Справа №487/2513/22
Провадження №1-в/487/213/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглядаючи в судовому засіданні подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від покарання стосовно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, громадянина України, 03.04.2023 р. засудженого Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.4 ст.185, ч.2 ст.310, ч.1 ст. 309 ст..70 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду 13.09.2024 звернулася начальник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, з поданням про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 .

В поданні ставиться питання про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.09.2023 за діяння, караність яких усунена відповідно до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 09.08.2024.

В судовому засіданні прокурор підтримав подання органу пробації.

Начальник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях подала до суду заяву про розгляд подання за її відсутністю, подання підтримала та просила його задовольнити.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляд подання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст. 539 КПК України справу розглянуто за відсутності засудженого.

Вислухавши думку прокурора, представника органу пробації та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд вирішує питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України та за приписами п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України зазначені питання вирішуються місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

З матеріалів справи встановлено, що засуджений перебуває на обліку в Заводському районному відділі філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях з 30.10.2023 по теперішній час.

При цьому під час виконання вироку набув чинності закон, який скасовує кримінальну протиправність діяння, внаслідок чого виникла необхідність приведення судового рішення (вироку) до норм закону про кримінальну відповідальність.

Установлено, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесені зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна) та передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З вироку суду вбачається, що кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України, за вчинення якого засуджений ОСОБА_4 , вчинено 26.06.2022 р. , 01.07.2022 р.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2481 гривні.

Як убачається з вироку суду, протиправними діями ОСОБА_4 було заподіяно майнову шкоду епізод 26.06.2022 547,42 грн, епізод 01.07.2022 р. 508,44 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість майна, яке було таємно викрадено ОСОБА_4 , були меншими за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, суд вважає, що з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до приписів ч. 2 ст. 74 КК України засудженого необхідно звільнити від призначеного покарання за ч.4 ст. 185 КК України.

Враховуючи, що крім призначеного покарання за ч. 4 ст.185 КК, ОСОБА_4 було призначено покарання за ч.1 ст.309 УУ України у вигляді одного року обмеження волі, за ч.2 ст.310 КК України до 3 років позбавлення волі.

Керуючись ч.3 ст.74 КК України, ст..537,539 КПК України призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.309 УУ України у вигляді одного року обмеження волі, за ч.2 ст.310 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України від відбування покарання ОСОБА_5 звільнити з випробуванням 3 роки з застосуванням ст..76 КК України.

На підставі викладеного, ст. ст. 284, 479-2 КПК України, суд, -

ухвалив:

Подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.04.2023 року за ч. 4 ст. 185, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року.

Керуючись ч.3 ст.74 КК України, ст..537,539 КПК України призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.309 УУ України у вигляді одного року обмеження волі, за ч.2 ст.310 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України від відбування покарання ОСОБА_5 звільнити з випробуванням 3 роки з застосуванням ст..76 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1