ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/499/19 Провадження № 1-кп/636/415/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м.Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора Чугуївської окружної прокуратури - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника, адвоката: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва обвинувальні акти по кримінальним провадженням за обвинуваченням:

ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 та ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 та ч. 2 ст. 187 КК України

ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України -

встановив:

В провадженні суду перебувають обвинувальні акти по кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 та ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 та ч. 2 ст. 187 КК України, і ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, які об`єднані в одне провадження.

В ході досудового слідства та розгляду справи обвинуваченому ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою який неодноразово продовжувався.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу, обраного обвинуваченому, оскільки є достатньо підстав та ризиків вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор вважає необхідним продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що забезпечить його явку до суду і буде запобіжником вчинення іншого кримінального правопорушення, вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, які заперечували проти клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід на більш м`який, суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст.178 КПК України, суд, при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу. Таким чином, запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, враховує, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного. Обвинувачений ОСОБА_4 раніше засуджений, обвинувачується у скоєнні нових злочинів в період іспитового строку.

Але, на думку суду, навіть обґрунтоване звинувачення у вчиненні злочинів в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого. Тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України і які не відпали на теперішній час, суд на підставі наданих матеріалів кримінального провадження оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у злочинахза пред`явленим обвинуваченням; вік та стан його здоров`я; його попередню неодноразову судимість, що може потягти за собою скоєння нових злочинів у разі зміни запобіжного заходу; його репутацію та майновий стан, відсутність стійких соціальних зв`язків.

Враховуючи практику Європейського суду, суд приходить до наступного. У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», ЄСПЛ закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину, а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного періоду. Крім того рішеннями: Штегмюллер проти Австрії, Вемгофф проти Німмечені, Мацнеттер проти Австрії , зазначені ризики неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджання з боку обвинуваченого у випадку його звільнення та вчинення ними подальших правопорушень, які суд повинен враховувати при обранні та зміни запобіжного заходу.

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням наведених обставин, а також того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, поєднаного з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого злочину, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зникли наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, скоєного проти життя особи, суд вважає за неможливе встановити заставу.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 184, 193-198, 331, 350, 369-372 КПК України, суд

Постановив:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів до 27 березня 2025 року включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому ухвали суду.

Суддя: