Ухвала

Іменем України

20 січня 2025 року

м. Київ

справа №553/1391/23

провадження № 51-204 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року,

встановив:

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2024 року повернуто особі, яка її подала.

У своїй касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Мотивуючи подану касаційну скаргу, зазначає про те, що :

- ухвалою судді-доповідача Полтавського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року його апеляційну скаргу було залишено без руху та надано п`ятиденний строк для усунення недоліків, про зазначену ухвалу останній дізнався при отриманні її копії 16 грудня 2024 року у відділенні Укрпошти, та у межах встановленого 5-денного строку 20 грудня 2024 року звернувся із апеляційною скаргою на усунення недоліків;

- суд апеляційної інстанції, на думку захисника, неправомірно послався на те, що ухвалу про залишення поданої апеляційної скарги без руху захисником отримано на електронну пошту, та повернув її, оскільки захисником не надавалася окрема згода на направлення процесуальних документів на його електронну адресу, а відтак, строк на подання апеляційної скарги на усунення недоліків не був пропущений.

Перевіривши касаційну скаргу, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Статтею 399 КПК України передбачено підстави залишення апеляційної скарги без руху, її повернення або відмови у відкритті провадження. При цьому, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліків апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник, не погодившись із вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_4 , оскаржив його до Полтавського апеляційного суду.

Суддя - доповідач, перевіривши апеляційну скаргу на відповідність положенням ст. 396 КПК України, дійшов висновку, що її подано без додержання встановлених вимог, а саме:

- захисник просив вирок суду скасувати, проте не зазначав, яке саме рішення має ухвалити суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду;

- особа, яка подає апеляційну скаргу, повинна вказати обґрунтування своїх вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення,

тому, керуючись ч. 1 ст. 399 КПК України, 02 грудня 2024 року постановив ухвалу про залишення скарги без руху з наданням п`ятиденного строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

В подальшому, як убачається із ухвали Полтавського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року, апеляційну скаргу захисника було повернуто з огляду на таке.

Зокрема, суддя-доповідач зауважив, що, звертаючись із апеляційною скаргою з метою усунення недоліків захисник, просив вирок суду щодо ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, скасувати частково та ухвалити новий вирок, при цьому ані у своїх вимогах, ані в обґрунтуванні не вказуючи, в якій частині вирок суду необхідно скасувати та ухвалити новий вирок.

Водночас, суддею-доповідачем взято до уваги положення ст. 420 КПК, згідно з якими суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:

1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

При цьому, мотивуючи своє рішення, суддя-доповідач також врахував приписи ст. 421 КПК України, відповідно до яких обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Із урахуванням наведеного вище, суддя суду апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що із апеляційної скарги, поданої з метою усунення недоліків, вбачалося, що захисник фактично не усунув недоліки апеляційної скарги.

Таким чином, суддя-доповідач, встановивши, що захисник не усунув недоліки апеляційної скарги, залишеної без руху, керуючись положеннями п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України, обґрунтовано прийняв рішення про повернення захиснику його апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції вважає, що, повертаючи апеляційну скаргу, суддя суду апеляційної інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, суддя суду апеляційної інстанції зауважив, що, як вбачалося із довідки про доставку електронного листа, копію ухвали про залишення апеляційної скарги захисника без руху направлено захиснику ОСОБА_5 на електронну адресу, зазначену в апеляційній скарзі, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1, та така ухвала доставлена 04.12.2024, натомість, вказав, що із апеляційною скаргою, поданою з метою усунення недоліків, захисник звернувся лише 20.12.2024, тобто поза межами встановленого судом строку.

Разом із тим, такі висновки суду апеляційної інстанції не ґрунтуються на положеннях КПК, оскільки КПК урегульовано окремі питання комунікації між судом та учасниками кримінального провадження за допомогою ЄСІТС та електронної пошти (ч. 1, 3, ст. 111, ч. 2 ст. 35, ч. 1, 2 ст. 135, ч. 1, 2 ст. 136 КПК), позаяк Закон не містить положень, зі змісту яких однозначно вбачалось би, що направлення судом за власної ініціативи копії судового рішення без відповідної заяви чи без підтвердження про отримання відповідним листом, засобами електронного зв`язку (на адресу електронної пошти чи з використанням ЄСІТС) є належним її врученням учаснику кримінального провадження.

Суд може повідомляти учасника кримінального провадження про прийняте рішення шляхом направлення копії рішення на адресу електронної пошти чи з використанням ЄСІТС, однак лише за письмовою заявою такого учасника та з дотриманням положень, передбачених ч. 1, 3 ст. 111, ч. 2 ст. 136 КПК, разом із тим, із ухвали Полтавського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року не вбачається, щоб направлення зазначеної ухвали на електронну адресу захисника здійснювалося на підставі його письмової заяви та факт отримання рішення саме електронною поштою заперечується останнім у касаційній скарзі.

А тому мотиви суду апеляційної інстанції щодо повернення апеляційної скарги з огляду на порушення строків усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений в ухвалі, є неналежним.

Зазначена позиція цілком узгоджується із позицією колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду, висловленої у постанові від 02 вересня 2024 року (справа № 202/9867/22, провадження № 51-2795 км 24).

Разом із тим, з огляду на, те що :

- положеннями частини 2 статті 433 КПК регламентовано, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги,

- захисник у касаційній скарзі не ставить під сумнів рішення Полтавського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року в частині повернення апеляційної скарги у зв`язку із тим, що її автором не усунуто недоліків апеляційної скарги,

- судом апеляційної інстанції в цілому вірно прийнято рішення про повернення апеляційної скарги,

Суд дійшов висновку, що обґрунтовані підстави для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_5 відсутні, тому у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою необхідно відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 2 частиною 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3