Справа № 472/1296/24
Провадження № 1-кс/472/2/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року с-ще Веселинове

Слідчий суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001197, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.12.2024 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, не працюючого, особа з інвалідністю, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2025 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001197, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.12.2024 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 до двох місяців, в межах строку досудового розслідування, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Слідчий обґрунтовує клопотання наявністю ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризики того, що:

-підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

-враховуючи суворість можливого покарання, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому, ризики, що існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшились під час вирішення питання про його продовження.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_5 злочину, що підтверджує наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не забезпечить запобігання зазначеним ризикам та може призвести до того, що ОСОБА_5 зможе, знаходячись на волі, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати провадженню іншим чином (зокрема, шляхом затягування останнього, в тому числі - системно змінюючи своє місце перебування тощо).

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та старший слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали повністю в тому ж обсязі і з тих же підстав.

Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 заперечили щодо обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме - нічний домашній арешт, та врахувати неможливість в умовах СІЗО здійснити належне лікування підозрюваного, який є інсулінозалежним, має діабетичну стопу правої ноги та стан після ампутації лівого стегна.

Заслухавши сторони кримінального провадження та вирішуючи питання про продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом встановлено таке.

ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування 09.12.2024 року слідчим суддею Веселинівського районного суду Миколаївської області було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, тобто до 04 січня 2025 року включно.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаного з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджуються: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 06.12.2024 року; протоколом огляду місця події від 06.12.2024 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 06.12.2024 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 06.12.2024 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.12.2024 року; протоколом огляду місця події від 06.12.2024 року; протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , висновком експерта № 337 від 06.12.2024 року таіншими матеріалами кримінального провадження.

06.12.2024 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України. 07.12.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним в частині першій вказаної статті.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За положеннями ст. 199 КПК України підставами для продовження строку запобіжного заходу є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження запобіжного заходу та наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує те, що стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, та доведено наявність ризиків, зазначених в клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створить загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи чи продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»),

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З огляду на вказане, враховуючи те, що стороною обвинувачення доведені ризики, зазначені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовують продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , і те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки:перебуваючи на волі, розуміє відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України, в якому підозрюється, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, з конфіскацією майна або без такої; перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення; може негативно впливати на свідків; а тому для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та доведені у судовому засіданні, необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

За обставин, зазначених вище, враховуючи, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 04 січня 2025 року, а ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, то слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

На думку слідчого судді інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання встановленим ризикам.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину поєднаного з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я.

Згідно ст. 176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи, як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. При цьому їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості.

Зокрема, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано оскільки це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідатиме тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не може бути застосовано в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Також, на переконання суду не може бути застосований і такий запобіжний захід, як домашній арешт, оскільки наявні ризики, перелічені вище.

Крім того, суддею враховано вагомість наявних в матеріалах справи доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вік та стан здоров`я підозрюваного.

Так, відповідно до довідки до акту МСЕК серії 12 ААГ 3 508502 від 10.08.2023 року ОСОБА_5 є інвалідом другої групи інвалідності. Інвалідність встановлена до 01.09.2024 року. Разом з тим, закінчити повторне проходження МСЕК підозрюваний ОСОБА_5 не зміг внаслідок реформи відповідної установи.

Також, згідно з довідками від 07.12.2024 року лікаря хірурга ОСОБА_12 та лікаря ОСОБА_13 підозрюваний є інсулінозалежним, діабетична стопа правої ноги, стан після ампутації лівого стегна. Разом з тим, громадянин ОСОБА_5 може утримуватися в ІТТ та СІЗО з милицями та при наявності глюкометра та інсуліну, про що вказується в долучених до матеріалів справи за клопотанням сторони захисту лікарських довідках.

Порядок лікувально-профілактичної і санітарно-протиепідемічної роботи в СІЗО визначається Законом України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» та законодавчими актами.

Надання ув`язненим і засудженим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині, здійснюється відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», статей 8, 107, 116 КВК, Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104. Згідно з п. 2.8 зазначеного Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 має доступ до медичної допомоги та такий доступ йому має забезпечити керівництво СІЗО.

Таким чином, на думку слідчого судді, встановлені в судовому засіданні ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 та дають слідчому судді можливість дійти висновку про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 131, 176-177, 194, 196, 197, 199, 205, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001197, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.12.2024 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор", за адресою: вул. Лагерне поле, 5 м. Миколаїв, до 2 (двох) місяців, в межах строків досудового розслідування, тобто до 03 березня 2025 року (включно).

Строк дії ухвали закінчується 03 березня 2025 року о 24.00 годині.

В задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту - відмовити.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду в частині продовження дії запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою яка тримається під вартою, - з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1