ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 686/1699/20

провадження № 51-2680кмо23

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Об`єднана палата) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянула у судовому засіданні касаційну скаргу

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 ,

звільненої від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального кодексу України, на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2022 року.

Обставини справи

1. Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2021 року ОСОБА_8 засуджено за частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) до штрафу у розмірі 8500 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

2. Суд визнав доведеним, що 04 жовтня 2018 року вона, керуючи автомобілем та порушивши вимоги Правил дорожнього руху, зіткнулася з автомобілем потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок чого той отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

3. За цивільним позовом потерпілого з неї стягнуто 51 000 грн матеріальної та моральної шкоди, а також 32 893,98 грн процесуальних витрат.

4. Апеляційний суд ухвалою від 15 листопада 2022 року скасував вирок суду першої інстанції, на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 КК звільнив її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, закрив кримінальне провадження.

5. Оскарженою ухвалою апеляційний суд стягнув з неї на користь потерпілого процесуальні витрати в розмірі 42 783,70 грн, з яких 34 378,80 грн - витрати на правову допомогу та 8 404,90 грн - витрати, пов`язані із прибуттям до місця судового провадження.

Вимоги і доводи касаційної скарги

6. ОСОБА_8 , посилаючись на пункт 1 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить змінити оскаржену ухвалу та відмовити у задоволенні заяви потерпілого про стягнення процесуальних витрат.

7. Вона стверджує, що апеляційний суд, ухвалюючи рішення про стягнення судових витрат:

провів розгляд упереджено та з порушенням загальних засад кримінального провадження;

за відсутності остаточного розрахунку витрат на правову допомогу взяв до уваги попередні розрахунки;

не надав належної оцінки реальності адвокатських витрат, їх обґрунтованості та необхідності, а також особі потерпілого;

визнав допустимими квитанції про оплату правової допомоги, які не оформлені в установленому законом порядку;

не врахував, що заявлені витрати на пальне потерпілому та його представнику є необґрунтованими, незаконними та не підлягають задоволенню.

8. Крім того, ОСОБА_8 зазначає, що кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності.

9. Потерпілий ОСОБА_9 подав заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Підстави розгляду кримінального провадження об`єднаною палатою

10. Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 жовтня 2023 року[1]матеріали цього кримінального провадження було передано на розгляд Об`єднаної палати на підставі частини 2 статті 434-1 КПК.

11. Колегія суддів, передавши провадження на розгляд Об`єднаної палати, вважала за необхідне відступити від позиції, сформульованої колегією суддів Другої судової палати, яка у постанові від 02 грудня 2021 року зазначила:

«У разі згоди особи на [закриття кримінального провадження на підставі статті 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності], без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона».[2]

12. Колегія суддів вважає таку позицію неправильною, оскільки вона не враховує, що у разі звільнення від кримінальної відповідальності на підставі частини 1 статті 49 КК особа втрачає процесуальний статус обвинуваченої особи, а тому відсутні зазначені у частині 1 статті 124 КПК обов`язкові умови для стягнення процесуальних витрат з такої особи. Колегія вважає, що стягнення процесуальних витрат з особи, яка звільнена від кримінальної відповідальності, суперечитиме приписам статті 62 Конституції України та частини 5 статті 17 КПК.

Позиції учасників касаційного розгляду

13. Прокурор підтримав доводи касаційної скарги.

14. ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_10 надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі, підтримали доводи касаційної скарги, просили її задовольнити.

15. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.

Оцінка Суду

16. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені учасниками провадження доводи, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Правові позиції Верховного Суду

17. Верховний Суд вже приймав рішення щодо стягнення процесуальних витрат у разі закриття провадження і звільнення обвинуваченої особи від кримінальної відповідальності.

18. 21 листопада 2018 рокуВелика Палата вирішила:

«Питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується в тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК України… Такі витрати не можуть бути стягнуті з обвинуваченого за позовом, поданим за правилами цивільного судочинства…

Якщо це питання не було вирішене судом, сторони кримінального провадження, свідок, експерт, спеціаліст і перекладач мають можливість оскаржити в цій частині ухвалене у справі судове рішення в апеляційному та касаційному порядку».[3]

19. 17 червня 2020 року Велика Палата дійшла таких висновків:

«Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності…

Не може бути єдиною підставою для скасування прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень, оскільки не є істотним порушенням вимог КПК та не впливає на вирішення питання кримінально-правової кваліфікації, доведеності винуватості і призначення покарання».[4]

20. Об`єднана палата 12 вересня 2022 року вирішила, що у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК:

«процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту».[5]

21. Таким чином, узагальнено позиції Верховного Суду можна сформулювати таким чином:

питання про розподіл процесуальних витрат має бути вирішено при ухваленні будь-якого рішення, яким закінчується розгляд справи, у тому числі рішенні про звільнення від кримінальної відповідальності;

процесуальні витрати не можуть бути відшкодовані в порядку цивільного судочинства і, таким чином, правила частини 7 статті 128 КПК, які дають можливість пред`явити позов у разі залишення його без розгляду, не поширюються на процесуальні витрати;

витрати органів досудового розслідування не можуть бути стягнуті з особи, звільненої від відповідальності.

