Справа № 307/1506/21
Провадження № 1-кп/307/149/24
10 грудня 2024 рокум. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого: - ОСОБА_4
захисника: - ОСОБА_5
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Середнє Водяне, Рахівського району та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, пенсіонер, з середньою-спеціальною освітою, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.240 КК України,
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 22.05.2024 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 11.06.2024, кримінальне провадження призначено до судового розгляду.
Згідно з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_4 30.01.2007, у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» №3575-IV від 16.03.2006, зареєстрований фізичною особою-підприємцем, та отримав свідоцтво про держану реєстрацію фізичної особи підприємця, і набув юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: займатися самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб?єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
В подальшому ОСОБА_4 , маючи у відповідності до національного класифікатора України, прийнятого наказом Держспоживстандарту України 11.10.2010 №457 (v0457609-10), види економічно діяльності, основний з яких є 08.12 - добування піску, гравію, глини і каоліну, отримавши у квітні 2016 року, погоджений робочий проект: «Розчистка русла річки «Тиса» біля прикордонних знаків №284, №«286-287, №291-292 в смт. Солотвино, Тячівського району» (коректура) (далі Проект), виготовлений та відкоригований ВКП «ЗакарпаттяВодПроект», Басейнового управління водних ресурсів річки«Тиса», згідно листа замовлення ОСОБА_4 від 22.01.2016, акту обстеження від 15.01.2015, технічного завдання на проектування та на матеріалах інженерно-геодезичних вишукувань, проведених ВКП «ЗакарпаттяВодПроект» БУВР «Тиси» в 2016 році, метою якого, згідно п.1 Проекту, є розчистка русла від твердих наносів по загальній довжині 1324,0 м. з метою зниження гідравлічного навантаження на правий берег річки Тиса, забезпечення безперешкодного проходження високих рівнів води, відновлення природного стану русла для збільшення пропускної спроможності річки «Тиса» та для попередження розмиву берегів.
Запроектовані заходи передбачені п.3 Проекту: ділянка № 1 (біля прикордонного знаку №284) - розчистка русла річки «Тиса» по довжині 409 м., від твердих наносів; ділянка № 2 (біля прикордонних знаків № 286-287) - розчистка русла річки Тиса по довжині 640 м., від твердих наносів; ділянка № 3 (біля прикордонних знаків 291-292) - розчистка русла річки «Тиса» по довжині 275 м., від твердих наносів. Для попередження збою руслового фарватеру, забір грунту дозволяється тільки окремими ділянками шириною до 20 метрів.
Так, у період з квітня 2016 року по листопад 2019 року ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки керуючись корисливим мотивом, маючи у користуванні вантажну техніку та найману робочу силу, під видом проведення робіт з розчистки русла річки «Тиса», передбачених Проектом, яка є гірською річкою, а у відповідності до ч. 1 ст. 86 Водного кодексу України, на малих та гірських річках видобування піску та гравію заборонене, здійснював незаконне видобування пішано-гравійної суміші, тобто корисних копалин загальнодержавного значення, біля прикордонних знаків №284, №286-287, №291-292 в смт. Солотвино Тячівського району Закарпатської області, яку транспортував на місце тимчасового складування, а саме земельні ділянки передбачені проектом, яку в подальшому реалізовував місцевому населенню за грошові кошти.
Як встановлено в ході досудового розслідування, видобута ОСОБА_4 сипка суміш, яку у подальшому останній реалізовував місцевому населенню за грошові кошти, є сипкою гірською породою з вмістом гравійної складової і відноситься до піщано-гравійної суміші, яка є частиною надр та належить до корисних копалин загальнодержавного значення.
Отже за наявності у ФОП ОСОБА_4 робочого проекту: «Розчистка русла річки «Тиса» біля прикордонних знаків №284, №286-287, №291-292 в смт. Солотвино, Тячівського району» (коректура), роботи проводились переважно за межами запроектованої ділянки й супроводжувались масовим вилученням з природного середовища, а саме річкової долини гірської річки «Тиса», біля прикордонних знаків №284, №286-287, №291-292 в смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, піщано-гравійно-галькової суміші, і такі роботи суперечать чинному природоохоронному законодавству, оскільки має місце порушення законодавства про надра у формі самовільного користування надрами, тобто видобування піщано-гравійно-галькової суміші кар?єрним способом, наслідком якого є збитки, завдані державі внаслідок порушень законодавства про надра.
Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, а саме у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення.
В судовому засіданні, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 подав клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч.2 ст.240 КК України та закриття кримінального провадження, у зв`язку з закінченням строків давності та повернення застави заставодавцю.
Прокурор в судовому засіданні пояснив, що інкримінований ОСОБА_4 злочин було вчинено у період з квітня 2016 по листопад 2019 року, а відтак з цього часу минуло п`ять років. В зв`язку з цим проти задоволення клопотання захисника не заперечив. Предявлений в інтересах держави до ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування шкоди завданої злочином, просить залишити без розгляду.
Суд, в порядку визначеному КПК України, роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 суть обвинувачення за ч.2 ст.240 КК України, підстави звільнення від кримінальної відповідальності, які є нереабілітуючими, та право заперечувати проти закриття кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що зміст пред`явленого йому обвинувачення у даному кримінальному провадженні, є зрозумілим, вину не визнає та клопотання свого захисника підтримав та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 49 КК України.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції, яка діяла станом на час вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;
3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року № 12, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. ч. 2 - 4 ст. 49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.
Як встановлено судом злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вчинено у період з квітня 2016 року по листопад 2019 року.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчинення злочину, передбаченого за ч.2 ст.240 КК України санкція якого передбачає покарання у виді штрафу від чотирьохсот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк, який відповідно до ст. 12 КК України (у редакції, яка діяла станом на час вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення), відносився до злочинів середньої тяжкості.
З урахуванням вимог статті 5 КК України, редакція ст.ст.12, 49, ч.2 ст.240 КК України, що діяла на момент вчинення ОСОБА_4 , інкримінованого йому кримінального правопорушення, пом`якшує кримінальну відповідальність, поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі та поширюється на обвинуваченого ОСОБА_4 , якому інкриміновано вчинення кримінального правопорушення в останнє, 31.10.2019 року.
Відтак, строки притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення зазначеного злочину становлять п`ять років.
Щодо невизнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.
Згідно правового висновку, наведеного у постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 552/5595/18, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.
Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Стосовно заявленого прокурором в інтересах держави в особі Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області до ОСОБА_4 цивільного позову про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, суд зазначає наступне.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути ухвалено лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження вказаними вище положеннями КПК України, не передбачено.
Враховуючи системний аналіз зазначених положень КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.
В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений прокурором в інтересах держави в особі Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає потерпілому пред`явленню позову в цій частині в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до висловленої Верховним Судом у постанові від 22.02.2023 у кримінальній справі 379/1366/20 провадження №51-3535км22 позиції, а також висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №203/241/17 провадження №51-4251кмо21, підстав до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 , процесуальних витрат, не має.
Керуючись ст. ст. 100, 128, 284-288, 369-372, 376, 392, 395 КПК України, ст. 49 КК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , задовольнити.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.
Роз`яснити прокурору, що залишення цивільного позову без розгляду не перешкоджає його праву на звернення до суду із аналогічним позовом до ОСОБА_4 в порядку цивільного судочинства.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Визначити час оголошення повного тексту ухвали 10.12.2024 р. о 16 год. 30 хв.

Головуючий ОСОБА_1