Кримінальне провадження №629/7083/24
Номер провадження 1-кп/629/364/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вінниця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , перебуваючого на посаді кулеметника 1 стрілецького спеціалізованого відділення 2 стрілецького спеціалізованого взводу 1 спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону, який зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.05.2020 року Вінницьким міським судом за ч.3 ст.299 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 04.08.2021 року Вінницьким міським судом за ч.1 ст.187, 71 КК України до 6 років 8 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 11 місяців 3 дні.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.07.2024 №221 (по особовому складу) ОСОБА_5 прийнято на військову службу відповідно до Указу Президента «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року, зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника 1 стрілецького спеціалізованого відділення 2 стрілецького спеціалізованого взводу 1 спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 .

Являючись військовослужбовцем Збройних сил України, ОСОБА_5 був обізнаний з діючим законодавством щодо заборони носіння, бойових припасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Так, відповідно до положень додатку № 1 затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п.п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України. Право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.

Так, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на посаді кулеметника 1 стрілецького спеціалізованого відділення 2 стрілецького спеціалізованого взводу 1 спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону частини НОМЕР_1 , в середині вересня 2024 року, більш точна дата та час досудовим слідством не встановлені, знаходячись в зоні проведення бойових дій на території Донецької області від невстановленої в ході досудового розслідування особи отримав корпус ручної осколкової гранати Ф-1, який є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини та підривач до ручних гранат УЗРГМ який с вибуховим пристроєм, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання знайдених ним вибухової речовини та вибухового пристрою.

Надалі ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вибухової речовини та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються вибуховою речовиною та вибуховим пристроєм, а також розуміючи, що не має передбаченого законом дозволу на поводження з вищевказаними предметами, поклав їх до кишені, а саме корпус ручної гранати Ф-1, який є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини та підривач до ручних гранат, який є вибуховим пристроєм, тим самим здійснивши придбання вибухової речовини та вибухового пристрою.

Після чого, в жовтні 2024 року ОСОБА_5 продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на подальше незаконне носіння вибухової речовини та вибухового пристрою, поїхав до військового шпиталю та тимчасово для побутових потреб винаймав кв. АДРЕСА_2 тим самим переніс корпус ручної осколкової гранати Ф-1, який є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини та підривач до ручних гранат УЗРГ який є вибуховим пристроєм та залишив у рюкзаку за вищевказаною адресою з метою незаконного зберігання.

Так, 14.10.2024 року в період часу з «14» год. «21» хв. по «14» год. «46» хв., працівниками поліції Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, в ході огляду території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 виявлено та вилучено корпус ручної осколкової гранати Ф-1, який є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини та підривач до ручних гранат УЗРГМ який є вибуховим пристроєм, які ОСОБА_5 незаконно зберігав на території свого домоволодіння, а саме в квартирі за вищевказаною адресою, без передбаченого законом дозволу та добровільно в правоохоронні органи не здав.

ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, не заперечував визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються, пояснив, що йому дали гранату, яку він поклав собі в рюкзак та переніс до місця тимчасового перебування за адресою АДРЕСА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину в повному обсязі, а також те, що ним не оскаржуються фактичні обставини кримінального провадження, які зазначені в обвинувальному акті, обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, у суду відсутні сумніви в добровільності та істинності позиції обвинуваченого, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд обмежив дослідження доказів по кримінальному провадженню, обмежившись допитом обвинуваченого, вивченням його особистості, та документів стосовно речових доказів та процесуальних витрат та визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оскаржуються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена.

Таким чином дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України тобто носіння, придбання та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він є громадянином України, з середньою освітою, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді кулеметника 1 стрілецького спеціалізованого відділення 2 стрілецького спеціалізованого взводу 1 спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону, неодружений, за місцем служби зарекомендував себе з негативної сторони, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.

При призначенні та визначенні виду покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує те, що він вчинив тяжкий злочин, згідно ч. 5 ст. 12 КК України.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд вважає його щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, дане кримінальне правопорушення вчинив у не відбутий строк, з урахуванням обставини, яка пом`якшує покарання та обставини, яка обтяжує покарання, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе тільки в реальній ізоляції від суспільства, із застосуванням до нього покарання передбаченого санкцією даної статті, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст.ст. 69, 75, 76 КК України суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення в не відбутий умовно-достроковий строк, до призначеного покарання на підставі ст. 71 ч.1 КК України слід частково приєднати покарання за попереднім вироком Вінницького міського суду від 04.08.2021, згідно якого ОСОБА_5 засуджений за ст.187, 71 КК України до 6 років 8 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.06.2024 року, умовно-достроково на не відбутий строк 2 роки 11 місяців 3 дні.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно стягнути процесуальні витрати, які пов`язані з проведенням у справі експертиз в сумі 4775,04 грн.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, КК України, до зазначеного покарання за вироком суду частково приєднати не відбуте ним покарання за попереднім вироком Вінницького міського суду від 04.08.2021 року і остаточно визначити до відбуття обвинуваченому ОСОБА_5 у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його негайно під варту із зали суду, та залишивши його до набрання вироком законної сили.

Термін відбуття покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 обчислювати з фактичного затримання його працівниками поліції.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню № 0001154 за проведення судово вибухотехнічної експертизи № СЕ-19/121-24/31483 від 31.10.2024 у сумі 4755 гривень 04 копійки, перерахувавши їх на р/рUA0020649, код класифікації доходів бюджету 24060300, , банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), отримувач платежу ГУК Харків обл/МТГ Харкiв/24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету: інші надходження.

Речові докази по кримінальному провадженню: корпус ручної осколкової гранати Ф-1, промислового виробництва та підривач типу УЗРГМ , які передано на зберігання до збройної кімнати чергової частини Лозівського РВП ГНУП в Харківській області - відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів від 26.02.2022 року №186-р «Про передачу майна для потреб Збройних Сил», у встановленому чинним законодавством порядку передати у власність держави в особі Міністерства оброни України для потреб Збройних Сил України.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_6