Справа № 747/37/25 Доповідач ОСОБА_1
Провадження № 11-п/4823/65/25
У Х В А Л А

01 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Розглянула у письмовому провадженні в м. Чернігові матеріали за поданням в.о. голови Талалаївського районного суду Чернігівської області ОСОБА_4 про зміну підсудності,

В С Т А Н О В И Л А :

На розгляді Талалаївського районного суду Чернігівської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 02 січня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

10 лютого 2025 року в підготовчому судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_5 був заявлений відвід головуючому судді ОСОБА_4 ..

За поданням суду першої інстанції заява обвинуваченого для розгляду заявленого відводу по суті була скерована до Бахмацького районного суду Чернігівської області.

24 лютого 2025 року ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської було відмовлено у задоволенні відводу ОСОБА_5 з тих підстав, що обвинуваченим не були наведені належним чином вмотивовані та достатні дані, які можуть свідчити про необ`єктивність або упередженість судді ОСОБА_4 .

Крім того, суд вказав, що статтею 75 КПК України визначений виключний перелік підстав, що виключають можливість участі судді у кримінальному провадженні, серед яких відсутня така підстава, як розгляд суддею іншого кримінального провадження щодо цієї ж особи в минулому.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_5 матеріали кримінального провадження були повернуті до суду першої інстанції.

У підготовчому судовому засіданні 25 березня 2025 року обвинуваченим ОСОБА_5 повторно був заявлений відвід головуючому судді ОСОБА_4 , для розгляду якого у місцевому суді неможливо створити склад суду.

Головуюча відклала підготовче засідання для розгляду заяви ОСОБА_5 про відвід та направила до Чернігівського апеляційного суду подання для визначення підсудності цієї заяви, оскільки в районному суді неможливо утворити склад суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо після задоволення відводів чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду.

Разом з тим, дослідивши наявні матеріали та підстави для відводу судді ОСОБА_4 , колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання про визначення підсудності з тих підстав, що рішення за заявою ОСОБА_5 могло бути розглянуто в підготовчому судовому засіданні.

Так, у кожному кримінальному провадженні незалежність і об`єктивність судді забезпечується, серед іншого, закріпленням загального переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Згідно з частинами першою та другою статті 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтею 75 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Суддя не може брати участь у справі за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п. 4 ч. 1ст. 75 КПК).

Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Заявлений обвинуваченим ОСОБА_5 відвід судді ОСОБА_4 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені вказаними нормами КПК України.

Фактично, єдиним доводом обвинуваченого ґрунтуються виключно на недовірі судді з тих підстав, що в 2017 році нею розглядалось кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 який на той час обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Будь-яких інших обґрунтованих підстав, які б ставили під сумнів неупередженість та безсторонність судді ОСОБА_4 обвинуваченим наведено не було. При цьому, з цих підстав предметом судового розгляду заява ОСОБА_5 про відвід судді вже була предметом удового розгляду та в її задоволенні було відмовлено.

Статтею 75 КПК України визначений чіткий та виключний перелік підстав, що виключають можливість участі судді у кримінальному провадженні, жодна з яких не була наведена ОСОБА_5 під час висловлення заяви про відвід судді ОСОБА_4 25 березня 2025 року.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Такий інститут не є інструментом, який може використовуватись стороною у кримінальному провадженні для затягування судового розгляду.

Однак, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду (ч. 4 ст. 81 КПК).

Положення ч. 4 ст. 81 КПК України не пов`язують наявність зловживання правом на відвід із особою заявника відводу. Зловживання наявне, якщо відвід заявлений з метою затягування кримінального провадження будь-ким з учасників повторно у межах одного кримінального провадження.

На даний час, кримінальний процесуальний кодекс України не містить окремого положення, яке б містило визначення зловживання процесуальними правами. Водночас, як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к, та ін.).

Заборона зловживання правами закріплена у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до ЄСПЛ є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок позбавлення суб`єктивного права на звернення до ЄСПЛ, що певним чином є заходом відповідальності заявника. У свою чергу, критерії зловживання правом визначаються не в Конвенції, а в рішеннях ЄСПЛ. Встановлення наявності зловживання правом ЄСПЛ в кожному конкретному випадку вирішує виходячи із прецедентів, які загалом сформували систему випадків зловживання правом.

Як свідчить відповідна судова практика, серед найпоширеніших видів зловживань учасниками кримінального провадження своїми процесуальними правами є дії, що полягають у повторному поданні заяви про відвід за відсутності інших підстав або нових обставин чи доказів щодо упередженості судді (рішення Верховного Суду: від 06.12.2021 у справі № 756/4855/17; від 14.12.2022 у справі № 127/9564/17; від 24.11.2020 у справі № 127/2318/18; від 06.11.2019 у справі № 300/474/17).

На думку колегії суддів, заявлені обвинуваченим відводи судді ОСОБА_4 є тотожними, не містять об`єктивно доведених доводів, які б свідчили про упередженість судді, та фактично зводяться до того, що суддя ОСОБА_4 в 2017 році розглядала кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 а тому на його думку, не може брати участь у розгляді даного кримінального провадження, що не є підставою для відводу, не свідчить про упередженість судді та не визначено законодавцем, як підстава для відводу.

Оскільки у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_5 вдруге заявив відвід судді ОСОБА_4 , колегія суддів наголошує про наявність в його діях ознак зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.

Зловживання правом не становить собою правопорушення, його наслідком повинно бути переважно не застосування відповідних санкцій судом, а відмова у захисті права, яке спрямоване на зловживання.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 81 КПК України, а також те, що судовий розгляд здійснюється суддею ОСОБА_4 , саме суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 31, 34, 406 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні подання в.о. голови Талалаївського районного суду Чернігівської області ОСОБА_4 відмовити.

Матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 02 січня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, повернути Талалаївському районному суду для подальшого судового розгляду.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8