Провадження №11-кп/801/499/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2025 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0000048 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2025 продовжено строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на шістдесят днів до 17.05.2025 включно.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування ухвали та застосуванні відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Свої вимоги мотивує тим, що жодного доказу існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України немає, це лише припущення сторони обвинувачення. Крім того, при продовженні запобіжного заходу суд першої інстанції не врахував того, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації у м. Вінниці, за яким позитивно характеризується, мав місце роботи, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, має невиліковне хронічне захворювання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 до початку апеляційного розгляду подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд без його участі. Клопотання про розгляд апеляційної скарги з участю ОСОБА_8 не заявляв.

Відсутність обвинуваченого та захисника не перешкоджає апеляційному перегляду судового рішення відповідно до ст. 422-1 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Положеннями ст. 422-1 КПК України передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім того, згідно практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вимог кримінального процесуального закону та достатньо обґрунтував своє рішення.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків, оскільки конкретні обставини кримінального провадження, ступінь суспільної небезпеки інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, та тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, а також наявність встановлених ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ст. 177 КПК України, та сукупність відомостей про особу обвинуваченого свідчать про неможливість застосування стосовно ОСОБА_8 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що при продовженні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною обвинувачення не наведено жодних доказів на підтвердження існування ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які б свідчили про необхідність продовження найсуворішого запобіжного заходу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у клопотанні прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведено існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою і судом першої інстанції встановлена об`єктивна наявність наведених у клопотанні прокурора ризиків, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апелянтом не наведено.

Щодо вимоги захисника про застосування відносно ОСОБА_8 застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч. 3, 4 ст. 183 КПК України питання застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави вирішується саме при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не при продовженні строку його застосування.

Як видно із матеріалів провадження під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2023 до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Апеляційна скарга захисника не містить доводів, які б давали суду підстави застосувати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави на стадії вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як альтернативного запобіжного заходу.

Посилання захисника на наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 постійного місце проживання та реєстрації у м. Вінниці, за яким останній позитивно характеризується, працював, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався та має невиліковне хронічне захворювання не можна визнати обставинами, які б вказували на нівелювання зазначених в ухвалі ризиків та достатніми підставами для застосування застави як альтернативного запобіжного заходу на стадії вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, з огляду на вимоги п.2 ч.4 ст. 183 КПК України визнав за доцільне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини, з чим погоджується колегія суддів.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2025 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4