Справа № 317/705/25
Провадження № 1-кп/317/298/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000745 від 20.12.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, який має повну середню освіту, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді солдат резерву, у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , у порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів з гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів», яким передбачено порядок отримання дозвільних документів на придбання вогнепальної зброї та бойових припасів, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлену в ході досудового розслідування та судового розгляду дату, час та місці, при невстановлених обставинах незаконно придбав вибухову речовину та вибуховий пристрій, а саме: предмет еліпсоїдної форми, який являється корпусом бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5, та предмет складної форми, що є бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ-2, після чого конструктивно поєднав вищевказані предмети, які в своїй сукупності утворюють бойову ручну наступальну осколкову гранату РГД-5, та помістив її до кишені своєї куртки, тим самим почав зберігати вищевказаний бойовий припас при собі.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу, 19.12.2024 року ОСОБА_4 направився до автовокзалу м. Запоріжжя, де сівши у маршрутне таксі сполученням «Запоріжжя- Дніпро» направився до місця свого мешкання.

У подальшому, у цей же день ОСОБА_4 рухаючись поблизу с. Сонячне Запорізького району, Запорізької області на маршрутному таксі, був зупинений спізробітниками поліції на стаціонарному Блок-Посту №3-08 «Лавра» Після чого, в період часу з 18 годин 55 хвилин до 19 години 04 хвилин 19 грудня 2024 року, в ході проведення огляду місця події, на проїзній частині автодороги Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь, на території Запорізького району, Запорізької області, в районі 475 км, у ОСОБА_4 співробітниками поліції, виявлено та вилучено бойову ручну наступальну осколкову гранату РГД-5,змаркуванням «158- 76Т» на корпусі гранати та «53-82 УЗРГМ-2 583», яка відповідно до висновку експерта являється бойовою ручною наступальною осколковою гранатою РГД-5 промислового виготовлення, яка є вибуховим пристроєм військового призначення та відноситься до бойових припасів, який ОСОБА_4 придбав та зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину, підтвердив вищевикладені обставини кримінального правопорушення, як вони викладені у обвинувальному акту, пояснив, що після виходу з бойової позиції поклав гранату до кишені куртки та забув про неї до того моменту, як його зупинили на блокпості, який розташований на виїзді із м. Запоріжжя до м. Дніпра. Одразу добровільно видав гранату. Також повідомив, що розумів, що не має передбаченого законом дозволу на вказану зброю, розкаюється у вчиненому, жодної іншої мети, окрім того, що забув про вказану гранату, не мав, готовий понести покарання, погоджується з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування, які доводять його провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що характеризують його особу. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оцінивши встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин, є раніше не судимим в силу ст. 89 КК України, неодружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є військовослужбовцем, за попереднім місцем служби характеризується посередньо, має постійне місце реєстрації та проживання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому є його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно із ст. 67 КК України, не встановлені.

Враховуючи вказані вище обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його ставлення до вчиненого, зважаючи на наслідки кримінального правопорушення, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Разом з тим, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який провину визнав повністю, розкаявся, той факт, що обвинувачений є діючим військовослужбовцем, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75-76 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Процесуальні витрати по справі за проведення судової експертизи відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Керуючись ст. 15, 50, 65-68, 263 КК України, ст. 100, 368, 370, 374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не скоїть нового кримінального правопорушення.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 3183,60 грн (три тисячі сто вісімдесят три гривні 60 копійок).

Речові докази: корпус бойової наступальної осколкової гранати РГД-5, бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ-2 промислового виготовлення звернути на користь держави та передати на потреби Збройних Сил України.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1