Номер провадження: 11-кп/813/1737/24
Справа № 521/922/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 30.04.2024 року відносно ОСОБА_7

установив

Начальник ДУ «ОВК№14» ОСОБА_8 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням в порядку п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України про визначення засудженому ОСОБА_7 остаточного покарання, оскільки щодо нього ухвалено декілька вироків суду.

Оскарженою ухвалою місцевого суду клопотання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_9 , про вирішення питання щодо застосування покарання при наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання та наводить відповідні доводи.

В судове засідання апеляційного суду засуджений ОСОБА_7 не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, а зважаючи на те, що в апеляційній скарзі питання про погіршення його становища не порушуються, апеляційний суд вважає за можливе розгляд апеляційної скарги ОСОБА_7 проводити без його участі.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 не заперечувала проти клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши клопотання та апеляційну скаргу засудженого, а також матеріали судової справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.3 ст.395 КПК України, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судової справи, оскаржувана ухвала постановлена 30.04.2024 року та направлена до ДУ «ОВК 14» 08.05.2024 року (а.с.48).

Засудженим апеляційна скарга датована 13.05.2024 року.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи те, що під час постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 перебував в умовах ДУ «ОВК 14», в матеріалах справи відсутні відомості щодо дати отримання засудженим копії судового рішення, а тому апеляційний суд вважає, що засудженим строк на апеляційне оскарження не пропущеним.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого, апеляційний суд дійшов висновків про наступне.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до ст. 1 КК України та ст. 2 КПК України, завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно з ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.90 "Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків", не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, котрі містяться у вищезазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання не було вирішено.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Приморським районним судом м. Одеси за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі (вирок набрав законної сили 16.01.2021 року).

07.09.2021 року вироком Харківського апеляційного суду, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, п.4 ч.1 ст. 420 КПК України вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 28.03.2018 року, яким був засуджений за ст. 185 ч. 3, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, скасовано в частині призначення покарання. Призначено покарання за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін. Вирок набрав чинності 07.09.2021 року.

14.11.2023 року Малиновським районним судом м. Одеси ОСОБА_7 засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Харківського апеляційного суду від 07.09.2021 року остаточно призначено покарання 3 роки позбавлення волі. Зараховано відбуту частину покарання за вирком Харківського апеляційного суду від 07.09.2021 року за період з 07.09.2021 року до дня набрання вироком законної сили включно. Вирок набрав чинності 19.12.2023 року.

У резолютивній частині вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2023 року в анкетних даних ОСОБА_7 зазначено, що він раніше судимий за вироком Приморського районного суду від 17.12.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК до 1 року 6 місяців позбавлення полі, покарання відбув повністю.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 відбуває покарання за одним вироком, а саме вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2023 року.

Так, питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є незвернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами статті 71 КК України (пункт 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання").

Із матеріалів справи убачається, що вироки відносно ОСОБА_7 набрали законної сили та направлені на виконання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2023 року враховано вирок Харківського апеляційного суду від 07.09.2021 року, та остаточне покарання ОСОБА_7 призначено за сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України та зараховано у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі, відбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Харківського апеляційного суду від 07.09.2021 року, тому питання які викладенні в клопотанні начальника ДУ «ОВК №14» не може бути предметом розгляду у порядку, передбаченому статтею 539 КПК України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування ухвали, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на наведене, враховуючи положення ч. 1 ст. 404 КПК України, оскільки апеляційна скарга засудженого не містять у собі доказів щодо скасування або зміни ухвали суду першої інстанції, у апеляційного суду, з урахуванням положень ст.ст. 409, 412 КПК, відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 30.04.2024 року про відмову у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_9 , про вирішення питання щодо застосування покарання при наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4