Щодо питання, винесеного на розгляд Об`єднаної палати колегією суддів

22. Колегія суддів, заперечуючи можливість стягнення процесуальних витрат з особи, звільненої від відповідальності, посилається на:

(1) положення статті 124 КПК, яка передбачає стягнення з обвинуваченого витрат лише у разі постановлення обвинувального вироку;

(2) порушення презумпції невинуватості, передбаченої статтею 62 Конституції України та статтею 17 КПК, у разі стягнення витрат з особи, не визнаної винуватою у вчиненні злочину;

(3) відсутність у особи, звільненої від кримінальної відповідальності, статусу обвинуваченої особи, що є необхідною умовою для стягнення витрат.

23. Об`єднана палата зазначає, що презумпція невинуватості стосується лише кримінальної відповідальності особи і не поширюється на її цивільну відповідальність, яка не завжди пов`язана з винуватістю у вчиненні злочину. Відповідальність за шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки, не обов`язково зумовлена винуватістю володільця такого джерела у вчиненні злочину, передбаченого статтею 286 КК, або іншими положеннями кримінального закону. Також звільнення від відповідальності у зв`язку із заподіянням шкоди в стані крайньої необхідності не звільняє від цивільної відповідальності за завдану шкоду.

24. Таким чином, цивільна відповідальність, у тому числі, обов`язок компенсації процесуальних витрат, не порушує презумпцію невинуватості особи у вчиненні злочину, оскільки не свідчить про визнання її винуватою у вчиненні злочину або поводження з нею як з особою, винуватою у вчиненні злочину.

25. Об`єднана палата зазначає, що питання, чи відшкодовуються витрати лише обвинувальним вироком вже вирішено Великою Палатою (див. пункт 18 вище), і Суд не вбачає підстав відступати від висновку, що такі витрати відшкодовуються, у тому числі, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

26. Також суд зазначає, що рішення про стягнення витрат приймається одночасно з рішенням про звільнення її від кримінальної відповідальності. Таким чином, не можна сказати, що стягнення відбувається після того, як він втратив статус обвинуваченого. Крім того, зміна статусу обвинуваченої особи на інший її статус не завжди перешкоджає стягненню з неї процесуальних витрат, наприклад, коли при залишенні в силі обвинувального вироку апеляційним судом обвинувачений стає засудженим. Аналогічно, зміна обвинуваченим статусу в разі звільнення його від кримінальної відповідальності також не може бути перешкодою для стягнення витрат.

27. Об`єднана палата також вважає, що немає підстав відступати від її висновку у постанові від 12 вересня 2022 року про те, що процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито внаслідок спливу строку давності. Таким чином, Об`єднана палата констатує, що цією постановою вона вже відступила від висновку Другої палати, зробленому в постанові від 02 грудня 2021 року (див. пункт 11 вище).

28. Також в розвиток свого висновку в постанові від 12 вересня 2022 року (див. пункт 20 вище), Об`єднана палата вважає, що крім витрат на залучення експерта стороною захисту, з особи, звільненої від кримінальної відповідальності, можуть бути стягнуті також і витрати, понесені потерпілим у зв`язку з кримінальним провадженням, яке закінчилося звільненням від відповідальності.

29. Оскільки обвинувачена особа, у якої є можливість звільнення від кримінальної відповідальності, має прийняти усвідомлене рішення, чи скористатися таким правом, йому в порядку частин 2 та 3 статті 285 КПК має бути роз`яснена, крім іншого, можливість стягнення з нього процесуальних витрат.

Інші доводи касаційної скарги

30. З обвинуваченої оскарженим рішенням стягнуті витрати на правову допомогу та витрати, пов`язані із прибуттям до місця судового провадження.

31. Частина доводів касаційної скарги стосуються правильності оцінки судом доказів, наданих на підтвердження вимог потерпілого про відшкодування процесуальних витрат. Оскільки касаційний суд є судом права, Об`єднана палата не вбачає підстав ставити під сумнів висновки судів попередніх інстанцій щодо доведеності обставин справи.

Висновок

Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК, процесуальні витрати потерпілого можуть бути стягнені з такої особи в порядку, передбаченому частиною 1 статті 124 КПК.

Можливість стягнення процесуальних витрат має бути роз`яснена обвинуваченому при роз`ясненні йому права на звільнення від кримінальної відповідальності і права заперечувати проти закриття кримінального провадження відповідно до частин 2 та 3 статті 285 КПК.

Керуючись статтями 433, 434, 434-2, 436, 441, 442 КПК, об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду

ухвалила:

Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_8 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
ОСОБА_4 ОСОБА_5

[1] https://reyestr.court.gov.ua/Review/114685573

[2] Справа № 449/1689/19, https://reyestr.court.gov.ua/Review/101673844

[3] Постанова від 21 листопада 2018 року у справі № 462/6473/16-ц, https://reyestr.court.gov.ua/Review/78215464

[4] Постанова від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/89977787

[5] Постанова від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/106315603