Провадження № 1-кс/554/2826/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000501 від 07.08.2024 року,

в с т а н о в и л а:

Адвокат ОСОБА_3 , діючи від імені та в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , звернулася до слідчого судді із клопотанням, у якому просить скасувати арешт, який був накладений на:

- автомобіль марки «TOYOTA» моделі «HILUX», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «TOYOTA» моделі «HILUX», д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 ;

- особисті грошові кошти ОСОБА_5 в сумі 270 000 грн. (126 купюр номіналом по 500 грн.; 5 купюр номіналом по 20 грн., 4 купюри номіналом по 50 грн., 3 купюри номіналом 100 грн., 2 купюри номіналом 200 грн., 13 купюр номіналом 500 грн., 2 купюри номіналом 1000 грн., 198 купюр номіналом 1000 грн.) та 6300 доларів США (60 купюр доларів США номіналом по 100; 2 купюри доларів США номіналом по 100; 4 купюри доларів США номіналом по 20; 2 купюри доларів США номіналом по 10);

- мобільний телефон марки Apple IPhone 13 Pro, у корпусі сірого кольору, з пластиковим чохлом чорного кольору.

Вищезазначене майно просить повернути його власнику - ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи вимоги клопотання адвокат вказала, що відповідно до мотивувальної частини ухвали слідчого судді від 15.01.2025 року арешт на вищевказане майн обуло накладено з метою забезпечення збереження їх як речових доказів та у випадку доведеності вини ОСОБА_5 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, проте належне мотивування такого рішення у самій ухвалі відсутнє, а міститься лише посилання на ч.1 ст.170 КПК України.

Вказала, що однією із засад кримінального провадження є засада презумпції невинуватості, викладена в ст.62, ч.3 ст.129 Конституції України, п.10 ч.1 ст.7, ст.17 КПК України, п.2 ст.11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, низці рішень Європейського суду з прав людини, за змістом якої кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Адвокат вважала, що вилучене у ОСОБА_5 майно до інкримінованого йому злочину не має жодного відношення, а тому воно не може являтися речовими доказами у справі і на них недоцільно накладати арешт на такій підставі, як забезпечення збереження речових доказів.

Постановою слідчого це майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, проте остання не містить мотивування, яким саме ознакам речових доказів, визначеним у ст.98 КПК України, відповідають вилучені автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, особисті грошові кошти та мобільний телефон, і яке відношення вони мають до того злочину, в якому проводиться досудове розслідування.

Зазначила, що навіть з урахуванням того, що автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідно до ст.100 КПК України, ОСОБА_5 має достатньо можливостей для фактичного зберігання цього автомобіля як його власник, забезпечуючи за ним належний догляд, своєчасний ремонт та недопущення його пошкодження, знищення, втрати чи відчуження до фактичного завершення досудового розслідування та судового розгляду в кримінальному провадженні.

Послалася на те, що арештований автомобіль перебуває на огородженій території - спеціальному майданчику під відкритим небом, а тому весь час піддається впливу природних умов. Без належного догляду за цим автомобілем та без його періодичної експлуатації, останній з часом може втрачати свої товарні якості та експлуатаційні властивості. Саме тому на даній стадії досудового розслідування автомобіль доцільно передати на зберігання власнику ОСОБА_5 , який має можливість за ним доглядати та підтримувати у належному робочому стані, забезпечуючи цим його належне зберігання.

Щодо вилученого мобільного телефону марки Apple IPhone 13 Pro, на користь скасування арешту, адвокат зазначила, що під час проведення обшуку в ньому не було виявлено відомостей, що підтверджують будь-яку протиправну діяльність ОСОБА_5 та інших осіб, а також будь-якої інформації, зазначеної в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку. Він не був ідентифікований щодо наявності на ньому певних відомостей чи документів в електронному вигляді безпосередньо під час проведення обшуку (не проведено огляду спеціалістом чи слідчим на предмет наявності чи відсутності на ньому певних відомостей та документів, які мають значення для даного кримінального провадження).

В частині, що стосується арешту вилучених особистих грошових коштів ОСОБА_5 , адвокат зазначила, що вони не є предметом будь-якого злочину. ОСОБА_5 зареєстрований та здійснює свою діяльність як фізична особа-підприємець з 13.11.2009 року. Він займається різними видами економічної діяльності, а саме: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); змішане сільське господарство; допоміжна діяльність у рослинництві; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування; вантажний автомобільний транспорт; роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

Станом на 01.01.2025 року ФОП ОСОБА_5 має як на праві власності земельні ділянки, так і в оренді на території Чутівської та Скороходівської селищних рад Полтавського району Полтавської області, орієнтовно близько 2700 га відповідно, на яких займається вирощуванням зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур (основний). Своєю працею ОСОБА_5 не лише забезпечує стабільну діяльність, а й робить значний внесок у державний бюджет.

