Провадження № 1-кп/344/1062/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кременчук Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої за наступних обставин.

16 березня 2024 року о 18год. 55хв. водій ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом марки «BMW-X5» реєстраційний номер НОМЕР_2 рухався по вул. Набережна в м. Івано-Франківськ в напрямку вул. Гетьмана Мазепи. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.2. «зебра» та інформаційно-вказівними знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід», який знаходиться навпроти будинку № 111, що по вул. Галицька в м. Івано-Франківськ, ОСОБА_7 порушив вимоги пунктів: п. 2.3 б), д), п. 4.16 а), п. 12.1, 12.2, п. 12.3, п. 12.4., п. 18.1 Правил дорожнього руху України та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної закритої черепно-хрептової-спинної-мозкової травми із розривом атланто-потиличного з`єднання, розривом спинного мозку, крововиливами під оболонки головного та спинного мозку, в м`які тканини шиї, саднами в ділянках голови, синцем в ділянці шиї, яка ускладнилася набряком головного та спинного мозку, від яких на місці події наступила її смерть.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, не заперечивши кваліфікацію своїх дій підтвердив всі без винятку викладені в обвинувальному акті обставини та суду пояснив, що 16 березня 2024 року близько 19год. він їхав з торгівельного центру «Велес» додому, керуючи транспортним засобом марки «BMW-X5» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить його бабусі. Проїжджаючи з нормальною швидкістю руху по вул. Набережна-Галицька він по необережності вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка переходила дорогу по пішохідному переході. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла померла на місці. Він спиртного не вживав, був тверезим і пройшов відповідний огляд на місці події, де залишався до самого завершення всіх слідчих дій. Він намагався добровільно відшкодувати шкоду, але з потерпілими на даний час згоди не дійшли, тому він добровільно, з власної ініціативи перерахував їм на «Укрпошту» частину коштів в сумі 50000 гривень і надалі по можливості буде відшкодовувати завдану шкоду. Просив вибачення у потерпілих. У вчиненому щиро каявся, шкодує, що так сталося. Просив суд суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу винного; його молодий вік; стан здоров`я та його майновий стан; він неодружений; не працює; на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває; раніше притягався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, зокрема за перевищення швидкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне часткове відшкодування завданих збитків.

Обставин, які обтяжують покарання, під час судового провадження не встановлено.

Крім цього, в досудовій доповіді Івано-Франківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про ОСОБА_7 зазначено про низький рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та низький рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а виправлення обвинуваченого на думку органу пробації без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, потерпілих та їхнього представника, які погодилися із запропонованим прокурором покаранням, обвинуваченого, який просив суворо його не карати, захисника ОСОБА_8 , який не заперечивши проти призначення додаткового покарання просив застосувати ст. 75 КК України та встановити обвинуваченому іспитовий строк тривалістю один рік, а також захисника ОСОБА_9 , який просив із застосуванням ст. 69 КК України призначити мінімальне покарання у виді позбавлення волі на строк один рік та з встановленням іспитового строку один рік, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_7 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, і такі покарання будуть достатніми, справедливими та необхідними для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Крім цього, з урахуванням викладених вище обставин, а також особи обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності раніше не судимий та позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за їхньою заявою слід залишити без розгляду.

Процесуальні витрати обвинуваченим добровільно сплачено до ухвалення вироку.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, арешт, накладений на майно, необхідно скасувати.

Підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на даний час суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , - залишити без розгляду.

Речові докази:

- диск з відеозаписом (постанова слідчого від 21 березня 2024 року), - зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

- одяг ОСОБА_10 (постанова слідчого від 30 квітня 2024 року), - знищити;

- транспортний засіб марки «BMW-X5» реєстраційний номер НОМЕР_2 (постанова слідчого від 17 березня 2024 року), - повернути власнику ОСОБА_11 .

Арешт, накладений на майно відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 березня 2024 року (справа № 344/5020/24), скасувати.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію в суді.

Головуючий-суддя ОСОБА_12