Справа № 496/1501/25
Провадження № 1-кп/496/459/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Сарата, Саратського району, Одеської області, освіта середня, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-11.04.2025 року Біляївським районним судом Одеської області за ч. 4 ст.185 КК України, ч.1 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Міняйлівка Саратського району, Одеської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

-31.03.2025 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.4 ст.185 КК України, до 5 років позбавлення волі, ст.ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням строком на 2 роки;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану», 24.02.2022 року указом Президента України №64/2022 введено на території України воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено на підставі указів Президента України ОСОБА_9 від 18.04.22 № 259/2022, від 17.05.22 № 341/2022, від 12.08.22 № 573/2022, від 07.11.22 № 757/2022.

15.10.2022 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , разом із неповнолітнім ОСОБА_8 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебували за адресою: АДРЕСА_4 , де у них виник суспільно протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме білокачанної капусти, яка знаходилась на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_5 . Зазначені особи, діючи умисно, за попередньою змовою, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, обумовивши дії кожного у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, вчинили наступне. 15.10.2022 року, в період часу з 23 годин 00 хвилин до 01 години 00 хвилин 16.10.2022 року ОСОБА_7 , особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та неповнолітній ОСОБА_8 прибули до зазначеної вище земельної ділянки, де з використанням фізичної сили під прикриттям темної пори доби, почали зрізати білокачанну капусту, відділяючи таким чином головки капусти від коренів та перекиду вати її через паркан. Після того, як останні закінчили зрізати всю капусту, приблизно о 05 годині 00 хвилин, 16.10.2022, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , неповнолітній ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, прибули до місця мешкання останнього, сіли в вантажний автомобіль марки «Мерседес Рекс», який знаходився в користуванні особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, завантажили в автомобіль зрізану капусту та з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 збиток на суму 108 570,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування та пояснив, що 15.10.2022 року він разом із братом ОСОБА_8 та товаришем ОСОБА_11 , в стані алкогольного сп`яніння, проникли на територію огороду, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , та почали зрізати білокачанну капусту та перекидувати її через паркан. Потім зрізану капусту завантажили в автомобіль «Мерседес», за кермом якого був ОСОБА_12 та з місця поїхали до с. Лиманське, капусту продали. Уточнений цивільний позов визнав у повному обсязі. У вчиненому розкаявся.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 визнав себе винним та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування та пояснив, що з 15.10.2022 року по 16.10.2022 року він разом із братом ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , проникли на терарію огороду, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , та почали зрізати білокачанну капусту та перекидувати її через паркан, потім грузили в бус Мерседес ОСОБА_13 , приблизно в 3-4 години вранці закінчили грузити капусту. Потім поїхали в Лиманське, ОСОБА_14 до ОСОБА_15 сестри, вигрузили там капусту, потім ОСОБА_16 продав капусту, але коштів їм не надав, пояснив, що забрав їх на бензин. Уточнений цивільний позов визнав у повному обсязі. У вчиненому розкаявся.

Представник потерпілої у судовому засіданні усно уточнив позовні вимоги в частині стягнення витрат із надання правничої допомоги у розмірі 10000,00 грн., тому просив остаточно вірним вважати суму стягнення з обвинувачених у розмірі 118570 грн. (108570 грн. вартість вкраденої капусти та 10000 грн. витрати на правничу допомогу).

Представник служби у справах дітей ОСОБА_6 , яка представляє інтереси ОСОБА_8 , просила застосувати до останнього ст.75 КК України та не позбавляти волі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення доведена у повному обсязі і кваліфікує їх дії за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, та за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченим, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченим, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення кримінального покарання» від 24.10.2003 р. судам необхідно вирішувати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин у неповнолітньому віці, щиро розкаялися у скоєному, відшкодували заподіяну злочином шкоду.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами законодавства у справах про злочини неповнолітніх» звертається увага судів на те, що при призначенні покарання неповнолітнім необхідно строго дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання, соціальна реабілітація.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, осіб обвинувачених, стан здоров`я, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебувають, раніше судимі, офіційно не працевлаштовані, враховує їх нейтральну характеристику за місцем проживання.

Окрім цього, суд звертає увагу на позицію представника служби у справах дітей, яка просила застосувати відносно ОСОБА_8 міру покарання не пов`язану з позбавленням волі, оскільки він на момент вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім та досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, згідно якої виправлення неповнолітнього ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, також зазначено, що Одеський РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків передбачених ст. 76 ч. 3 п. 4 КК України виконати заходи пробаційної програми «Зміна прокримінального мислення».

Разом з тим, суд звертає увагу, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , раніше були судимі за аналогічний корисливий злочин, на шлях виправлення не встали, належних висновків для себе не зробили та знову скоїли злочин, а також звертає увагу на позицію прокурора та представника потерпілої у судових дебатах, які просили призначити покарання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вигляді позбавлення волі, тому суд прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , можливе лише в умовах ізоляції їх від суспільства та необхідно призначити їм покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті за якою кваліфіковані їх дії.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до абз. 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа, яку за попереднім вироком було звільнено від відбування покарання з випробуванням, до постановлення вироку в першій справі вчинила інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.

Щодо застосування покарання ОСОБА_8 з урахуванням вироку Біляївського районного суду Одеської області від 31.03.2025 року, то суд враховує правові позиції та висновки щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України, у випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній та новий - виконуються самостійно. Зазначене також кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08.02.2022 року в справі № 673/370/19.

По вказаному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_10 була подана позовна заява (уточнена усно представником) до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди у сумі 118570,00 грн.

Дослідивши вказаний цивільний позов потерпілої, заслухавши пояснення сторін (обвинувачені визнали позовні вимоги у повному обсязі), дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно із вимогами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, яка спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її спричинила у повному обсязі.

Суд вважає доведеним вимогу потерпілої про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 118570 грн., тому позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягають стягненню солідарно витрати на проведення судової експертизи.

Арешт на майно обвинувачених не накладався. Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 11 квітня 2025 року та за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 (п`ять) років 7 (сім) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 31.03.2025 року - виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили, залишити попередній - тримання під вартою.

Стягнути солідарно з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати по справі за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 424,08 грн.

Цивільний позов (уточнений) потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 задовольнити, стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 майнову шкоду у розмірі 118570 грн.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.