Підприємства, що займаються оптовою торгівлею агропродуктами, є ключовою ланкою між виробниками та споживачами, забезпечуючи безперебійну поставку продовольства як на внутрішній ринок, так і за кордон. Завдяки ефективній роботі трейдерів українська аграрна продукція залишається конкурентоспроможною, а економіка отримує стабільний потік валютної виручки.

Не менш важливим аспектом є відповідальна сплата податків. Саме завдяки сумлінній роботі цих підприємств держава отримує необхідні ресурси для підтримки армії, відновлення інфраструктури та реалізації соціальних програм.

ОСОБА_5 є одним із лідерів сплати податків у Полтавській області.

Зокрема, за 2024 рік ним було сплачено 1 969 437 грн. податків до різних рівнів бюджету, що підтверджується податковою декларацією про майновий стан, доходи ФОП « ОСОБА_5 » за 2024 рік.

Разом з тим, для ефективного функціонування, здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутків на підприємстві офіційно працюють 17 чоловік, яким необхідно виплачувати щомісячно заробітну плату, що підтверджується довідкою від 13.02.2025 року.

Протягом грудня 2024 року ОСОБА_5 було знято з офіційного рахунку ФОП близько 400 000 грн. та протягом цього періоду придбавалися кошти в іноземній валюті, в тому числі і долари США. Відповідно, 13.01.2025 року у ОСОБА_5 було вилучено особисті кошти, які не мають ніякого відношення до інкримінованого злочину.

Всі доходи ОСОБА_5 отримано внаслідок підприємницької діяльності на законних підставах.

Всі кошти необхідні для використання у поточній підприємницькій діяльності для оплати праці працівників, придбавання паливно-мастильних матеріалів, погашення кредитів, придбавання мінеральних добрив та насіннєвого матеріалу для посіву.

Адвокат ствердила, що ОСОБА_5 на даний час обізнаний про відповідальність за незбереження речових доказів чи арештованого майна, а тому у разі передання йому на зберігання арештованого автомобіля, зобов`язується його зберігати, нікому не відчужувати без відповідного дозволу слідчого, прокурора чи суду, або до закриття кримінального провадження чи винесення кінцевого рішення судом.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримала вимоги, заявлені у клопотанні, просила задовольнити клопотання з наведених у ньому мотивів.

Старший слідчий СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання адвоката, зазначивши, що арешт на майно ОСОБА_5 накладено обґрунтовано, з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання, і потреба у збереженні такого заходу забезпечення кримінального провадження на даний час не відпала та продовжує існувати.

Просив відмовити в задоволенні клопотання адвоката в частині, що стосується скасування арешту, накладеного на грошові кошти, оскільки у випадку доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, йому може бути призначене покарання у виді конфіскації майна, а також мобільного телефону, так як він має статус речового доказу в кримінальному провадженні, зокрема під час проведення слідчих дій у кримінальному провадженні було встановлено, що фігуранти для спілкування між собою використовували месенджер «Viber».

При цьому названий телефон не був оглянутий в ході обшуку, а був вилучений, у зв`язку з тим, що під час цього обшуку ОСОБА_5 відмовився розблокувати його та надати слідчому для огляду. В подальшому, органом досудового розслідування було отримано ухвали Полтавського апеляційного суду для подолання систем логічного захисту та проведення із цим мобільним телефоном негласних слідчих (розшукових) дій, які на даний час виконуються. Відповідних протоколів за результатом виконання таких негласних слідчих (розшукових) дій ним наразі не отримано, тому вважав, що вирішення питання про скасування арешту чи навіть повернення телефону на відповідальне зберігання власника, є передчасним.

Щодо вирішення вимог клопотання адвоката в частині надання ОСОБА_5 права користуватися належним йому автомобілем, слідчий покладався на розсуд суду.

Оголошуючи заперечення проти доводів адвоката слідчий вказав, що застосування щодо майна ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна жодним чином не порушує презумпцію невинуватості, крім того, арешт майна не є позбавленням власника права власності на це майно. Такий захід жодним чином не перешкоджає здійсненню ОСОБА_5 своєї господарської діяльності, є співмірним із завданнями кримінального провадження. Окремо зауважив, що сторона обвинувачення не зверталася із клопотаннями про накладення арешту, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, на банківські рахунки останнього, оскільки це б дійсно мало негативні наслідки для підозрюваного, його господарської діяльності.

