Справа № 755/4429/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2025 р. місто Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 від 14 лютого 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта неповна вища, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28 лютого 2024 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за частиною другою статті 309 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 (два) роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до висунутого обвинувачення органом досудового розслідування, ОСОБА_3 , 14 лютого 2025 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, до часу фактичного виявлення працівниками поліції, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, порушуючи вимоги Закону України «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки, маючи умисел спрямований на незаконне придбання, зберігання без мети збуту психотропної речовини, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін.

В подальшому, ОСОБА_3 , придбану ним таким чином психотропну речовину, обіг якої - обмежено амфетамін, помістив зіп-пакет з порошкоподібно речовиною білого кольору - амфетамін, під чохол власного мобільного телефону, який в подальшому поклав до лівої кишені своїх штанів, та почав таким чином незаконно зберігати її при собі для власного вживання без мети збуту.

Так, 14 лютого 2025 року приблизно о 02 год. 10 хв. за адресою: м. Київ, вул. Андрія Малишка, 9, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_3 , який повідомив, що зберігає при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін.

В подальшому, 14 лютого 2025 року в період часу з 03 год. 47 хв. до 03 год. 53 хв., за адресою: м. Київ, вул. Андрія Малишка, 9, співробітниками поліції, було проведено обшук затриманої особи, в ході якого у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено та вилучено з під чохла власного мобільного телефону який знаходився в лівій кишені штанів, зіп-пакет, в середині якого була порошкоподібна речовина білого кольору - амфетамін, яку зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-25/9984-НЗПРАП від 24 лютого 2025 року:

1. Надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено.

2. Надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін.

Маса амфетаміну в речовині становить 0,206 г.

Амфетамін, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 «Про Затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів»; «Список № 2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено»; в «Таблиці ІІ», є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання психотропної речовини амфетамін, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального праворушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України, тобто у вчиненні незаконного придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказане кримінальне правопорушення, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Дійсно, 14 лютого 2025 року він придбав психотропну речовину, обіг якої - обмежено амфетамін через Телеграм-бот, вказана речовина знаходилась в поліетиленовому зіп-пакеті, яку він помістив під чохол власного мобільного телефону, поклав в ліву кишеню штанів, та залишив собі для власного вживання, однак в подальшому за адресою: м. Київ, вул. Андрія Малишка, 9 був зупинений працівниками поліції, які вилучили вказану речовину. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється.

У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин, суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та вірно кваліфіковані за частиною другою статті 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

При ухваленні вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Водночас, суд враховує, що у справі «Ізмайлов проти Росії» (пункт 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до статей 65-67 КК України та пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи розмір покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до статті 12 КК України є нетяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, який раніше судимий, вчинив дане кримінальне правопорушення під час іспитового строку, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не офіційно працює, відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб його вчинення, стадію, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а також конкретні обставини справи, та вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції частини другої статті 309 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог статті 75 КК України, або ж застосування статті 69 КК України, чи норм статті 69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог частини другої статті 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 був засуджений вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 28 лютого 2024 року за частиною другою статті 309 КК України до покарання у виді 2 роки позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 (два) роки

Відповідно до частини третьої статті 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Таким чином, остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити згідно з приписами статей 71, 72 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за цим вироком невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 28 лютого 2024 р.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 3183 гривні 60 копійок за проведення судової хімічної експертизи матеріалів, речовин і виробів у кримінальному провадженні № 0000158 від 14 лютого 2025 року (висновок № СЕ-19/111-25/9984-НЗПРАП від 24 лютого 2025 року).

Відповідно до частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у справі не заявлявся, потерпілих немає, майнова шкода нікому не заподіювалася.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі частини першої статті 71 КК України, з урахуванням положень статті 72 КК України, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 28 лютого 2024 року, до покарання, призначеного даним вироком, у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його фактичного затримання у порядку виконання вироку суду.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Матеріали кримінального провадження № 0000158 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою № 755/4429/25.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової хімічної експертизи матеріалів, речовин і виробів в сумі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок.

Речові докази: пакет із полімерного матеріалу з пазовим замком в середині якого знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,206 г., який знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва ОСОБА_1