Справа № 453/1961/24
№ провадження 1-кп/453/101/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ;

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

за участі прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченої ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження № 0000255 від 27 вересня 2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Верхнячка Сколівського району Львівської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, розлучена, не депутат, не адвокат, не нотаріус, раніше не судима

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин, строк дії якого неодноразово продовжено, востаннє Указом від 29 жовтня 2024 року № 4024-ІХ від 29 жовтня 2024 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб.

Так, 26 вересня 2024 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у кімнаті № 1 житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають та в цей час перебували ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , побачила на дивані гаманець темно-коричневого кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 5 500 гривень та у цей час в неї виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна, а саме: гаманця та грошових коштів.

З метою реалізації свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 заснув, а потерпіла ОСОБА_7 вийшла в коридор цього ж житлового будинку, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, вийняла із гаманця потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 5 500 гривень, номіналами по 500 гривень, які поставила собі у ліву кишеню штанів, після чого, вийшла з будинку та в подальшому, викраденим розпорядилася на власний розсуд.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 заподіяла потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 5 500 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненій в умовах воєнного стану, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, підтвердивши викладені в обвинуваченні обставини.

Покази обвинуваченої ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Потерпіла ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 07 жовтня 2024 року серія НОМЕР_1 .

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого порядку дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.

Оскільки обвинувачена визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених нею діянь, а прокурор не висловлює заперечень щодо встановлених обставин, оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого нею злочину (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України), особливості й обставини вчинення: форму вини, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, дані про особу обвинуваченої, яка визнала вину у вчиненому правопорушенні, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судима, завдану шкоду не відшкодувала.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вище зазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, яке, згідно з встановленою ст. 12 КК України класифікацією кримінальних правопорушень, є тяжким злочином.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання необхідне для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченої.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання із числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

З врахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, ставлення обвинуваченої до скоєного злочину, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без реального відбування покарання, тому на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 слід звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, покладаючи на неї частину обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Судових витрат на залучення експертів у даному кримінальному провадженні немає.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Речові докази гаманець темно коричневого кольору, який знаходиться у спецпакеті № PSP 2211264 та поміщений в камеру зберігання речових доказів ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області та грошові кошти у сумі 3 600 (три тисячі шістсот) гривень, який знаходяться у спецпакеті № PSP 2211265 та здані у АТ КБ «Приватбанк», що у м. Львові по вул. Липинського, 13 А - повернути власнику.

Речовий доказ копію платіжної інструкції на видачу готівки № 814 від 25 вересня 2024 року залишити при матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення, вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд протягом 30 (тридцять) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1