УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року

м. Київ

справа № 175/10719/24

провадження № 51-1109ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2.,

суддів ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2025 року,

встановив:

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня

2024 року відмовлено у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Донецької області від 15 квітня 2009 року.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 11 березня 2025 року вказане судове рішення від 29 липня 2024 року залишив без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 порушує питання про перевірку зазначеної ухвали апеляційного суду у касаційному порядку.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, копію оскарженого судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову

у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

У ч. 1 ст. 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно

до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ст. 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими є: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

У п. 4 ч. 2 ст. 462 КПК визначено, що в заяві про перегляд судового рішення

за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути

на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі,

яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Таким чином, системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили,

за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінального провадження в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлено обставини, які мають такі ознаки: вони існували

на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд

за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду; вони мають істотне значення, оскільки самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Як убачається із копій судових рішень, місцевим судом відмовлено у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Донецької області від 15 квітня 2009 року, оскільки обставини, на які він посилався у своїй заяві, не відносяться

до переліку нововиявлених обставин, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК, на підставі яких можуть бути переглянуті рішення у кримінальних провадженнях.

У своїй касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 наводить доводи, які

є аналогічними тим, з якими він звертався до судів першої та апеляційної інстанцій.

Місцевий суд, перевіряючи підстави, які засуджений вважав нововиявленими, зазначив, що перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами -

це так звана ревізійна стадія, в ході якої суд не розглядає справи по суті, вона

не є повторною апеляцією чи касацією та не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження й усунення суперечностей

у доказах, натомість суд на цій стадії лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути.

Провадження за нововиявленими обставинами, будучи самостійною формою оскарження й перевірки судових рішень, жодним чином не підміняє апеляційного та касаційного провадження, не є їхнім продовженням, відбувається не замість них,

а за наявності для цього специфічних підстав. Тож така форма перевірки судових рішень не може мати резервного значення щодо апеляційного та касаційного проваджень.

На відміну від перегляду судового вироку в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою перегляду за нововиявленими обставинами є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість вироку, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення вироку суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на прийняття обвинувального вироку, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку

із нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Суд першої інстанції, як убачається з ухвали, вказав про те, що жодних належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність нововиявлених обставин, зокрема, тих, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути, суду не надано, а ті доводи,

що наводить засуджений, фактично зводяться до переоцінки доказів.

Сама по собі незгода з судовим рішенням у кримінальному провадженні не може бути підставою перегляду за нововиявленими обставинами, а вказівки на будь-які невідповідності, які суд не взяв до уваги, повинні бути документально підтверджені.

Зокрема, як зазначив суд, зі змісту заяви видно, що засуджений просить скасувати вирок Апеляційного суду Донецької області від 15 квітня 2009 року

за нововиявленими обставинами, які полягають у: розгляді кримінальної справи колегією суддів, до якої входила суддя Єгорова О. І. та здійснювала правосуддя

з 21 листопада 1992 року без прийняття присяги судді; автоматичному продовженні строку тримання під вартою на час розгляду кримінальної справи без клопотання прокурора; порушенні його права на захист, а саме ненадання адвоката для ефективного захисту під час досудового слідства; порушенні порядку відібрання біологічних зразків для проведення експертизи ДНК на досудовому слідстві. Однак, наведені обставини, як ствердив місцевий суд в ухвалі, не входять до переліку нововиявлених, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК, який є вичерпним, тому підстави

для відкриття провадження за вищезазначеною заявою відсутні.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що згідно відповіді Вищої кваліфікаційної комісії суддів, наданої 21 червня 2023 року, засудженому було повідомлено,

що суддю ОСОБА_5. було обрано членом Донецького обласного суду

21 листопада 1992 року, до 28 березня 2015 року Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачалось вимоги про зберігання підписаного тексту присяги в матеріалах суддівського досьє, а тому до Комісії надходили присяги лише тих суддів, які складали присягу після вказаної дати. Також згідно вироку Апеляційного суду Донецької області від 15 квітня 2009 року під час судового розгляду перевірялося питання щодо надання правової допомоги на досудовому слідстві та було встановлено, що під час затримання 26 листопада 2008 року засуджений

ОСОБА_1 власноручно написав заяву про бажання мати адвоката для захисту своїх інтересів з числа членів колегії адвокатів, його клопотання було задоволено, про що винесено ухвалу слідчим та захисника ОСОБА_6. допущено до участі в справі.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що у заяві не наведено посилань

з обґрунтуванням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, вичерпний перелік яких наведено ч. 2 ст. 459 КПК та на підставі яких здійснюється кримінальне провадження за нововиявленими обставинами.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого

ОСОБА_1 , які є аналогічними доводам в його касаційній скарзі, ствердив

про правильність ухвали місцевого суду та у своєму рішенні зазначив, що вказані засудженим обставини у заяві, які аналогічні наведеним у його апеляційній скарзі, були перевірені судом першої інстанції, який дійшов обґрунтованого висновку

про те, що жодна зі згаданих обставин не є нововиявленою, тобто такою, що дає підстави для скасування судового рішення.

При цьому колегія суддів вказала на те, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах.

У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Зважаючи на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Постановлені у кримінальному провадженні судові рішення є належно вмотивованими та обґрунтованими, їх зміст відповідає вимогам статей 370,

419 КПК, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувалися під час їх постановлення.

З наведеними в оскаржених судових рішеннях висновками погоджується і колегія суддів касаційного суду, оскільки обставини, наведені засудженим ОСОБА_1 ,

не є нововиявленими в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК, про що детально зазначили суди першої та апеляційної інстанцій.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування судових рішень, у касаційній скарзі засудженого не наведено.

Таким чином, оскільки із касаційної скарги та доданих до неї копій оскаржуваних судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, засудженому необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд,

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2025 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_3 ОСОБА_4