Справа № 748/4409/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/289/25
Категорія - ч. 1 ст. 127 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

її представника адвоката ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000421 від 17 травня 2019 року, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_8 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ..

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Незаможне Ріпкинського району Чернігівської області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, розлучений, не працюючий, який є особою з інвалідністю ІІ групи, зареєстрований та фактично проживаючий по АДРЕСА_1 , раніше не судимий, звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 травня 2019 року за № 0000421, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, закрите на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Задовольняючи клопотання, суд вказав на те, що станом на 09 січня 2025 року минуло п`ять років з дня вчинення кримінального правопорушення, отже, закінчились визначені ст. 49 КК України строки давності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України. При цьому, встановлено, що перебіг строків давності не зупинявся та не переривався, що й стало підставою для задоволення клопотання та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, оскільки після 17 травня 2019 року обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово вчиняв щодо неї кримінальні правопорушення у вигляді систематичного домашнього насилля та катувань.

Так, ч. 3 ст. 49 КК України встановлено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. Отже, суд не мав підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідача, потерпілу та її представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, вказувала на те, що ОСОБА_6 не підлягав звільненню від кримінальної відповідальності, обвинуваченого, його захисника та прокурора, які вказували на законність та обґрунтованість ухвали суду та безпідставність апеляційної скарги потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу потерпілої залишити без задоволення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування або судового розгляду, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування/розгляд, після закриття кримінального провадження, є неможливим.

За змістом ст. 284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою є наявність визначених законом умов для закриття кримінального провадження. При цьому, за наявності всіх визначених законом вимог закриття кримінального провадження є обов`язком суду.

З матеріалів клопотання убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 16 травня 2019 року за місцем свого проживання вчинив дії по відношенню до своєї дружини ОСОБА_8 та неповнолітньої дочки ОСОБА_11 , які полягали у катуванні, тобто умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, інших насильницьких дій, з метою примусити потерпілих вчинити дії, що суперечать їх волі, а також з метою залякування потерпілих, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 127 КК України в редакції статті Закону №270-VI від 15 квітня 2008 року, яка була чинною до 29 грудня 2022 року включно.

Частиною першою статті 127 КК України в редакції вищевказаного Закону було передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, що з огляду на положення частини першої статті 5 КК України, відповідно до статті 12 кримінального Закону є нетяжким злочином.

Положеннями статті 49 КК України визначені строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частин, якщо з дня вчинення нею вказаного кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Отже, з дня вчинення кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , тобто з 16 травня 2019 року, та по день ухвалення оскаржуваного судового рішення, минуло більше п`яти років, визначених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно з частинами другою та третьою статті 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Аналіз наведених положень закону свідчить про можливість вирішення суддею за клопотанням сторони кримінального провадження питання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а отже ухвалення відповідного рішення в разі підтвердження відповідних обставин, крім випадків вчинення нею особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Як встановлено судом першої інстанції, з дня вчинення кримінального правопорушення і на час розгляду кримінального провадження в суді обвинувачений не ухилявся від слідства або суду, не притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення іншого кримінального правопорушення.

Твердження потерпілої ОСОБА_8 про те, що з 17 травня 2019 року обвинувачений неодноразово вчиняв щодо неї кримінальні правопорушення у вигляді систематичного домашнього насильства та катувань, не знайшли свого підтвердження ні під час судового розгляду, ні в ході апеляційного перегляду.

Прокурором під час апеляційного розгляду надані відомості про відсутність притягнень ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, які залучені до матеріалів справи.

ОСОБА_6 не є обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні, за звинуваченнями потерпілої в систематичному вчиненні домашнього насильства не зареєстровано інших кримінальних проваджень, в яких би обвинувачений був підозрюваним, обвинуваченим чи засудженим. Такі матеріали відсутні в кримінальному провадженні та не надані потерпілою на підтвердження своїх доводів.

Пунктом 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Вказане положення становить підґрунтя для регламентації цього принципу в національному законодавстві.

Згідно із ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Також такий конституційний принцип презумпції невинуватості майже аналогічно закріплено безпосередньо в тексті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 2 КК), а також відображено у кримінальному процесуальному законі (ст. 7 та ч. 1 ст. 17 КПК). Отже, згідно з чинним законодавством винуватість особи може бути встановлено лише обвинувальним вироком суду.

Ураховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що оскільки на момент розгляду місцевим загальним судом питання про застосування до ОСОБА_6 положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК та на момент перегляду зазначеного рішення в суді апеляційної інстанції жодного вироку в інших кримінальних провадженнях не постановлено, то відсутні підстави стверджувати про переривання перебігу строків давності, як цього намагається домогтися потерпіла.

Таким чином, суд першої інстанції зобов`язаний був закрити кримінальне провадження та звільнити особу від кримінальної відповідальності у разі закінчення строку давності після вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили за умови, якщо обвинувачений надає на це згоду або заявляє про це клопотання. При звільненні від кримінальної відповідальності питання факту вчинення правопорушення, винуватості або невинуватості в ньому конкретної особи та цивільний позов (за наявності) не вирішуються.

За таких обставин, коли з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України минуло більше п`яти років, сторона захисту заявила клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності через закінчення строку давності. Сам обвинувачений проти цього не заперечував, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про задоволення клопотання та закрив кримінальне провадження на підставі п. 1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 січня 2025 року про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й може буде оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14