28.01.2025 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/63/25
Провадження № 1-кп/533/31/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина Кременчуцького району Полтавської області кримінальне провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000037 від 13.01.2025 відносно обвинуваченої:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка та жителька АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, непрацююча, раніше не судима,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.200 КК України,

У С Т А Н О В И В

Згідно обвинувального акта вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 в період дії воєнного стану, який був введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України неодноразово продовжувався, тривав станом на дату вчинення кримінального правопорушення, вчинила умисне корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин:

12.01.2025 року, близько 15 години 30 хвилин обвинувачена ОСОБА_4 перебуваючи в житловому будинку, де проживає потерпіла ОСОБА_3 , по АДРЕСА_2 , з дозволу останньої, з метою налаштування картки «Національний кешбек» взяла її мобільний телефон марки «TECNO SPARK GO 2022», синього кольору, на якому встановлено додаток інтернет-банкінгу «Raiffeisen Online» до якого прив`язана картка АТ «Райффайзен Банк» рахунок НОМЕР_1 , яка згідно Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року №2657-12, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року №2346-3, п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року №851-4, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року №414, і статті 200 Кримінального кодексу України, є електронним платіжним документом, тобто є офіційним документом, та належить потерпілій ОСОБА_3 .

В подальшому реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачена ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на викрадення чужого майна, зайшла до інтернет-банкінгу «Raiffeisen Online» до якого прив`язана картка АТ «Райффайзен Банк» рахунок НОМЕР_1 , на який випущено банківську картку № НОМЕР_2 , та о 15 годині 30 хвилин обвинувачена таємно, в умовах воєнного стану, викрала електронні кошти в сумі 5000,00 гривень з банківської карти, що належить потерпілій ОСОБА_3 , шляхом переказу їх на банківську картку НОМЕР_3 , яку відкрито в АТ КБ «Приват Банк» на ОСОБА_7 .

Крім цього, 12.01.2025 близько 15 год. 30 хв. обвинувачена ОСОБА_4 перебуваючи в житловому будинку, де проживає потерпіла ОСОБА_3 , а саме по АДРЕСА_2 , з дозволу останньої, з метою налаштування картки «Національний кешбек» взяла її мобільний телефон марки «TECNO SPARK GO 2022», синього кольору, на якому встановлено додаток інтернет-банкінгу «Raiffeisen Online» до якого прив`язана картка АТ «Райффайзен Банк» рахунок НОМЕР_1 , яка згідно Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року №2657-12, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року №2346-3, п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року №851-4, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року №414, і статті 200 Кримінального кодексу України, є електронним платіжним документом, тобто є офіційним документом, та належить потерпілій ОСОБА_3 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на підробку платіжного доручення на переказ коштів з банківського рахунку (далі-рахунку), обвинувачена ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, керуючись корисливими мотивами, ініціювала списання електронних коштів з рахунку потерпілої, шляхом формування підробленого документу на переказ електронних коштів з рахунку електронного платіжного доручення на здійснення перерахування електронних коштів з рахунку НОМЕР_1 , що належить потерпілій ОСОБА_3 на банківську картку НОМЕР_3 , яку відкрито в АТ КБ «Приват Банк» на ОСОБА_7 , тим самим підробила електронний документ на переказ електронних коштів з банківського рахунку, та здійснила перерахування грошових коштів у розмірі 5000,00 гривень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.4 ст.185 та ч.1 ст.200 КК України, оскільки обвинувачена вчинила таємне викрадення майна (крадіжку), в умовах воєнного стану та у підробці документів на переказ електронних коштів з банківського рахунку.

21 січня 2025 року у вищезазначеному кримінальному провадженні, за згодою потерпілої між обвинуваченою та прокурором укладена угода про визнання винуватості.

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час досудового розслідування обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.200 КК України.

Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачена узгодили міру покарання останній за вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.200 КК України:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч.1 ст.200 КК України у виді штрафу розміром 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ч.1 ст.70 КК України обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджено покарання та визначено за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Крім того, в порядку ст.75 КК України між прокурором та обвинуваченою узгоджено звільнення останньої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України вбачається, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Далі судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185, ч.1 ст.200 КК України, які згідно ст.12 КК України відносяться до нетяжкого та тяжкого злочину.

Зміст наданої суду угоди про визнання винуватості від 21.01.2025 відповідає вимогам ст.472 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачена пояснила, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення ч.4 ст.185, ч.1 ст.200 КК України, вину у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушенні визнає повністю, погоджується на призначення узгодженого покарання. Цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, які були роз`ясненні судом. Усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, які передбачені ст.473 КПК України.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що добровільно надала згоду на укладання угоди між прокурором та обвинуваченою, тому прохала затвердити зазначену угоду про визнання винуватості.

Прокурор та захисник обвинуваченої в судовому засіданні прохали затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки остання відповідає вимогам норм КПК України та КК України.

Далі, судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України вбачається, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд переконався, що наявні всі підстави для затвердження угоди від 21 січня 2025 року про визнання винуватості між обвинуваченою та державним обвинувачем.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої відсутні.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченої судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ

Затвердити угоду від 21 січня 2025 року між прокурором Козельщинського відділу Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 та

обвинуваченою ОСОБА_4 про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000037 від 13.01.2025.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.200 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч.1 ст. 200 КК України у виді штрафу розміром 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

В порядку ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно п.п.1 і 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на засуджену ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду впродовж 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок надрукований суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Суддя ОСОБА_1