Справа №700/84/24
Провадження №1-кп/700/28/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року селище Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Лисянка Звенигородського району Черкаської області в об`єднаному кримінальному провадженні, обвинувальні акти внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000145 від 13.03.2024 та № 0000507 від 03.10.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, депутатом не являється, на утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалідом та пенсіонером не являється, 17.12.2015 року засуджений Білоцерківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 187, із застосуванням ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі. Відбув покарання в Черкаській виправній колонії №62, звідки звільнений 01.02.2019 умовно достроково на невідбутий термін 1 рік 1 місяць 23 дні,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 309 та статтею 395 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення згдіно з обвинувальними актами

Дізнанням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення майнових злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та повторно вчинив кримінальні проступки за наступних обставин.

Так, в грудні 2022 року, місце, дату, час не встановлено, перебуваючи в адміністративних межах смт. Лисянка, Звенигородського району, Черкаської області, знайшов поліетиленовий пакет з подрібненою речовиною рослинного походження- канабіс, тим самим незаконно придбав після чого переніс його до домоволодіння в якому фактично проживає та помістив до господарського приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де почав зберігати попередньо вказану речовину та 13.03.2024 ОСОБА_4 перебуваючи у господарському приміщенні взяв поліетиленовий пакет з подрібненою речовиною рослинного походження - канабісом та поклав його до правої зовнішньої кишені куртки для власного вживання, без мети збуту та пішов до магазину «Лісова злагода».

13 березня 2024 року о 14 год. 40 хв. під час перевірки документів у ОСОБА_4 біля магазину «Лісова злагода», що розташований за адресою: вул. Гетьманський Шлях, 98 А, смт. Лисянка, Звенигородського району, Черкаської області останній добровільно видав працівникам поліції поліетиленовий пакет з подрібненою речовиною зеленого кольору який згідно висновку експерта № СЕ-19/124-24/4363-НЗПРАП від 21.03.2024 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс. Маса особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, в перерахунку на суху речовину, становить 12.22 г.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфікуються дізнанням як вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Також, на підставі подання начальника СПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_6 винесено ухвалу Лисянським районним судом Черкаської області від 14 березня 2024 року №1-в/700/14/24, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік з наступними обмеження: заборона виходити за межі домоволодіння, за обраним місцем постійного проживання з 22:00 години до 06:00 години наступної доби, заборона виїзду за межі Звенигородського району, Черкаської області без дозволу начальника СПД №2 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, заборона відвідувати торгівельні заклади і заклади відпочинку, де продають спиртні напої на розлив, з метою проведення в них часу, зобов`язано заздалегідь, протягом не менше як однієї доби, інформувати сектор поліцейської діяльності №2 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області про зміну місця проживання, місця роботи, зобов`язовано з`являтися на реєстрацію до СПД №2 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області кожної першої, другої, третьої та четвертої суботи щомісяця, з 09:00 до 10:00 год.

Згідно заяви ОСОБА_4 від 05.09.2023 обраним місцем проживання є адреса: АДРЕСА_2 .

З 07.09.2024 по 29.11.2024 працівниками СПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області на підставах ст. 7 Закону України «Про адміністративний нагляд», п. 3.1.1. п. 3.1.2 п. 3.1.4 наказу МВС України №1303/203 від 04.11.2003 року «Про затвердження інструкції про організацію здійснення адміністративного нагляду за особами звільненими з місць позбавлення волі» перевірено дотримання ОСОБА_4 встановлених ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області обмежень, та виявлено порушення адміністративного нагляду, а саме у частинах: заборони виходити за межі домоволодіння, за обраним місцем постійного проживання з 22:00 години до 06:00 години наступної доби, заборони виїзду за межі Звенигородського району, Черкаської області без дозволу начальника СПД №2 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, зобов`язання заздалегідь, протягом не менше як однієї доби, інформувати сектор поліцейської діяльності №2 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області про зміну місця проживання, місця роботи, зобов`язовання з`являтися на реєстрацію до СПД №2 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області кожної першої, другої, третьої та четвертої суботи щомісяця, з 09:00 до 10:00 год.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфікуюються стороною обвинувачення як вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, а саме самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Процесуальні рішення у справі

