У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/2375/24

Номер провадження 1-кп/184/240/24

27 листопада 2024 року

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відео конференції, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання від вартою по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №00000386 від 23.08.2024 рокувідносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Покров Дніпропетровської області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, не працює, дітей та інших осіб на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського міського суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №00000386 від 23.08.2024 року.

Прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що заявлені раніше ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні не зменшились, та запобігти яким шляхом застосування більш м`яких, аніж тримання під вартою запобіжних заходів, неможливо.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засідання просив відмовити в продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Розглянувши вказане клопотання, заслухавши учасників процесу та дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Відповідно до ч.2 вказаної статті, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого встановлено до 30.11.2024 року.

Ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, що підтверджується наданими стороною обвинувачення сукупністю доказів, а саме: протоколом допиту потерпілого, протоколами допиту свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами проведення слідчого експерименту, висновками експерта, речовими доказами у кримінальному провадженні.

Повторно оцінюючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд виходить з того, що відповідно до практики ЕСПЛ, тяжкість можливого покарання згідно рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. Крім того, оцінка ризику ухилення від суду має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками (справа «Бекчиєв проти Молдови»). Оцінка ризику повторного скоєння правопорушення має здійснюватись, зокрема, з встановлених обставин справи щодо біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Клоот проти Бельгії).

Вивченням особистості ОСОБА_3 встановлено, що останній ніде не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, інших будь-яких соціальних чинників, які б стримували його у місті Покров Дніпропетровської області, також обвинувачений не має. Тому, є достатні підстави вважати, що з метою ухилення від слідства та суду, а також уникнення покарання за особливо тяжкий злочин ОСОБА_3 може переховуватися від суду.

Зазначена обставина вказує на існування обґрунтованого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України - переховуватися від суду.

Під час досудового розслідування допитані свідки які у повній мірі викривають ОСОБА_3 у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_5 , проте, деякі свідки є знайомими підозрюваного та перебувають у дружніх відносинах з останнім. Тому, перебуваючи на свободі ОСОБА_3 , може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни ними показів, які у повній мірі викривають підозрюваного у вчиненні особливо тяжкого злочину. Крім того, допитаний як потерпілий у кримінальному проваджені ОСОБА_5 надав покази, які також свідчать про пряму причетність ОСОБА_3 до вчинення розбійного нападу на потерпілого. За участю останнього проведено ряд слідчих дій, за результатами яких здобуто достовірні об`єктивні дані, що викривать ОСОБА_3 у вчиненні вказаного злочину. Потерпілий є внутрішньо переміщеною особою та проживає у АДРЕСА_2 за відомою підозрюваному адресою. Тому, перебуваючи на свободі, ОСОБА_3 може вчиняти певні дії стосовно потерпілого з метою зміни ним показів, як на досудовому слідстві, так і в подальшому при судовому розгляді кримінального провадження, з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину.

Наведені факти вказують, на те, що існує обґрунтований ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з метою уникнення покарання за вчинений ним особливо тяжкий злочин.

Таким чином, при вирішенні питання продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд доходить висновку про продовження існування та не зменшення ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки, як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі 8 до 15 років; обвинувачений в повній мірі розуміє невідворотність покарання у виді позбавлення волі за розбійний напад.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконанню обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд звертає увагу на те, що зазначені обставини підлягають врахуванню при обранні запобіжного заходу відповідно до ст. 178 КПК України.

Судовий розгляд кримінального провадження триває, через що наявна потреба запобігти процесуальним ризикам, встановленим в судовому засіданні, а тому строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно продовжити ще на 60 днів до 26 січня 2025 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 314, 315, 316, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, а саме до 26 січня 2025 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Виконання даної ухвали покласти на ІТТ № 3 ГУНП у Дніпропетровській області та Державну установу «Дніпровська установа виконання покарань №4».

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1