ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 23 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні №0000244,-

встановила:

Цією ухвалою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 діб до 19 грудня 2024 року з одночасним визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 грн. відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Виноградів Закарпатської області, українця, громадянина України, на момент вчинення кримінального правопорушення, перебуваючого на посаді навідника 3 танкового взводу 1 танкової роти 3 танкового батальйону в/ч НОМЕР_1 , перебуваючого у військовому званні «солдат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Приймаючи таке судове рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, в якому він підозрюється, особу підозрюваного та неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

З вказаним рішенням не погодився захисник ОСОБА_8 та подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати.

Вказує, що ОСОБА_7 має на утриманні 4 малолітніх дітей та звертає увагу на необгрунтованість ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та і в цілому обгрунтованості підозри у вказаному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, при вирішення питання щодо застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, вищезазначених вимог Закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000244 від 07.05.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 призвано на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно наказу начальника військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.08.2023 №200, солдата ОСОБА_7 призначено на посаду навідника 3 танкового взводу 1 танкової роти НОМЕР_2 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 . З 01.08.2023 солдат ОСОБА_7 вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно наказу начальника військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.12.2023 №343, солдата ОСОБА_7 увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 утримуючи в списках особового складу військової частини.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, солдат ОСОБА_7 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.11.2023 №301 солдат ОСОБА_7 вибув у щорічну основну відпустку за 2023 рік строком на 10 діб з 10.11.2023 по 19.11.2023.

Так, солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді навідника 3 танкового взводу 1 танкової роти 3 танкового батальйону, проходячи військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, не маючи об`єктивних та поважних підстав для нез`явлення вчасно на службу, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, 20.11.2023 не з`явився вчасно до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який дислокувався за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, 20.11.2023 солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді навідника 3 танкового взводу 1 танкової роти 3 танкового батальйону, проходячи військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , 20.11.2023 умисно не з`явився вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

У період своєї відсутності ОСОБА_7 проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_1 , або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

20.09.2024, у порядку передбаченому ч. 1 ст. 135 КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 407 КК України вручено командиру військової частини НОМЕР_1 , направлено до за місцем проживання ОСОБА_7 .

Постановою слідчого від 22.09.2024 ОСОБА_7 оголошено в розшук.

Ухвалою слідчого судді від 27 вересня 2024 року, провадження №1кс/554/9836/2024 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 , з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

07.10.2024 старший слідчий в ОВС першого слідчого відділу ( з дислокацією у м.Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Полтавської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

23.10.2024 слідчим суддею вказане клопотання слідчого задоволено частково та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та одночасно визначено заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб і з цим рішенням погоджується і колегія суддів.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

При цьому, перевіряючи доводи клопотання слідчого ОСОБА_11 на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи, при цьому КПК не вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 України, вказує те, що підозрюваному, у разі визнання його винуватим, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 05 до 10 років, а тому доведено наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, оскільки не всі свідки наразі допитані, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки уникав явок до органу досудового розслідування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги та враховує твердження апелянта, що підозрюваний має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, однак вважає, що вищевказані характеризуючи дані про особу підозрюваного не спростовують висновки слідчого судді про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При цьому, під час апеляційного перегляду встановлено, що до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області прокурором вже скеровано клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, розгляд якого призначено на 17 грудня 2024 року о 14 год. 30хв.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4