Справа № 314/4537/21
Провадження № 1-в/191/559/24
У Х В А Л А

іменем України

07 березня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення від призначеного судом покарання відносно засудженого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення від призначеного судом покарання відносно засудженого ОСОБА_4 .

Від представника державної установи та засудженого надійшли заяви про розгляд клопотання без їхньої участі.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали долучені до клопотання, вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.05.2024 року ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, 13.08.2021 року (сума завданої майнової шкоди становила 1500 грн. 00 коп.), 20.09.2021 р. (сума завданої майнової шкоди становила 468 грн. 64 коп.) до 3 років позбавлення волі. За вчинення 10.09.2021 р. кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання визначено у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 02.11.2022 року. Строк покарання рахувати з дня його фактичного затримання з 23.08.2023 року.

Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 02.11.2022 року, ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України до 3 місяців арешту, на підставі ст..71 КК України остаточне покарання визначено у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, шляхом часткового складання невідбутого покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.03.2018 року.

Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.03.2018 року, ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, 29.09.2017 року (сума завданої майнової шкоди становила 1970 грн. 00 коп.), 20.11.2017 р. (сума завданої майнової шкоди становила 402 грн. 30 коп.)до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання визначено у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, шляхом часткового складання покарань з урахуванням вироку апеляційного суду Запорізької області від 14.02.2018 року.

Вироком апеляційного суду Запорізької області від 14.02.2018 року ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, 25.11.2016 року (сума завданої майнової шкоди становила 4000 грн. 00 коп.) до 3 років позбавлення волі. За вчинення у травні 2017 р. кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Початок строку покарання засудженого ОСОБА_4 - 23.08.2023 року, а кінець строку покарання - 23.02.2027 року.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно із п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 р., встановлено, що дії щодо чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (до 1544,00 грн. у 2017 році, до 2270,00 грн. у 2021 році) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України (в ред. ЗУ № 3886-ІХ від 18.07.2024 року) особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, у зв`язку із декриміналізацією частини вчинених ОСОБА_4 діянь, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для звільнення засудженого від призначеного покарання за крадіжку майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за Законом України від 18.07.2024 р. № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 року:

- в частині епізоду по вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.03.2018 року де ОСОБА_4 20.11.2017 р. вчинив крадіжку майна(вартість викраденого майна становить 402,30 грн.), що на момент вчинення правопорушення не перевищувало двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- по вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.05.2024 року за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.185 КК України, де ОСОБА_4 13.08.2021 р. вчинив крадіжку майна(вартість викраденого майна становить 1500,00 грн.), 20.09.2021 р. вчинив крадіжку майна(вартість викраденого майна становить 468,64 грн.), що на момент вчинення правопорушень не перевищувало двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Враховуючи те, що вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.05.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, яке не підпадає під дію положень ЗУ №3886-ІХ від 18.07.2024 року, ОСОБА_4 було призначено покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано покарання за Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 02.11.2022 р. 6 місяців позбавлення волі, а відповідно до ч.1 ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, що складає 1 рік позбавлення волі, то рахуючи з 23.08.2023 року ОСОБА_4 на даний час фактично відбув покарання за вказані кримінальні правопорушення.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України (в ред. ЗУ № 3886-ІХ від 18.07.2024 року) особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст.74 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення від призначеного судом покарання відносно засудженого ОСОБА_4 .

Негайно звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.05.2024 року за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку із усуненням караності діяння.

Негайно звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.03.2018 року за епізодом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку із усуненням караності діяння.

Засудженого ОСОБА_4 , вважати таким, що повністю відбув призначене йому покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.05.2024 р. за ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік та за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 02.11.2022 року за ч.1 ст.309 КК України.

Копію ухвали направити до Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1