Житомирський апеляційний суд
Справа №274/8119/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/928/24
Категорія ст.537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу в.о. керівника Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.10.2024 задоволено подання ДУ "Бердичівський виправний центр (№ 108)" про приведення вироку Сквирського районного суду Київської області від 12 липня 2022 року у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

Звільнено ОСОБА_8 від покарання, призначеного за цим вироком за ч. 1 ст. 185 КК України та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння. Також визначено, що вирок Сквирського районного суду Київської області від 21 січня 2021 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 297 КК України до трьох років обмеження волі, та відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік визначено виконувати самостійно.

Суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 підлягає звільненню від призначеного покарання за діяння у виді крадіжки у листопаді 2021 року. При цьому у засудженого залишається покарання, призначене за ч. 1 ст. 297 КК України, тому вирок щодо ОСОБА_8 за вчинення цього правопорушення підлягає самостійному виконанню.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу суду та повернути справу на новий розгляд до Бердичівського районного суду Житомирської області.

Вказує, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.10.2024 ОСОБА_8 звільнено не лише від відбування покарання, призначеного за вчинення крадіжок за вироком від 12.07.2022, які декриміналізовані, але і незаконно звільнено від відбування покарання, призначеного вироком від 21.01.2021 за злочин, передбачений ч. 1 ст. 297 КК України, який не підлягає декриміналізації, оскільки вироком від 12.07.2022 покарання за цей злочин, визначено до реального відбування у вигляді позбавлення волі. Стверджує, що в наслідок такого незаконного рішення ОСОБА_8 фактично уникне відповідальності за вчинення злочину за вироком від 21.01.2021.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2021 року становить 2270 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян на 2021 рік становив 1135 грн., а 2 неоподаткованих мінімумів становить 2270 грн.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначає, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Як вбачається із вироку Сквирського районного суду Київської області від 12.07.2022 року, кримінальне правопорушення ОСОБА_8 вчинив 23.11.2021 року, а вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 400 грн, що менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1135 грн х 2 = 2270 грн) станом на 1 січня звітного року. (а.с.2-4)

З огляду на викладене, вчинене ОСОБА_8 діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про звільнення засудженого ОСОБА_8 відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України від призначеного покарання, з чим погоджується і колегія суддів.

Що стосується доводів прокурора про незаконне звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання призначеного вироком від 21.01.2021 за злочин, передбачений ч. 1 ст. 297 КК України то вони є необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Вироком Сквирського районного суду Київської області від 21.01.2021 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 297 КК України до трьох років обмеження волі та відповідно до положень ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Враховуючи, що підставою для застосування правил ст. 71 КК України стало вчинення ним кримінального правопорушення під час іспитового строку, а саме крадіжки 23.11.2021 щодо якої прийнято рішення про декриміналізацію, правильність якого не заперечуються та не викликає сумнівів, підстави для застосування ст. 71 КК України відпали, а тому ОСОБА_8 слід вважати засудженим до покарання визначеного вироком Сквирського районного суду Київської області від 21.01.2021 року від якого він був звільнений на підставі ст. 75 КК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення подання та звільнення засудженого ОСОБА_8 від призначеного вироком Сквирського районного суду Київської області від 12.07.2022 року покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки 1(один) місяць за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та про самостійне виконання вироку Сквирського районного суду Київської області від 21.01.2021 року за ч. 1 ст. 297 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу в.о. керівника Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: