Справа № 199/1326/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000033 відносно:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполь Донецької області, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в посаді курсанта навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

- 22.08.2024 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік,

за його обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до змісту обвинувального акта зазначено про те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 187 від 26.06.2024 солдата ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Згідно ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_2 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 А (ІІІ) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.

Проте, солдат ОСОБА_2 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Солдат ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_2 , 15.01.2025 близько 16:30 години, перебуваючи в магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де в цей час знаходився потерпілий ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_2 раптово виник кримінально-протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

ОСОБА_2 , реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, знаходячись в той же самий час та в тому ж місці, стоячи в безпосередній близькості до потерпілого, почав розмахувати руками перед ОСОБА_5 з метою штовхнути останнього, а потерпілий, в свою чергу, щоб не провокувати далі конфлікт, розвернувшись, направився до вхідних дверей магазину, щоб вийти. Побачивши це, ОСОБА_2 , не зупиняючись на досягнутому, підійшов до ОСОБА_5 , коли останній знаходився біля вхідних дверей з магазину та руками штовхнув потерпілого в спину. Від отриманого поштовху потерпілий не втримав рівновагу та з силою влетів у вхідні двері, які собою відкрив та впав руками на бетонне покриття, після чого одразу ж підвівся.

Продовжуючи реалізувати свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_2 , близько 16:35 години, коли потерпілий знаходився перед магазином за вище вказаною адресою, стоячи перед ОСОБА_5 , один навпроти одного в безпосередній близькості, долонями своїх рук почав штовхати потерпілого в грудну область, від чого останній, не втримавши рівновагу, спиною упав на бетону бруківку.

Далі солдат ОСОБА_2 , не зупиняючись на досягнутому, в момент коли ОСОБА_5 лежав спиною на бетонній бруківці, сів зверху на потерпілого та, намагаючись нанести тілесні ушкодження потерпілому, почав розмахувати руками перед обличчям потерпілого.

В ході цього потерпілий, намагаючись захиститись від ударів з боку ОСОБА_2 , з метою підвестись на ноги, почав з положення лежачи на спині намагався розвернутись на живіт та, коли ОСОБА_5 знаходився на правому боці, ОСОБА_2 долонею своєї лівої руки схопив потерпілого ОСОБА_5 ззаду за голову та вдарив правою частиною лобу потерпілого об кам`яну бруківку, після чого підвівся та покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Внаслідок своїх умисних протиправних дій солдат ОСОБА_2 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: садна лобної ділянки справа, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковані за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, як такі, що виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні.

Від потерпілого ОСОБА_5 надійшла заява в якій останній просив закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 у зв`язку із відмовою від обвинувачення.

В судовому засіданні:

- прокурор ОСОБА_4 вважала можливим закрити кримінальне провадження у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення;

- обвинувачений ОСОБА_2 підтримав заяву потерпілого щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із його відмовою від обвинувачення.

Суд, вислухавши думки всіх учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про можливість задоволення заяви потерпілого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення може бути розпочато, щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 (умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, без обтяжуючих обставин), лише на підставі заяви потерпілого.

Відповідно до п. 7) ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставина, передбачена п. 7) ч. 1 ст. 284 КПК України, виявляється під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Кримінальне провадження № 0000033 у відношенні ОСОБА_2 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, виходячи з вимог п. 1) ч. 1 ст. 477 КПК України, є кримінальним провадження у формі приватного обвинувачення, приймаючи до уваги те, що у відповідності до обвинувального акта обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_2 , не встановлено.

Таким чином, зважаючи на думку потерпілого ОСОБА_5 , який використав свої права у межах та у спосіб, передбачені ч. 4 ст. 26 та п. 7) ч. 1 ст. 284 КПК України, враховуючи, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення і не є кримінальним правопорушенням, пов`язаним з домашнім насильством, наявні всі підстави для закриття кримінального провадження відповідно до п. 7) ч. 1 ст. 284 КПК України.

Керуючись ч. 4 ст. 26, ч. 7 ст. 284, ст. 369, 371, 372, 477 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити кримінальне провадження № 0000033 відносно ОСОБА_6 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до п. 7) ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_5 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Суддя: ОСОБА_1