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000145, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2024, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 309 КК України надійшов до Лисянського районного суду Черкаської області 01 квітня 2024 року.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 24 квітня 2024 року призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 08 травня 2024 року кримінальне провадження № 1-кп/700/72/24 (справа 700/276/24) по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України об`єднано в одне провадження з кримінальним провадження № 1-кп/700/59/24 (справа 700/84/24) по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Присвоєно об`єднаному кримінальному провадженню № 700/84/24, провадження № 1-кп/700/59/24 та призначено судовий розгляду в об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч.4 ст.185 КК України на 12 годину 00 хвилин 20 травня 2024 року.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2024 року застосовано привід у судове засідання обвинуваченого ОСОБА_4 на 14 год. 18 листопада 2024 року.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 27 листопада 2024 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 та розгляд об`єднаного кримінального провадження зупинено.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2024 року відновлено судове провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2024 року кримінальне провадження №0000084 від 19.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна відповідальність діяння.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000507, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2024, по обвинуваченню ОСОБА_4 у чиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною статтею 395 КК України, надійшов до Лисянського районного суду Черкаської області 24 грудня 2024 року.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2024 року передано матеріали кримінального провадження №0000507 (номер судового провадження №1-кп/700/160/24, 700/934/24) по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст. 395 КК України до канцелярії Лисянського районного суду Черкаської області для передачі судді Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 для вирішення питання про його об"єднання з кримінальним провадженням № 0000145 (номер судового провадження №1-кп/700/72/24, 700/84/24) по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2024 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадження №0000507 від 03 жовтня 2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст. 395 КК України на 11 год. 30 хв. 15 січня 2025 року.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 15 січня 2025 року підготовче провадження закінчено, кримінальне провадження №1-кп/700/160/24, справа №700/934/24 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України об"єднано в одне провадження з кримінальним провадженням №1-кп/700/28/25 (справа 700/84/24) по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Присвоєно об"єднаному кримінальному провадженню №700/84/24, провадження №1-кп/700/28/25 та призначено судовий розгляд на 12 годину 15 січня 2025 року.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Після оголошення прокурором обвинувальних актів, ОСОБА_4 пояснив суду, що обвинувачення йому зрозуміле, викладені у ньому обставини відповідають фактичним обставинам справи, він визнає себе винним і бажає давати показання.

Судом запропоновано учасникам справи визначити обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядок їх дослідження.

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків повністю доведена зібраними під час досудового розслідування доказами, обвинувачений визнав свою вину та не оспорює фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальних актах, підстави для сумніву щодо добровільності його позиції відсутні, а тому вважає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. З огляду на викладене просить суд обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого та документів щодо судових витрат та речових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти запропонованого прокурором порядку дослідження доказів.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано що вони усвідомлюють неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення частини 3 статті 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи.

За таких обставин, суд, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України, постановив ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних дізнанням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та документів щодо судових витрат та речових доказів.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Пунктом 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи "Стосовно спрощення кримінального правосуддя" визначено, що оскільки при процедурі "заява підсудного про визнання вини" від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) "Девеер проти Бельгії" (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних проступків, передбачених частиною 1 статті 309 та статтею 395 КК України визнав повністю і надав пояснення, ідентичні викладеним в обвинувальних актах. У вчиненому він щиро розкаюється і просить суворо його не карати.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах частини 3 статті 349 КПК України, керуючись законом, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненних кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 1 статті 309 та статтею 395 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 як:

незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, тобто як вчинення проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України;

самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто як вчинення проступку, передбаченого статтею 395 КК України.

Позиція сторін щодо міри покарання

Під час судових дебатів прокурор просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною першою статті 309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 місяців, за статтею 395 КК України - обмеження волі на строк 1 (один) рік. Враховуючи норми ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ст. 395 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив суворо його не карати.У вчиненому розкаюється та зробив для себе відповідні висновки. Просив звільнити його від відбування покарання з випробуванням визначивши іспитовий строк.

Мотиви призначення покарання

Під час розгляду кримінального провадження, судом не встановлено обставин, які відповідно до статтей 36 - 43 КК України, виключають кримінальну протиправність діяння обвинуваченого, а також підстав для звільнення його від кримінальної відповідальності, передбачених статтями 44 - 49 КК України.

Судом не встановлено обставин, які свідчать про необхідність застосування до обвинуваченого примусових засобів виховного чи медичного характеру, та обставин, які свідчать про те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення у стані неосудності чи обмеженої осудності.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог статтей 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Відповідно до досудової доповіді Звенигородського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області від 06 березня 2024року №34/10/286-24 та Витягу з оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення органом пробації ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінено як середній, ризик її небезпеки для суспільства оцінено як середній.

З огляду на інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, спосіб його життя, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі волі може становити середню небезпеку для суспільства.