Крім того, зазначив, що дане кримінальне провадження є об`єднаним, у ньому здійснюється досудове розслідування також за фактом незаконної порубки дерев, що заподіяла істотну шкоду, за результатами проведення експертних досліджень було встановлено, що скоєнням даного кримінального правопорушення заподіяно майнового збитку на більш, ніж три мільйони гривень, ймовірно в подальшому стороною обвинувачення буде вирішуватися питання про зміну повідомленої, в тому числі й ОСОБА_5 , підозри, тому арештоване майно може бути використане для відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Заходи забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема

збереження речових доказів (пункт 1), конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (пункт 3).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст.170 КПК України).

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч.5 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.174 КПК України решт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000501 від 07.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.246, ч.2 ст.364, ч.3 ст.368 КК України.

13.01.2025 о 14 год. 10 хв. відповідно до положень ч.3 ст.233 та ст.234 КПК України, у зв`язку із невідкладним випадком, пов`язаним із переслідування особи, яку підозрюють у вчиненні кримінального правопорушення, в автомобілі «Toyota Hilux» ДНЗ НОМЕР_1 , який належить та перебуває у користуванні ОСОБА_5 та який знаходився на парковці поряд з «McDonalds» за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 187а, було проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено:

- 17 купюр номіналом по 1 000 гривень кожна з наступними серіями та номерами: ГП 6432384; АА 6383732; АД 0633682; ЯБ 8380953; АП 5835086; АИ 1716329; АЗ 2104869; АМ 2222148; АИ 6992472; БИ 2276344; ВТ 3695286; АЛ 0159014; АЖ 5773268; ГП 6894222; ВТ 6642794; АЄ 4389547; БА 2038538, які поміщені до сейф-пакета НПУ PSP 2304887;

- 126 купюр номіналом по 500, 60 купюр доларів США номіналом по 100, 2 купюри доларів США номіналом по 100, 4 купюри доларів США номіналом по 20, 2 купюри доларів США номіналом по 10.

Також під час обшуку було проведено особистий обшуку ОСОБА_5 , у куртці якого виявлено наступне:

- грошові кошти номіналом по 1000 гривень кожна: ЯБ 9009169; АБ 0594051; АА 9151321; БА 7436671; БА 1094335; АГ 6670753; АЗ 4344977; ЕГ 0809840; АИ 4841089; ЕГ 2187059; АИ 3140102; БЛ 1689929; АЗ 8032886; ЕБ 5609943; БП 7333626; АН 5656053; БП 0621418; АБ 4516903; АЗ 4847155; АЕ 5956576; АЄ 1804115; БМ 3542054; АБ 5764227; АЗ9868515; БР 0763167; БР 0763161; АА 7634474; БМ 8848024; АВ 8604392; БН 3696257; ЕГ 2508703, які поміщені до сейф-пакета НПУ PSP 2304884;

- мобільний телефон марки IPhonе 13 Рro, у корпусі сірого кольору, з пластиковим чохлом чорного кольору;

- 5 купюр номіналом по 20 грн., 4 купюри номіналом по 50 грн., 3 купюри номіналом 100 грн., 2 купюри номіналом 200 грн., 13 купюр номіналом 500 грн., 2 купюри номіналом 1000 грн., 198 купюр номіналом 1000 грн.;

- автомобіль марки TOYOTA HILUX, ДНЗ НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу TOYOTA HILUX, ДНЗ НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 .

Постановою слідчого від 14.01.2025 зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

14.01.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, а саме в пособництві в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого їй службового становища.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15.01.2025 року накладено арешт на вищевказане майно. Метою арешту майна, як слідує зі змісту цієї ухвали суду, було забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

Зокрема, необхідність арешту особистих грошових коштів ОСОБА_5 в сумі 270 000 грн. та 6300 доларів США в цьому кримінальному провадженні обумовлена сукупністю підстав уважати, що останні можуть підлягати конфіскації як виду покарання, а транспортного засобу TOYOTA моделі «HILUX», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «TOYOTA» моделі «HILUX», д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 та мобільного телефону марки Apple IPhone 13 Pro, у корпусі сірого кольору, з пластиковим чохлом чорного кольору що вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, являються речовими доказами в кримінальному провадженні.

Встановлено, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, отже, у випадку доведеності вини останнього суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна, так як санкція цієї статті передбачає обов`язкове покарання у виді конфіскації майна. Відтак, належні підозрюваному ОСОБА_5 грошові кошти можуть підлягати конфіскації на підставі обвинувального вироку суду, у разі встановлення його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину, тому арешт на останні накладено обґрунтовано, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Оцінюючи вилучені мобільний телефон та транспортний засіб на предмет наявності в них ознак речових доказів, слідчий суддя приходить до такого висновку.

