КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/7634/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2457/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів, Житомирської області, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 369 КК України, в межах кримінального провадження № 0000563 від 20.06.2024,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року задоволено частково клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 15.04.2025 включно.

Визначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 4 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 14 534 400 (чотирнадцять мільйонів п`ятсот тридцять чотири тисячі вісімсот) гривень, що в достатній мірі буде гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок для внесення застави (отримувач: ТУДСАУ у м. Києві, призначення платежу: застава за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Покладено на ОСОБА_7 , у випадку внесення застави, обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатись із населеного пункту де він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ;

- носити електронний засіб контролю.

Визначено 2-х місячний строк дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з дня внесення застави, але в межах строку досудового розслідування.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_7 , з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснено підозрюваному, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. У разі звернення застави в дохід держави, слідчий суддя, суд, вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого запобіжного заходу, з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

У задоволенні інших вимог клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною йому залишати місце свого проживання в період часу з 22:00 до 06:00.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що слідчий суддя за відсутності обґрунтованої підозри, за відсутності доказів вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, а також відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, виніс рішення про продовження тримання під вартою ОСОБА_7 з можливістю внесення застави в розмірі 14 534 000 грн., розмір якої є завідомо непомірним для ОСОБА_7 та не враховує майновий та сімейний стан підозрюваного, інших даних про його особу, такі дії свідчать про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, винесення незаконного, необґрунтованого та невмотивованою рішення, яке підлягає скасуванню на підставі ч. 3 ст. 407 КПК України.

Апелянт вказує на те, що пред`явлена підозра, а також підстави обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, базуються виключно на припущенні органу досудового розслідування про те, що факт знайомства осіб, які займають відповідальні посади, між собою та з комерсантом ОСОБА_11 , може свідчити про створення ними організованої групи та вчинення незаконної діяльності. Однак такі припущення не підтверджені жодними доказами.

Повідомляючи про підозру ОСОБА_7 орган досудового розслідування не зазначив в чому саме полягали дії ОСОБА_7 , спрямовані на зниження мобілізаційного резерву Україну, що є, на думку слідства, ознакою вчинення кримінального правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В матеріалах провадження відсутні будь-які докази, які свідчать про можливий вплив ОСОБА_7 , як начальника РТЦК та СП на діяльність ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, відсутні докази будь-якого впливу ОСОБА_7 на визначення будь-якої особи непридатною.

Що стосується обставин начебто передачі ОСОБА_7 коштів Начальнику ЦВЛК МОУ, то докази, надані органом досудового розслідування є суперечливим і неналежними, і ґрунтуються виключно на показах свідка ОСОБА_13 , який займав посаду Начальника ЦВЛК МОУ. Покази якого не підтверджуються іншими доказами, зібраними ході досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, в підтримку вимог поданої апеляційної скарги, які просили її задовольнити з наведених в них підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що Головним слідчим управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000563 від 20.06.2024 за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 369 КК України та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 369, ст. 368-5 КК України.

16.08.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 369 КК України.

17.08.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 діб, тобто до 13.10.2024 включно.

27.08.2024 ухвалою Київського апеляційного суду залишено без змін ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.08.2024 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

02.10.2024 постановою першого заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування продовжено до 15.11.2024 включно.

09.10.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах досудового розслідування, тобто до 15.11.2024 включно.

07.11.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва строк досудового розслідування продовжено до 1504.2025 включно.

12.11.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у сумі 15 140 000 грн. в межах строку досудового розслідування, тобто до 10.01.2025 включно.

03.01.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у сумі 15 140 000 грн., в межах строку досудового розслідування, тобто до 03.03.2025 включно.

24.02.2025 слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_10 , за погодженням прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 369 КК України.

На обґрунтування вимог даного клопотання слідчим наведено дані, що вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому дій. Також в обґрунтування необхідності продовження тримання підозрюваного під вартою слідчим зазначено, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, в обґрунтування продовження строків тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою слідчим наведено перелік дій, пов`язаних із завершенням досудового розслідування, які на даний час здійснити неможливо в повному обсязі.

24.02.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено частково вказане клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 15.04.2025 включно.

Визначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 4 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 14 534 400 (чотирнадцять мільйонів п`ятсот тридцять чотири тисячі вісімсот) гривень, покладенням на ОСОБА_7 , у випадку внесення застави, обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, які визнані даною ухвалою.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою перевірялись судом при розгляді клопотання. При цьому був вислуханий підозрюваний ОСОБА_7 , доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення сторони захисту щодо його задоволення, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав продовження запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України та встановив, що ризики, які існували на час застосування ОСОБА_7 , запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.

Також всупереч твердженням апелянта, перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 369 КК України.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Крім того слід зазначити, що згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 , з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 , до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 369 КК Україниє вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобіганню ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Під час судового розгляду слідчим суддею також враховано данні про особу ОСОБА_7 , який хоча і є раніше не судимою особою, однак на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні декількох тяжких злочинів, пов`язаних із наданням службовій особі неправомірної вигоди за вчинення ним в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого йому службового становища, за попередньою змовою групою осіб, перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України у період воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, а, враховуючи обставини, які досліджуються у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи міру покарання, яка може бути призначена у разі визнання його винуватим (до 8 років позбавлення волі з можливою конфіскацією майна), будучи неізольованим певним чином в межах запобіжного заходу, може вчинити дії щодо переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчим суддею враховуючи стадію кримінального провадження (досудове розслідування), необхідність подальшого збирання доказів, враховуючи обізнаність підозрюваного щодо деяких даних про речі та документи, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні, а також про учасників кримінального провадження, ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема шляхом приховування відомостей про інших співучасників інкримінованого кримінального правопорушення, особу яких не встановлено.

Таким чином слідчим суддею досліджено доводи викладені в клопотанні та з урахуванням тяжкості та суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , а також наявності ризиків на які посилалась сторона обвинувачення, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Всупереч твердження апелянта, колегією суддів встановлено, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджується вище викладеним.

Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовують тримання підозрюваного під вартою, клопотання слідчого задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , до 15.04.2025 року, в межах строку досудового розслідування.

При цьому слідчим суддею зважаючи не лише на обсяг повідомленої підозри, а виходив і з тих позицій Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення «Гафа проти Мальти»).

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

На підставі викладеного, в даному конкретному випадку, у порядку виключення, що обумовлено обставинами справи (в тому числі ступенем участі підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення), слідчим суддею, визначено заставу у розмірі 4 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 14 534 400 (чотирнадцять мільйонів п`ятсот тридцять чотири тисячі вісімсот) гривень, що в достатній мірі буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і не суперечитиме положенням ст. 182 КПК України.

Визначаючи такий розмір застави, слідчий суддя встановив, що застава у сумі 15 140 000 гривень на даному етапі провадження є зависокою, а тому в цій частині клопотання підлягало частковому задоволенню. В цьому аспекті слідчий суддя взяв до уваги певну тривалість кримінального провадження та утримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, а також практику ЄСПЛ, зокрема загальні висновки, викладені у справах «Штепа проти України», «Ноймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), відповідно до яких має місце зменшення ризику непроцесуальної поведінки підозрюваного зі спливом часу, за умови відсутності появлення нових обставин, що виправдовуватимуть застосування раніше обраного запобіжного заходу.

Доводи захисника про відсутність обґрунтованої підозри та не доведення стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Слідчим суддею прийнято рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді, також вказане було встановлено слідчими суддями при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та його продовженні.

З урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності продовження застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга сторони захисту з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4