Сарненський районний суд
Справа № 572/323/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року Сарненський районний суд Рівненської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

представника заявника - ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання можливості продовження примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_6

розглянувши в м.Сарни у відкритому судовому засіданні в залі суду у кримінальному провадженні №1-в-189/25/572/323/25 заяву голови спец ЛКК Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка» Рівненської обласної ради про продовження примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

До Сарненського районного суду Рівненської області надійшла заява голови спец ЛКК Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка» Рівненської обласної ради про продовження примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Подана заява обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 страждає на параноїдну шизофренію, безперервний перебіг, наростаючий змішаний (параноїчний психопатоподібний олігофреноподібний) дефект.

Відносно останнього рішенням суду застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

В процесі лікування та реабілітаційно-лікувальних заходів у клінічній картині захворювання ОСОБА_6 не спостерігається достатньої стабілізації психічного стану хворого.

Враховуючи стан хворого, комісія дійшла висновку, що ОСОБА_6 на даний час потребує продовження примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу із звичайним наглядом до 6 місяців.

В судовому засіданні представник лікувального закладу заяву не підтримала, пояснила, що на даний в зв`язку із змінами в законодавстві діяння, за ознаками якого щодо ОСОБА_6 застосовані примусові заходи медичного характеру, не є кримінально караним.

Прокурор в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні поданої заяви, оскільки дійсно, діяння, вчинене ОСОБА_6 декримінолізовано, а тому відносно нього не можуть бути продовжені примусові заходи медичного характеру, які застосовуються виключно до особи, що вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Захисник в судовому засіданні просить відмовити у задоволення поданої КП «ОПЛ с.Орлівка» заяви, підтримавши позицію представника КП та прокурора.

ОСОБА_6 в судовому засіданні просив не продовжувати йому лікування, оскільки хоче додому.

Заслухавши в судовому засіданні учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи - суд вважає, що заява до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 17 травня 2023 року відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, за ознаками ч.4 ст.185, ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Застосовані відносно ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом продовжені ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2024 року.

Однак, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX , який набрав чинності 9 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме - перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IVцьогоКодексудля відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту ухвали суду вбачається, що кримінальні правопорушення, за які щодо ОСОБА_6 застосовані примусові заходи медичного характеру, вчинені у 2023 році.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., відповідно розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України у 2024 році становив 2684 грн. (1342 * 2 = 2684).

Згідно ухвали Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 17 травня 2023 року, вартість викраденого ОСОБА_6 майна становить суму у 800 грн. та 450 грн., тобто вказана вартість не перевищує 2684 гривні.

Отже, діяння вчинене ОСОБА_6 дійсно підлягає декриміналізації.

Відповідно до положень ч. 2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до ст.58 Конституції Українизакони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім цього, за змістом ст.503 КПК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані виключно до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Отже, оскільки діяння, яке вчинено ОСОБА_6 на даний час не є кримінально караним, підстави для продовження застосування відносно останнього примусових заходів медичного характеру відсутні, а тому заява КП до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.95 КК України, ст.ст.514, 537, 539, 503 КПК України, ст.ст.17, 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», -

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви голови спеціальної ЛКК КП «Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка» Рівненської обласної ради про продовження примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя