ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/164/25 Справа № 695/1224/25 Категорія: ст.583 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

09 квітня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

затриманого ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 захисника затриманого ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.03.2025, якою відносно

ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина

Швейцарської Конфедерації, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , який розшукується правоохоронними

органами Швейцарської Конфедерації для відбування покарання за вчинення

кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 123, 285, 303, 304 КК Швейцарської

Конфедерації,

застосовано тимчасовий арешт на сорок діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Швейцарської Конфедерації,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування тимчасового арешту до громадянина Швейцарської Конфедерації та застосовано тимчасовий арешт на сорок діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Швейцарської Конфедерації з посиланням на те, що інкриміновані затриманому злочини за законодавством України кваліфікуються за ст. 125, ст. 345, ст. 383 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають позбавлення волі на строк більше одного року. Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказані діяння не закінчився та на час розгляду даного клопотання ОСОБА_12 ( ОСОБА_11 ) перебуває у міжнародному розшуку.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, якою просить цю ухвалу скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що копії постанови та всіх долучених доказів до клопотання не відповідає ст. 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників та ст. 583 КПК України і тому не можуть вважатися належними доказами. Слідчим суддею встановлено та перевірено перелік документів, що слугують підставою для обрання арешту, але не вказано, що відсутні оригінали і не зрозуміло ким завірялись їх копії. Копія індивідуального звіту відносно затриманого складена англійською мовою, його переклад на українську мову до клопотання не долучений, а відтак не можливо дійти висновку про те, що у вказаній копії звіту містяться дані про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (арешту) компетентним органом іноземної держави.

Захисник звертає увагу, що у копії запиту про видачу до України у справі зазначено ОСОБА_13 , а затриманий ОСОБА_12 . Також ОСОБА_12 вже затримувався 26.05.2024 Глибоцьким районним судом Чернівецької області на 40 днів з цих же підстав та був звільнений. Повторне затримання та обрання арешту на 40 діб законом не передбачається і вважається порушенням прав людини, яке гарантує право на свободу і особисту недоторканість.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування тимчасового арешту до громадянина Швейцарської Конфедерації ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), який розшукується правоохоронними органами Швейцарської Конфедерації для відбування покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 123, 285, 303, 304 КК Швейцарської Конфедерації.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 20.03.2025 о 17:00 оперуповноваженим управління карного розшуку ГУНП в Черкаській області ОСОБА_14 на підставі ст. ст. 208, 582 КПК України затримано громадянина Швейцарської Конфедерації ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , документованого паспортом громадянина Швейцарської Конфедерації D06887446, виданим 23.09.2022 органом Bern BE, а також посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , виданою 28.06.2023 органом 7301.

Відповідно бази даних Генерального секретаріату Інтерполу громадянин Швейцарської Конфедерації ОСОБА_15 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 20.03.2025 значиться у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Швейцарської Конфедерації для виконання вироку Верховного Суду ОСОБА_16 від 22.09.2020, яким його засуджено до 36 місяців арешту за вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 123, 285, 303, 304 Кримінального кодексу Швейцарської Конфедерації, (звичайний напад, насильство та погрози щодо органів державної влади та посадових осіб, фальшиве звинувачення, введення судових органів в оману); вироку Верховного суду ОСОБА_16 від 17.03.2022, яким його засуджено до 80 днів за вчинення злочину, передбаченого ст. 90 Федерального закону про дорожній рух (порушення правил дорожнього руху).

Ордер на арешт зазначеної особи не видавався, оскільки у відповідності до законодавства Швейцарської Конфедерації та міжнародного законодавства немає необхідності видавати ордер на арешт, оскільки вирок також має силу ордера на арешт.

Інкриміновані ОСОБА_17 ( ОСОБА_11 ) правопорушення за законодавством України відповідає ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, ст. 345 КК України - погроза або насильство щодо працівника правоохоронного органу, ст. 383 КК України - завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Про затримання ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) повідомлено ОСОБА_18 в Україні.

Строк давності виконання обвинувальних вироків від 22.09.2020 щодо ОСОБА_10 , згідно ст. 80 КК України не закінчився.

Інкриміновані ОСОБА_19 ( ОСОБА_11 ) злочини за законодавством України кваліфікуються за ст. 345, ст. 383 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають позбавлення волі на строк більше одного року.

ОСОБА_20 не є громадянином України.

Також, ОСОБА_17 роз`ясненні його права, передбачені як законодавством України так і міжнародними нормами.

З огляду на викладене та те, що ОСОБА_15 розшукується правоохоронними органами Швейцарської Конфедерації з метою виконання вироків суду, які набрали законної сили, та відбування призначеного покарання, є всі наявні підстави для застосування до останнього тимчасового арешту до отримання від компетентних органів Швейцарської Конфедерації запиту його видачі екстрадиції.

Дане питання має наступну правову регламентацію.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Статтею 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути затриманий або триматися під вартою інакше як на підставі мотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, передбачених законом.

