25 лютого 2025 року м.Запоріжжя
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 листопада 2024 року у вищезазначеному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.
25 лютого 2025 року до суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу.
Так, в обґрунтування клопотання зазначено про те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на теперішній час не актуальні та недоведені. Недоцільно обирати найсуворіший запобіжний захід на підготовчому судовому засіданні у вигляді тримання під вартою, на період судового слідства, оскільки:
- у сторони обвинувачення немає законних підстав вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду. Він має постійне місце проживання: АДРЕСА_1 . Місце роботи: представник постачальника компанії «Агробуд холдінг». Є волонтером Запорізького обласного громадського об`єднання «ПОРА». Є суспільно-корисною людиною. Тому ризик про переховування від правосуддя стороною обвинувачення вказаний необґрунтовано;
- необґрунтовані доводи сторони обвинувачення та ґрунтуються на припущеннях те, що обвинувачений ОСОБА_4 буде незаконно впливати на свідків. Ці твердження не можуть братися судом, як обґрунтований ризик для продовження найсуворішого запобіжного заходу. Тим паче, що майже всі свідки допитані на досудовому слідстві. Тому незаконний вплив не доведений і ґрунтується лише на декларативних заявах прокурора щодо можливості такої поведінки обвинуваченого та не зазначено у який спосіб можливий вплив та який результат може бути при цьому;
- необґрунтовані доводи прокурора про те, що існує ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки це не може бути підтверджено жодним доказом;
- висновок прокурора щодо перешкод з боку обвинуваченого у кримінальному провадженні взагалі не вмотивований, оскільки не зазначено у чому саме може полягати таке перешкоджання і не має підтвердження цієї тези обставин. При цьому, досудове розслідування закінчено, а доказова база, зібрана стороною обвинувачення перебуває у прокурора.
Зміна запобіжного заходу ОСОБА_4 буде сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.
Обвинувачений ОСОБА_4 наміру переховуватися від правосуддя не має, оскільки заінтересований в скорішому встановленні істини по кримінальному провадженню. ОСОБА_4 запевняє суд, що буде сумлінно виконувати покладені на нього обов`язки та за першою вимогою з`являтися на кожен виклик суду.
З урахуванням вищезазначеного, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просить суд клопотання задовольнити та змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням на нього обов`язків передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримала подане нею клопотання та просила суд його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника та просив суд його задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, оскільки ризики, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати надалі.
Розглянувши заявлене клопотання суд приходить до наступних висновків.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05 грудня 2024 року у справі ЄУН 334/7449/24, провадження 1-кс/334/3118/24 ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 лютого 2025 року включно із одночасним визначенням розміру застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2025 року у справі ЄУН 334/7449/24, провадження 1-кс/334/3118/24 ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 23 березня 2025 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» із одночасним визначенням розміру застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 27 січня 2025 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 було задоволено частково. Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2024 року, якою у відношенні ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 лютого 2025 року включно, змінено, зменшивши розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В решті ухвалу слідчого судді залишено без змін.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 лютого 2025 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2025 року, разом з доданими до неї матеріалами, було повернуто особі яка її подала у зв`язку з невідповідності її вимогам ст.396 КПК України.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2025 року апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 було залишено без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2025 року, якою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 березня 2025 року включно, залишено без змін.
Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Так, судом встановлено, що на даний час триває підготовче судове засідання.
ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, та за яке законом передбачена можливість призначення покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Судом встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання та продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, вплив на свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, не змінилися та продовжують існувати і на цей час.
Крім того, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою працездатного віку, разом з цим у суду відсутні відомості про те, що ОСОБА_4 до затримання офіційно був працевлаштований, неодружений, дітей на утриманні не має, раніше судимий та обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час перебування на іспитовому строку.
Також, у суду відсутні відомості про те, що обвинувачений за станом свого здоров`я не може перебувати у місці тримання під вартою, а міцність його соціальних зв`язків, про які зазначає сторона захисту, та наявність постійного місця проживання не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу.
На думку суду, дані про особу обвинуваченого та наявність встановлених судом ризиків, у сукупності свідчать про неможливість запобігання ним шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою, а також про те, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою зможе запобігти ризикам, передбаченим п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
На думку суду, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням строку тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_4 не виходить за межі розумного строку.
Застосований відносно ОСОБА_4 запобіжний захід кореспондується з характером суспільного інтересу, підставами і метою його обрання, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, не надає можливості обвинуваченому перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду.
Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Крім того, як стверджує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справах «Ілійков проти Болгарії» та «Летельє проти Франції», Європейський суд з прав людини, зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим, на даний час, тримання обвинуваченого під вартою.
З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на інший більш м`який, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на даний час, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 314, 315, КПК України, суд, -
У задоволені клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 25 лютого 2025 року.

Повний текст ухвали виготовлено 26 лютого 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1