Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/209/2025 Справа № 641/742/25
УХВАЛА
04 лютого 2025 року Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_3 ,
власника майна ОСОБА_4 ,

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло вищевказане клопотання, в якому прокурор просив накласти арешт на тимчасово вилучений під час огляду місця дорожньо- транспортної пригоди та транспортних засобів автомобіль «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.01.2025, приблизно о 09:30 год., на перехресті вулиці Тарасівській та вулиці Фесенківській в місті Харкові, водій автомобіля «HYUNDAI TUCSON», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила автодорогу по нерегульованому пішохідному переходу, внаслідок чого остання була госпіталізована у лікарню (ЖЄО 1567 від 28.01.2025).В наслідок цієї події пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тілесними ушкодженнями, госпіталізована до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР.
Після проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та транспортних засобів, 28.01.2025 за адресою: м. Харків, перехрестя вул. Тарасівської з вул. Фесенківською, в період часу з 11:00 до 12:00, автомобіль «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 вилучений, як речовий доказ та направлений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів при ГУНП в Харківській області, розташований за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 107.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_3 .
Крім цього, прокурор вказує, що автомобіль «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до ст. 98 КПК України, може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддями вчинення кримінального правопорушення, що зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Також, зазначений транспортний засіб, як речовий доказ, необхідний для проведення автотехнічної, трасологічної експертизи та інших автотехнічних експертиз з метою з`ясування технічного стану транспортного засобу, параметрів механізму дорожньо-транспортної події та дій учасників пригоди. Підставою для накладення арешту на майно є факт вилучення цього автомобіля, який має доказове значення у кримінальному правопорушенню та повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення всіх обставин у кримінальному провадженню, у зв`язку з чим звернення з відповідним клопотанням важливо для забезпечення доказів у кримінальному провадженні.
Прокурор в судове засідання не з`явився, до клопотання про арешт майна додано заяву про проведення судового засідання без його участі, підтримав клопотання та просив його задовольнити .
Захисник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказуючи на те, що вказане клопотання про арешт майна , подано неповноважною особою, оскільки відсутні належні докази , що прокурор Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 , якою було подане дане клопотання , уповноважена бути процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні, а наданий Витяг з ЄРДР не може бути цьому доказом. Також захисник зазначив , що обставини викладені у клопотанні не відповідають дійсності, клопотання є необґрунтованим та відсутня постанова про визнання автомобіля, на який прокурор просила накласти арешт, речовим доказом.
Власник майна щодо якого проводиться розгляд справи, а саме ОСОБА_4 підтримала доводи свого захисника та просила відмовити у задоволені клопотання.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання , заслухавши заперечення захисника та власника майна, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.
Крім того, вказаним Витягом з ЄРДР встановлено, що 28.01.2025, приблизно о 09:30 год., на перехресті вулиці Тарасівській та вулиці Фесенківській в місті Харкові, водій автомобіля «HYUNDAI TUCSON», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила автодорогу по нерегульованому пішохідному переходу, внаслідок чого остання була госпіталізована у лікарню (ЖЄО 1567 від 28.01.2025).
Власником майна, а саме автомобіля HYUNDAI TUCSON», р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з вимогами ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до вимог ч.1ст.173КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Відповідно до ч.2ст.173КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має дати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна, не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
В клопотанні поставлено питання про арешт вилученого майна автомобіля HYUNDAI TUCSON», р.н. НОМЕР_1 , як речового доказу.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на вказане у клопотанні майно, на підставі тих матеріалів клопотання, що були надані слідчому судді, у зв`язку з чим вважає таке клопотання передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.
Крім цього, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне .
Згідно ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно ч.1 до ст.37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Матеріали клопотання не містять постанови керівника органу прокуратури, щодо призначення прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 , яка звернулась до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, процесуальним керівником у здійснені кримінального провадження , в межах якого розглядається дане клопотання, а доданий до клопотання Витяг з ЄРДР , не є належним доказом,цьому.
Враховуючи вищезазначене , слідчий у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.37,98, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 05.02.2025 року.

Слідчий суддя- ОСОБА_1