ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/657/25 Справа № 205/736/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_7 , подану на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2024 року про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_7 строком на 60 днів, тобто до 30 січня 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 грн,

встановила:

У провадженні Ленінського районного суду м.Дніпропетровська знаходяться матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст.28 ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 за ч.2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307 ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307 КК України.

Під час судового засідання ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2024 року продовжено строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_7 строком на 60 днів, тобто до 30 січня 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 грн,

Суд прийшов до висновку про продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_7 зможе переховуватись від суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, суд зауважив, що ризик переховування від суду збільшується з урахуванням введення в Україні воєнного стану, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Крім того, суд вважав, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції взяв до уваги також інші фактори, такі як вік, соціальні зв`язки обвинуваченого, його характеристику, що обумовлюють продовження існування ризиків того, що перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, які наразі судом не допитані.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить про скасування ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2024 року та постановлення нової ухвали, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування поданої апеляційної скарги із наступними доповненнями зазначає, що судом першої інстанції недотримано розумних строків розгляду кримінального провадження.

Апелянт стверджує, що ризики передбачені ст.177 КПК України, наразі зменшились та припинили існувати, оскільки справа розглядається тривалий час.

Зауважує, що не має можливості отримувати кваліфіковану медичну допомогу в умовах СІЗО, з огляду на бездіяльність ДУВП № 4, внаслідок чого стан здоров`я погіршується.

Крім того, звертає увагу, що має постійне місце проживання, матір пенсійного віку, яка має ряд захворювань та потребує постійної допомоги та догляду.

Під час апеляційного розгляду справи:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи поданої апеляційної скарги у повному обсязі та просили про їх задоволення;

- прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу сторони захисту без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч.3 ст.331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Мотивуючи своє рішення щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307 КК України , а також продовження існування передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, здійснювати вплив на свідків у межах даного кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З такими висновками місцевого суду, які стали підставою для задоволення клопотання прокурора, погоджується й суд апеляційної інстанції, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо можливості застосування до нього іншого, альтернативного запобіжного заходу, слід визнати безпідставними.

Із матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, врахував те, що ОСОБА_7 обвинувачується, у вчинені тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, пов`язаних із злочинами у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, у складі злочинної організації, що у разі доведеності вини йому загрожує реальне покарання, а тому може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисник.

Суд першої інстанції встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшився і не припинив існувати, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність процесуальної можливості застосування щодо останнього менш суворого виду запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту.

Крім того, доведено продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків у даному кримінальному провадженні. В разі здійснення на них впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_7 останні можуть змінити свої покази, чим ввести орган досудового розслідування в оману та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, оскільки останні не допитані судом.

Апеляційний суд наголошує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом, а тому обвинувачений ОСОБА_7 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

Колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду апелянтом такі відомості не доведені.

Апеляційний суд, також, не вбачає й підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішені питання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, продовження існування яких в даному випадку було беззаперечно встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, який з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення щодо необхідності продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_7 .

На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та відсутні підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 не спростовує встановлених судом обставин і задоволенню не підлягає, а ухвала Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2024 року є законною, обґрунтованою, належним чином мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 404, 405, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2024 року про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_7 строком на 60 днів, тобто до 30 січня 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 грн, - без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4