Згідно зі ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957, яка підписана Україною 29.05.1997 та ратифікована 16.01.1998, договірні сторони зобов`язуються на вимогу видавати одна одній осіб, які перебувають на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 2 Конвенції, ч. 1 ст. 573 КПК України видача правопорушників здійснюється за правопорушення, за які відповідно до законів запитуваної та запитуючої сторін передбачено покарання на термін не менше одного року або більш тяжке покарання.

Згідно зі ст. 16 Конвенції у термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи. Компетентні органи запитуваної Сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства. У запиті про тимчасовий арешт повідомляється про існування одного з документів, зазначених у пункті 2 «а» статті 12, і намір надіслати запит про видачу правопорушника. У ньому також зазначається за яке правопорушення буде запитуватися видача, де і коли таке правопорушення було вчинене, а також, у міру можливості, опис зовнішності розшукуваної особи. Запит про тимчасовий арешт надсилається компетентним органом запитуваної Сторони або дипломатичними каналами, або безпосередньо поштою або телеграфом, або через Міжнародну організацію кримінальної поліції (Інтерпол), або у будь-який інший спосіб, який дозволяє мати письмове підтвердження або який визнається запитуваною Стороною. Запитуючий орган без зволікань інформується про результати розгляду його запиту.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 573 КПК України запит про видачу особи (екстрадицію) направляється за умови, якщо за законом України хоча б за один із злочинів, у зв`язку з якими запитується видача, передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше одного року або особу засуджено до покарання у виді позбавлення волі і не відбутий строк становить не менше чотирьох місяців. Запит компетентного органу іноземної держави про видачу особи може розглядатися лише у разі дотримання вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 583 КПК України, прокурор звертається до слідчого судді, у межах територіальної юрисдикції якого здійснено затримання, із клопотанням про застосування тимчасового арешту. До клопотання додаються: протокол затримання особи з відміткою про роз`яснення особі її права надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також права на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на її видачу (екстрадицію); документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави; документи, що підтверджують особу затриманого; письмова заява затриманої особи про згоду на її видачу (екстрадицію), в якій особа може зазначити про відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності (в разі наявності такої письмової заяви).

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 541 КПК України тимчасовий арешт - це взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк, визначений КПК України або міжнародним договором України, до отримання запиту про видачу (екстрадицію).

Наведені вимоги закону свідчать, що тимчасовий арешт за своєю правовою природою є спеціальним запобіжним заходом, який застосовується виключно у межах міжнародно-правового співробітництва компетентних органів держав, що стосується видачі осіб відповідно до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників.

Згідно з ч. 2 ст. 583 КПК, у разі якщо максимальний строк тимчасового арешту, передбачений частиною першою цієї статті, закінчився, а запит про видачу цієї особи не надійшов, особа підлягає негайному звільненню з-під арешту.

Відповідно до ч. 8 ст. 583 КПК України, звільнення особи з-під тимчасового арешту у зв`язку з несвоєчасним надходженням до центрального органу України запиту про видачу не перешкоджає застосуванню до неї екстрадиційного арешту в разі отримання в подальшому такого запиту.

Відповідно до ч. 9 ст. 583 КПК України, у разі надходження запиту про видачу особи (екстрадицію) до закінчення строку тимчасового арешту ухвала слідчого судді про застосування тимчасового арешту втрачає юридичну силу з моменту винесення слідчим суддею ухвали про застосування екстрадиційного арешту щодо цієї особи.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив про те, що інкриміновані затриманому злочини за законодавством України кваліфікуються за ст. 125, ст. 345, ст. 383 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають позбавлення волі на строк більше одного року. Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказані діяння не закінчився та на час розгляду даного клопотання ОСОБА_12 ( ОСОБА_11 ) перебуває у міжнародному розшуку.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд, оскільки слідчий суддя дотримався вимог ст. 583 КПК України, зокрема, мотивував своє рішення належним чином, надав оцінку матеріалам провадження, представлених прокурором на обґрунтування клопотання.

Доводи захисника щодо невідповідності наданих прокурором до клопотання документів є необґрунтованими, адже матеріали клопотання відповідають переліку, передбаченому ч. 4 ст. 583 КПК України, та спростовуються наявними матеріалами даного провадження.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_12 затримується повторно, що є порушенням прав людини, не приймаються до уваги, оскільки згідно з наявними доказами матеріалів клопотання необхідність затримання ОСОБА_8 не відпала, а доказів протилежного стороною захисту не надано, крім посилання про це в апеляційній скарзі.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання щодо застосування тимчасового арешту, які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування тимчасового арешту щодо ОСОБА_8 на даному етапі перевірки для можливої подальшої екстрадиції.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Крім того, колегією суддів з`ясовано, що станом на час розгляду даної апеляційної скарги слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси 08.04.2025 року задоволено клопотання прокурора та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_8 до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Швейцарської Конфедерації на строк до 06.06.2025, що в силу вимог ч.10 ст.583 КПК України свідчить про втрату юридичної сили оскаржуваної ухвали з 09.04.2025.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів сторони захисту стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 370, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 583 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.03.2025 про застосування відносно ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасового арешту на сорок діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Швейцарської Конфедерації залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника затриманого залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді