10.02.2025 Єдиний унікальний номер 205/9633/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000933 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург, Німеччина, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, вдовець, маючого на утриманні дитину інваліда ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимостей не має,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи обізнаним про Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 про введення воєнного стану в Україні, який в подальшому було продовжено і який діяв станом на 06.07.2024, вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 06 липня 2024 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, знаходячись поблизу кіоску, належного TOB «Національна Розниця», розташованого за адресою: м. Дніпро, просп. Івана Мазепи, буд. 32, ОСОБА_3 , підійшовши до вказаного кіоску, почав діалог із потерпілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є продавцем у вищевказаному кіоску, та попрохав продати тютюнових виробів, однак ОСОБА_6 відмовила ОСОБА_3 , на ґрунті чого, між ними виник словесний конфлікт. В ході даного конфлікту ОСОБА_6 вийшла з приміщення даного кісоку, при цьому, тримала в своїх руках свій мобільний телефон Iphone 6 Plus, Space Gray, 16 GB IMEI НОМЕР_1 та сфотографувала ОСОБА_7 . В цей момент у ОСОБА_3 , який не хотів щоб його фотографії були на чужому мобільному телефоні, раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, визначивши вищевказаний мобільний телефон Iphone 6 Plus, який тримала в руках ОСОБА_6 , як об`єкт свого злочинного посягання. Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, протиправно, в своїх корисливих інтересах, розуміючи та бажаючи настання суспільно-негативних наслідків у вигляді вибуття з володіння потерпілої її майна, а також позитивних наслідків для себе таких як отримання можливості володіти та розпоряджатися чужим майном, наблизився до потерпілої ОСОБА_6 та шляхом ривку вихопив з її рук мобільний телефон Iphone 6 Plus, Space Gray, 16 GB, IMEI НОМЕР_1 . Надалі, ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та почав розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій майнові збитки в розмірі 2032,50 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винув визнав в повному обсязі, розкаявся та пояснив, що дійсно 06 липня 2024 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, знаходячись поблизу кіоску, розташованого за адресою: м. Дніпро, просп. Івана Мазепи, буд. 32, та підійшовши до нього, звернувся до продавця з проханням продати тютюнові вироби, однак остання відмовила. Пояснив, що оскільки він тоді перебував в стані алкогольного сп`яніння, то між ними виник словесний конфлікт та продавець, яка по даному кримінальному провадженню є потерпілою, вийшла з приміщення кіоску, при цьому, тримала в руках свій мобільний телефон та почала фотографувати його, що йому не сподобалось, оскільки він не хотів щоб його фотографії були на чужому мобільному телефоні. Він попрохав продавця видалити його фотографії з мобільного телефону, на що вона відмовила. Тоді, в цей момент у нього виник умисел з корисливих мотивів на відкрите заволодіння цим мобільним телефоном, а тому він його вихопив з її рук, після чого пішов до дому з викраденим майном. Обвинувачений в судовому засіданні зазначив, що він жалкує про вчинене, зробив висновки для себе, відшкодував потерпілій моральну шкоду та вибачився перед нею.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними доказами.

Показами допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні зазначила, що вона працює продавцем в кіоску за адресою: м. Дніпро, просп. Івана Мазепи, буд. 32, та 06 липня 2024 року приблизно о 23 годині перебувала на своєму робочому місці. В той день та час вона перебувала в кіоску разом зі своїм чоловіком, коли до кіоску підійшов незнайомий чоловік та звернувся до неї продати цигарки та алкольні напої, на що вона відмовила, оскільки на той час було вже заборонено продаж алкогольних напоїв. Далі, вказаний незнайомий чоловік почав конфліктувати, а тому вона вийшла з кіоску та почала його фотографувати на свій мобільний телефон. Після чого, незнайомий чоловік вихватив з її рук її мобільний телефон, на що вона стала кричати, щоб він повернув її майно, але ж він пішов геть, тоді її чоловік побіг за ним, але ж не зміг наздогнати. Після, вона викликала поліцію. Також в судовому засіданні потерпіла впізнала в особі обвинуваченого того самого незнайомого чоловіка, який відкрито викрав її мобільний телефон. Окрім цього, в судовому засіданні потерпіла зазначила, що обвинувачений вибачився перед нею та вона його пробачила, він відшкодував їй моральну шкоду, мобільний телефон їй повернуто, просила призначити йому не суворе покарння.

Показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що 06 липня 2024 року приблизно до 24.00 год. він перебував з дружиною в кіоску, в якому остання працює продавцем, в той час вони почули стук у вікно та побачили, що незнайомий чоловік вимагає продати алкогольні напої та цигарки, але ж в той час вже було заборонено продавати алкогольні напої, тому дружина відмовила у продажу. Проте, незнайомий чоловік продовжував стукати у вікно і вимагати продати йому товар. Після, його дружина вийшла з кіоску зі своїм мобільним телефоном, щоб злякати незнайомого чоловіка тим, що буде вести зьомку на мобільний телефон його дій. Через пару хвилин його дружина відкрила двері кіоску та повідомила про те, що незнайомий чоловік вихватив її мобільний телефон та пішов, тоді він вискочив з кіоску та побіг в напрямку, в якому йому показала дружина, щоб наздогнати цього чоловіка, проте не зміг цього зробити. Після чого він повернувся, а дружина викликала поліцію.

Крім показів, наданих потерпілою, свідком, провина обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні також підтверджується дослідженими по справі письмовими доказами:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.07.2024 року відповідно до якого ОСОБА_6 просить органи поліції прийняти міри до невстановленої особи, яка 06.07.2024 року близько 23.00 год. за адресою: м. Дніпро, пр.І.Мазепи, 32, відкрито заволоділа її майном, а саме, мобільним телефоном Iphone 6;

-протоколом огляду місця події від 07.07.2024 року та фототаблицею до нього, складеного за участю понятих, згідно якого об`єктом огляду є магазин одноповерховий за адресою: м. Дніпро, просп. Івана Мазепи, буд. 32, по центру даного магазину є витрина із продовольчими товарами, в даній витрині є віконце. Під час огляду вилучено нічого не було;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2024 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 у присутності двох понятих впізнала за овалом обличчя, щетиною на голові та обличчі, на фотознімку № 3 особу, яка 06.07.2024 року за адресою: м. Дніпро, пр.І.Мазепи, 32, вихопила з її руки належний їй мобільний телефон;

-протоколом огляду місця події від 07.07.2024 року з фототаблицею до нього та додатком - CD-R диском «KAKTUR», у присутності понятих, згідно якого за адресою: м.Дніпро, вул.Павлова 3/5, в службовому кабінеті, за участю ОСОБА_3 , який повідомив, що у нього в сумці наявний мобільний телефон, яким він заволодів незаконним шляхом за адресою: м.Дніпро, пр.Петровського в районі вулиці Авіаційній. В подальшому, вказаний мобільний телефон встановлено: Iphone 6 Plus, Space Gray, 16 GB IMEI НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_3 видав добровільно вказаний мобільний телефон, який було поміщено до спец пакету;

-: мобільним телефоном Iphone 6 Plus, Space Gray, 16 GB IMEI НОМЕР_1 , із сім картою НОМЕР_2 , що є речовим доказом згідно постанови про визнання речових доказів від 08.07.2024 року, який переданий потерпілій під розписку на зберігання;

-протоколом огляду предмету від 08.07.2024 року з фототаблицею до нього, згідно якого в службовому кабінеті №106 ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області був оглянутий мобільним телефоном Iphone 6 Plus, Space Gray, 16 GB IMEI НОМЕР_1 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 08.07.2024 року, з додатком до нього - CD-R диском, відеозапис на якому був досліджений в судовому засіданні. Слідчим експериментом встановлено, що ОСОБА_3 добровільно погодився розповісти та показати обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а саме, де, коли, при яких обставинах він відкрито вихватив мобільний телефон, належний потерпілій;

-висновком експерта судово-товарознавчої експертизи № 2457 від 09.07.2024 року, складеним судовим експертом ОСОБА_10 , згідно висновку встановлено, що ринкова вартість мобільного телефону Iphone 6 Plus, Space Gray, 16 GB IMEI НОМЕР_1 , придбаного в 2021 році, на день вчинення кримінального правопорушення складає 2032,50 грн.