На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, уповноважений орган пробації вважає доцільним застосування п. 2 ч. 3 ст.76 КК України: - не виїжджати за межі України без погоження з уповноваженим органом з питань пробації.

Органом пробації, зазначено, що під час спілкування з ОСОБА_4 зарекомендував себе з нейтральної сторонни, був спокійний, врівноважений, ворожості не проявляв. Контроль над поведінко та мисленням зі слів обвинуваченого нормальний. Однак щодо обставин скоєння ним теперішнього правопорушення, встановлено що інодіобвинувачений не здатний мислити чітко, раціонально та передбачити наслідки своїх дій, тому стикаючись з проблемою схильний вчиняти перше ліпше, що стане йому на думку.

Згідно характеристики Лисянської селищної ради на ОСОБА_4 компроментуючих даних не має. Згідно довідок КНП «Лисянська територіальна лікарня» №155 від 22 січня 2024 та №4354 від 31 жовтня 2024 року за допомогою до лікарів нарколога та психіатра останні 5 років не звертався. Згідно вимоги про судимість від 31 жовтня 2024 року ОСОБА_4 17 грудня 2015 року засуджений Білоцерківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 187, із застосуванням ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі. Відбув покарання в Черкаській виправній колонії №62, звідки звільнений 01 лютого 2019 року умовно достроково на невідбутий термін 1 рік 1 місяць 23 дні. Судимість не погашена.

На підставі частини першою статті 66 КК України, суд вважає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 309 та статтею 395 КК України є щире каяття.

Обвинувачений визнав свою провину у вчиненні правопорушень, правдиво повідомив про обставини, що мали місце, його щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки.

Обставин, передбачених частиною першою статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є проступками; ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та щирому каятті; наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, якою є щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого, беручи до уваги, що тяжких наслідків від скоєного не настало, дані про особу обвинуваченого, а саме: обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, вчинив кримінальні правопорушення у виді проступків, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення майнових злочинів, не дотримувався правомірної поведінки, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За результатами розгляду кримінального провадження, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік та за статтею 395 КК України у виді обмеження волі на строк 8 (вісім) місяців.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Отже, покарання ОСОБА_4 слід визначити таким чином: 1) призначити окремо покарання за частиною 1 статті 309 КК України та статтею 395 КК України; 2) визначити покарання за сукупністю злочинів, відповідно до вимог частин 1 статті 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

З огляду на викладене суд доходить висновку про можливість визначення ОСОБА_4 остаточного покарання у виді обмеження волі строком 1(один) рік.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень статтей 69 та 75 КК України суд не вбачає.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався. Відповідних клопотань до суду не надходило.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальні витрати на проведення судової експертизи документів згідно довідки про витрати на проведення експертизи від 21 березня 2024 року №СE-19/124-24/4363-НЗПРАП, в розмірі 1514,56 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого згідно вимог статті 118 КПК України.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами статті 100 КПК України.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 100, 118, 370, 373-374 КПК України, ст. 12, ст. 395, ч.1 ст.309 КК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 309 та статтею 395 КК України та призначити йому покарання:

- за частиною першою статті 309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за статтею 395 КК України у виді обмеження волі на строк 8 (вісім) місяців.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі строком 1(один) рік.

Запобіжний захід не обирати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні:

поліетиленовий пакет з подрібненою речовиною зеленого кольору, який згідно висновку експерта № CE-19/124-24/4363-НЗПРАП 21 березня 2024 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, в перерахунку на суху речовину, становить 12.22 г., поміщений до сейф-пакету НПУ СУ PSP 1073790, поміщеного до кімнати зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, що розташоване за адресою: вул. Благовісна, 50, м. Звенигородка Звенигородського району Черкаської області знищити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів у розмірі 1514,56 (одна тисяча п`тсот чотирнадцять) гривень 56 копійок, які сплатити на рахунок:

Отримувач коштів: ГУК у Черкаській області/ тг с.Лисянка / 24060300

Код отримувача (код ЄДРПОУ) 37930566;

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм.подат.)

Рахунок отримувача: UA 0023685

Код класифікації доходів бюджету: 24060300

Призначення платежу: експертиза у кримінальному провадженні № 0000145, від 13.03.2024 року, висновок експерта від 21 березня 2024 року № CE-19/124-24/4363-НЗПРАП.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Лисянський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Вирок проголошено 17 лютого 2025 року негайно після виходу суду із нарадчої кімнати.

Головуюча суддя ОСОБА_7