_8 (а.п. 77-79).

Згідно висновку експерта від 29.08.2024 за №СЕ-19/125-24/10841-ФП, особа чоловічої статі, зображена у графічному файлі «фото №1» (скріншот фото чоловіка, схожого на ОСОБА_8 , зображеного в статті («Сотрудники МВД ЛНР и Росгвардии обеспечили охрану общественного порядку на праздничном концерте в городе Старобельске», та особа чоловічої статі, зображена у графічному файлі «фото №2» (фотознімок ОСОБА_8 з особової справи ГУНП в Луганській області» - є одна і та ж особа (а.п. 92-97).

Згідно протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 25.06.2024 було отримано відомості з «Информационно-аналитической системы главного информационного центра МВД России» стосовно ОСОБА_8 (а.п. 151-154).

Згідно протоколу огляду документів від 29.08.2024 було оглянуто документ веб-сторінки в мережі Інтернет, розміщеної на веб-сайті з назвою «Луганский информационный центр». За результами огляду встановлено наявність наказу голови «ЛНР» ОСОБА_11 про утворення на окупованій території Луганської області так званої «Администрацию Старобельского района Луганской народной республики» з додатком у вигляді цього указу (а.п. 145-148).

Копія послужного списку Національної поліції України на ОСОБА_8 (а.п. 164-170).

Згідно копії витягу з наказу від 04.10.2018 №468 о/, ОСОБА_8 був прийнятий на службу до поліції на посаду поліцейського ізолятора тимчасового тримання №5 ГУНП в Луганській області (а.п. 171).

Згідно копії витягу з наказу від 01.10.2021 №70 о/с, ОСОБА_8 призначено на посаду молодшого інспектора групи реагування Старобільського районного відділення Управління поліції охорони в Луганській області в порядку просування по службі /(а.п. 175).

Згідно копії наказу від 26.02.2022 №13 о/с, ОСОБА_8 звільнено зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби з 26.02.2022 (а.п. 177).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що досліджені судом першої інстанції докази, оцінені у сукупності та взаємозв`язку доводять вчинення обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд відмічає, що доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, є правильною, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, їх наслідки, фактичні обставини провадження, особу винуватого, відсутність даних щодо попередніх притягнень до адміністративної та кримінальної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 як громадянин України вчинив злочини в період встановленого в Україні воєнного стану, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, те, що злочини мають підвищену суспільну небезпечність, вчинив ці злочини умисно з прямим умислом, та обґрунтовано призначив покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статті закону, якою передбачене покарання за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України та з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна, із застосуванням ст. 54 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, беручи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також з огляду на встановлені місцевим судом обставини вчинення злочину, а саме те, що ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, будучи громадянином України, вчинив кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, та рівень суспільної небезпечності вчиненого діяння, призначене останньому судом покарання в межах санкції статті закону, та з конфіскацією майна, з огляду на вимоги статей 50, 65 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній його меті як заходу примусу та є достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним інших злочинів.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне в задоволенні апеляційних вимог захисника відмовити, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2024 року стосовно

ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4