Отже, зазначені докази не містять суперечностей, узгоджуються між собою та дозволяють об`єктивно встановити обставини кримінального провадження.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оцінюючи докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що показання потерпілої, свідка, письмові докази у кримінальному провадженні є належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність достатньою для доведення поза розумним сумнівом вини ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та ухвалення обвинувального вироку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що вина ОСОБА_3 , в скоєному кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, правильно кваліфіковано за ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле, склад сім`ї, його матеріальний стан тощо.

Прокурор в судовому засіданні просив суд при призначенні покарання обвинуваченому застосувати ст. 69 КК України, а також призначити покарання обвинуваченому не пов`язане з ізоляцією від суспільства, тобто із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Так, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом встановлено - визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілій.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом встановлено вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Суд вважає за необхідне зазначити, що щире каяття ОСОБА_3 виражається у його психічному ставленні до вчиненого злочину, в правдивій розповіді про всі відомі йому обставини вчиненого. Так, обвинувачений в судовому засіданні вказав, що жалкує з того, що вчинив данне кримінальне правопорушення, в подальшому зобов`язався закон не порушувати, зробив для себе відповідні висновки, намагався виправити ситуацію та відшкодував потерпілій шкоду.

Щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї злочинної поведінки, має характеризувати її поведінку після вчинення злочину суто з позицій психологічної внутрішньої переорієнтації суб`єкта, справжнє засудження свого діяння, визнання його антисуспільного характеру, про що мають свідчити і об`єктивні дані про зміни в ціннісних пріоритетах та способі життя.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. (Постанова ККС ВС від 14.11.2022 у справі №640/3693/15-к).

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. (Постанова ККС ВС від 05.10.2023 у справі №542/26/23).

Матеріали справи свідчать, що факт вчиненого злочину обвинувачений ОСОБА_3 визнав, щиро розкаявся, добровільно відшкодував потерпілій завдані збитки.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Рішення суду про призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

У відповідності до ст. 69 КК України за наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Отже, підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визнані дві групи чинників, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, та мають враховуватися в їх сукупності, а саме: а) наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, які певним чином характеризують особу винного.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, данні про особу обвинуваченого, який судимостей не має, офіційно не працевлаштований, вдівець, має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 , на утриманні має неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має статус дитини з інвалідністю із захворюванням на цукровий диабед І типу тяжкої форми, що підтверджується посвідченням серія ДДА № 133420, медичним висновком №57 від 17.08.2009 року, виданого КЗ «Дитяча міська клінічна лікарня №6» ДОР, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, встановлені обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілій, що свідчить про переосмислення обвинуваченим своєї кримінально-протиправної поведінки, обставину, що обтяжує його покарання, враховує позицію потерпілої, яка жодних претензій до обвинуваченого не має а відтак, суд вважає, що зазначені обставини у своїй сукупності вказують на формування у обвинуваченого позитивних установок та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

За вказаних обставин, а також беручи до уваги думку прокурора, з огляду на принцип індивідуалізації та домірності (пропорційності) покарання, яке полягає, зокрема у адекватності застосованого заходу примусу та скоєного діяння, суд доходить висновку, що в даному конкретному випадку до обвинуваченого ОСОБА_3 можливо застосувати положення ст. 69 КК та призначити йому більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 186 КК.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд… при призначенні покарання у виді... позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Матеріали справи свідчать, що обвинувачений ОСОБА_3 неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виховує без матері, оскільки остання померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , є військовослужбовцем, який звільнений з військової служби у запас за п.2 п.п. «ґ», як військовослужбовець, який самостійно виховує дитину віком до 18 років, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 22.05.2023 року № 261.

А тому, суд, враховуючи вищенаведені обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, доходить висновку, що реальне відбуття обвинуваченим ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі буде непропорційним відносно вчиненого ним злочину, а мета покарання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову товарознавчу експертизу №2457 від 09.07.2024 року, витрати на яку складають 378,64 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 378,64 грн. (триста сімдесят вісім гривень 64 коп.), витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №2457 від 09.07.2024 року.

Речові докази:

-мобільний телефон Iphone 6 Plus, Space Gray, 16 GB IMEI НОМЕР_1 із сім картою НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , вважати повернутим за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1