Справа № 693/590/20
Провадження № 1-кп/693/21/24
В И Р О К

іменем України

26.12.2024 р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Жашків кримінальне провадження №0000108 від 18.03.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Скибин Жашківського району Черкаської області, із середньою освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

потерпілий - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_6 ,

установив:

ОСОБА_3 , 16 березня 2020 року близько 14 год. 40 хв., знаходячись по вул. Перемоги біля магазину «Пам`ятники», що розташований по вул. Перемоги, 2Д, м. Жашків Черкаської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , 1967 року народження, наніс останньому один удар правою рукою в область обличчя, після чого наніс декілька ударів ногами по іншим частинам тіла, чим спричинив ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи №№05-7-01/226 від 07 квітня 2020 року тілесні ушкодження у вигляді: перелому лівої шийки нижньої щелепи без зміщення відламків, які відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, синця та набряку лівої щоки, двох косо смугастих саден передньої поверхні правого колінного суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєні інкримінованого правопорушення визнав повністю та показав, що 16 березня 2020 року приїхав до магазину «Пам`ятники», де працював потерпілий. Перед цим, внаслідок дій потерпілого, була пошкоджена його машина. У ході раптово виниклої сварки він вдарив потерпілого правою рукою в обличчя, потім наніс декілька ударів ногою в різні частини тіла. ОСОБА_3 стверджує, що теж отримав ушкодження, зокрема зламав ребро, тому звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою. На сьогодні досудове слідство ще не завершено.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння. Просив подальший розгляд проводити в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прокурор, адвокат та потерпілий не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин.

Суд з`ясував, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст обставин справи, переконався у добровільності їх позицій та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, керуючись приписами ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження доказів, оскільки обставини справи ніким із сторін судового провадження не оспорюються.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, піддавши їх оцінці, суд приходить до переконання, що своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, одружений, не працюючий.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання передбачене санкціями норми, за якою кваліфіковані його дії, у виді позбавлення волі.

З врахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, необхідності працювати для відшкодування шкоди потерпілому, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого, у період його дії на нього слід покласти, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

В позовній заяві про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення потерпілий просить стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 1 077 грн., моральну шкоду в розмірі 250 000 грн. та судові витрати в сумі 8 000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_5 стверджував, що витрати на лікування та допомогу адвоката значно більші, ніж вказані в позові, але доказів цього не надав, позовні вимоги не уточнив.

Обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав позовні вимоги в частині матеріальної шкоди та судових витрат, моральну шкоду визнав в розмірі 20 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 129 КПК України, суд вирішує цивільний позов по суті, ухвалюючи обвинувальний вирок чи постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ст. 23, ч. 3 ст. 1166, п. 1 ч. 1 ст. 1167, ст. 1195, ст. 1206 ЦК України потерпілий має право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, витрат на лікування, придбання ліків, моральної шкоди.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України, потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи визнання обвинуваченим позову в частині відшкодування матеріальної шкоди та судових витрат, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі.

Щодо моральної шкоди суд визначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п. 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Суд зазначає, що визначена потерпілим сума моральної шкоди в розмірі 250 000 грн. цивільним позовом не обґрунтована, але, оскільки ОСОБА_3 визнав позов в цій частині в розмірі 20 000 грн., суд вважає за можливе стягнути саме цю суму в якості відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 342-351, 363-368 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази - диск «DVD-R» з відеозаписом із камер відеоспостереження з території магазину «Пам`ятники», що за адресою: вул. Перемоги, 2Д м. Жашків Черкаської області, диск «CD-R» з відеозаписом із камер відеоспостереження з території магазину «Пам`ятники», що за адресою: вул. Перемоги, 2Д, м. Жашків Черкаської області - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1077 (одна тисяча сімдесят сім) гривень, моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень та судові витрати в сумі 8 000 (вісім тисяч) гривень.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подачі апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду. Копія вироку суду негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

За приписами ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_7