В ході судового розгляду цього клопотання з доводів слідчого з`ясовано, що під час проведення слідчих дій у кримінальному провадженні органом досудового розслідування було встановлено, що фігуранти кримінального правопорушення для спілкування між собою використовували месенджер «Viber». На виявленому мобільному телефоні ОСОБА_5 наявна система логічного захисту доступу до інформації, останній відмовився розблокувати його для огляду слідчим та надати відповідний пароль. В зв`язку з цим, для подолання системи логічного захисту та проведення із цим мобільним телефоном негласних слідчих (розшукових) дій, органом досудового розслідування отримано відповідні ухвали Полтавського апеляційного суду. Станом на даний час ці негласні слідчі (розшукові) дії виконуються, наразі відповідних протоколів за результатом їх виконання слідчим не отримано.

У належному ОСОБА_5 транспортному засобі TOYOTA моделі «HILUX», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який перебуває в його користуванні, були безпосередньо вилучені грошові кошти, що становлять предмет неправомірної вигоди.

Тому, на переконання слідчого судді, наявні достатні підстави вважати, що існує можливість використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні і воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зокрема може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються у кримінальному провадженні. Такі обставини, всупереч доводам адвоката, свідчать про небезпідставність висновку про наявність визначених законодавцем підстав для арешту спірного майна, з передбаченою у п.п.1, 3 ч.2 ст.170 КПК України метою.

Враховуючи зазначене, в ході розгляду клопотання адвокатом не доведені обставини, які б давали підстави вважати, що на даний час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, або що арешт було накладено необґрунтовано.

На даному етапі повне скасування арешту, накладеного на зазначене майно, є передчасним.

Проте водночас з цим слідчий суддя вважає, що встановлена заборона володіння та користування транспортним засобом TOYOTA моделі «HILUX», д.н.з. НОМЕР_1 , та відповідно свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу марки «TOYOTA» моделі «HILUX», д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 , як невід`ємною від нього частиною, їх власником ОСОБА_5 в даному випадку є невиправданою та надмірною.

Констатуючи про це, слідчий суддя виходить з того, що перебуваючи на відкритому спеціальному майданчику, транспортний засіб постійно піддається негативному впливу кліматичних чинників, що може призвести до пошкодження майна, на яке накладено арешт, порушення його істотних ознак та експлуатаційних властивостей, що є неприпустимим.

Крім того, хоча й досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, однак, будь-яких слідчих (розшукових) та процесуальних дій із арештованим транспортним засобом не здійснюється, експертні дослідження не проводяться. Більше того, слідчий, у провадженні якого перебувають матеріали даного кримінального провадження, не висловив заперечень щодо надання можливості ОСОБА_5 користуватися вилученим у нього транспортним засобом, покладаючись при вирішенні цього питання на розсуд суду.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Слідчому судді при вирішенні питання накладення арешту на майно та при розгляді питання про його скасування, при обґрунтованості такого клопотання, слід обирати або залишати такий спосіб арешту майна, який не призведе до надмірного обмеження прав володільця майна, яке суттєво позначиться на його інтересах.

Для утримання майна державою та заборони ним користуватися у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, якої, беручи до уваги позицію слідчого, за обставинами кримінального провадження на даний час не встановлено.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заборона користування транспортним засобом TOYOTA моделі «HILUX», д.н.з. НОМЕР_1 , не виправдовує потреб досудового розслідування та такого втручання у права та інтереси ОСОБА_5 , як його власника, тому приходить до висновку про відсутність перешкод для повернення названого автомобіля та відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «TOYOTA» моделі «HILUX», д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 на відповідальне зберігання та в користування ОСОБА_5 .

Проте, в силу того, що арештований автомобіль має статус речового доказу в кримінальному провадженні, існують ризики, передбачені статтею 170 КПК України, підстав для зняття заборони розпорядження та відчуження не вбачається.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту майна підлягає частковому задоволенню.

Поряд з цим слідчий суддя зауважує, що накладений арешт на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, цей захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними і співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження та, з урахуванням досліджених в судовому засіданні обставин, потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.174, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000501 від 07.08.2024 року - задовольнити частково.

Автомобіль марки «TOYOTA» моделі «HILUX», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «TOYOTA» моделі «HILUX», д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 - повернути на відповідальне зберігання та в користування власнику - ОСОБА_5 .

Попередити власника майна ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 21 лютого 2025 року о 13 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1