справа № 361/3029/23
провадження № 1-кп/361/551/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілих ОСОБА_8 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_5 про надання тимчасового доступу до речей і документів у кримінальному провадженні №00000249 від 26.01.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ст. 126-1, ст. 129, ч. 4 та 5 ст. 152, ч. 5 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ст. 166 КК України, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 149, ч. 4 та 5 ст. 152, ч. 5 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває дане кримінальне провадження, в рамках якого до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування якого спливає 08.12.2024.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від суду), так як обвинувачені усвідомлюють міру покарання, яка їм загрожує від 10 до 15 років позбавлення волі, що може спонукати їх переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проживали зі свідками в одному населеному пункті, володіють даними щодо місця їх проживання, іншими контактними даними, тому, перебуваючи на волі обвинувачені матимуть можливість незаконно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови від наданих показань; п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - як ОСОБА_4 так і ОСОБА_6 можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом неприбуття на виклики до суду, що може позбавити суд можливості забезпечити розгляд даного кримінального провадження в розумні строки, в зв`язку з чим порушуватимуться права інших учасників; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки зібрані в ході досудового розслідування докази дають достатні підстави вважати їх поведінку антисоціальною, схильною до систематичного порушення етичних норм, правил поведінки, що склалися в суспільстві. Посилаючись на те, що застосування до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, так як ні домашній арешт, ні застава, ні особисте зобов`язання не здатні забезпечити виконання обвинуваченими їх процесуальних обов`язків з огляду на високий ступінь ризику переховування від суду та незаконного впливу на свідків та, особливо, на малолітніх потерпілих, а також запобігти вказаним ризикам, тому прокурор просить заявлені клопотання задовольнити.

Законний представник малолітніх потерпілих ОСОБА_8 та представник малолітніх потерпілих адвокат ОСОБА_9 підтримали клопотання прокурора, так як ризики на даний час не втратили своєї актуальності.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 зазначив, що клопотання не відповідає дійсності, із заявлених прокурором ризиків наявний лише один тяжкість покарання, всі інші не доведені, просить змінити застосований до його підзахисної запобіжний захід на домашній арешт із взяттям її на поруки бабусею обвинуваченої, яка була допитані та не заперечує проти проживання ОСОБА_4 за місцем її проживання. Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала позицію свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , якого підтримав його підзахисний ОСОБА_6 , заперечив проти задоволення заявленого прокурором клопотання, вважає, що ризики відсутні, прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання сестри ОСОБА_6 в м. Києві.

Допитана за клопотанням адвоката ОСОБА_7 в судовому засіданні ОСОБА_10 повідомила, що вона являється двоюрідною сестрою ОСОБА_6 , не заперечує, щоб останній проживав у орендованій нею квартирі за адресою : АДРЕСА_1 , у разі застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доводи сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, а згідно з вимогами ч. 2 цієї статті підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно положень частин 1, 2 та 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, має врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ухвалою суду від 13.08.2024 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на 60 днів по 11.10.2024 включно, однак враховуючи стадію судового розгляду даного кримінального провадження дослідження доказів, складність справи та об'єм обвинувачення, суд приходить до висновку, що розгляд справи не буде завершено до спливу строку дії запобіжного заходу з об`єктивних причин.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а також дані, які характеризують особу обвинувачених і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Посилання захисників на відсутність доказів того, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є недоречним, оскільки в даному випадку законодавець не вимагає наявності доказів протиправної поведінки особи в майбутньому. На цьому етапі для продовження особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою достатньо наявність доказів того, що існують ризики можливої протиправної поведінки обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює всі обставини у їх сукупності, у тому числі: зазначені в обвинувальному акті дані про особу обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які обвинувачується у скоєнні в тому числі умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, отже суд має ґрунтовні підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання їх судом винними, можуть переховуватись від суду, намагаючись таким чином уникнути кримінальної відповідальності.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судима, заміжня, має трьох малолітніх дітей, які визнані потерпілими в даному кримінальному провадженні, не працевлаштована, обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів відносно своїх малолітніх дітей.

ОСОБА_6 також не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, зареєстроване місце проживання останнього знаходиться на тимчасово окупованій території, відсутні будь-які докази щодо прив`язки його до якоїсь адреси на території Броварського району Київської області.

Врахувавши дані про особу обвинувачених, тяжкість інкримінованих їм злочинів, за вчинення яких передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, суд обґрунтовано вважає, що раніше заявлені ризики не зменшилися, і перебуваючи на волі, обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих в цьому кримінальному провадженні, а також інших осіб, яким відомі обставини вчинення кримінальних правопорушень, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов'язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв'язками та усіма видами зв'язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Відповідно до п. 8 роз'яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Суд також враховує ймовірність того, що в період дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із подальшими змінами, який діє до теперішнього часу, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 можуть виїхати за кордон України або покинути контрольовану територію України незаконним шляхом в напрямку російської федерації чи на тимчасово окуповану територію України, унеможлививши таким чином розгляд кримінального провадження.

Оцінюючи наявність ризику впливу на свідків по кримінальному провадженні суд враховує, що на даний час потерпілі та свідки події кримінального правопорушення безпосередньо судом в судовому засіданні не допитані, отже обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 можуть незаконно впливати на них як шляхом вмовлянь так і шляхом погроз застосування насильства з метою зміни ними своїх показів в суді з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому існує та не зменшився ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме чинити вплив на потерпілих та свідків.

Беручи до уваги викладені в обвинувальному акті обставини скоєння кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а саме те, що останні обвинувачуються в скоєнні тяжких та особливо тяжких злочинів проти статевої свободи та недоторканості відносно трьох малолітніх дітей, у вчиненні до них особливо жорстоких, аморальних протиправних дій, які вимагають значного рівня кримінальної рішучості і ставлять під загрозу здоров`я малолітніх потерпілих, розуміючи при цьому, що їх дії є кримінально караними, продовжували це робити протягом тривалого часу, що вказує на існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , перебуваючи не під вартою, здатні повторити такі ж кримінальні дії.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченим, отже підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Вказані обставини свідчать про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час існують, суду не надані будь-які дані стосовно того, що ці ризики зменшилися чи втратили свою актуальність, що виключає об`єктивну можливість застосування до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, так як стороною обвинувачення доведено, що жоден інший запобіжний захід не забезпечить попередження вказаним ризикам, не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених та не буде достатнім для запобігання передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Під час розгляду клопотання не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

В той же час, в кримінальному провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, як забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя та здоров'я, а будь-яке насильство над дитиною переслідуються законом.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, судом не встановлено.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючим ризикам, а отже суд вважає, що є законні підстави для продовження відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-177, 183, 197-199, 331, 371, 372 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 01.02.2025 включно.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів по 01.02.2025 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченими в той же строк з моменту вручення їм копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1