У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/1154/25 № 1-кс/610/237/2025
м. Балаклія14 квітня 2025 року

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000040 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

10.04.2025 до суду надійшло клопотання прокурора про арешт майна від 10.04.2025.

Предметом клопотання є майно: посвідчення водія НОМЕР_1 від 04.03.2025, видане ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 09.04.2025 під час огляду, проведеного на дорозі біля будинку № 8 по вул. Центральна в с-щі Донець Ізюмського району Харківської області, було виявлено та вилучено вищевказане посвідчення водія, яке являється об`єктом (предметом) кримінально протиправних дій, можливо зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому на нього доцільно накласти арешт з метою збереження речового доказу та недопущення його знищення, пошкодження, приховування, перетворення або відчуження.

Також, необхідність накладення арешту на вищевказане майно зумовлюється тим, що в подальшому буде забезпечено проведення ряду судових експертиз, які будуть відігравати суттєву роль для встановлення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні.

Прокурор просила розглянути клопотання за її відсутності, клопотання підтримала.

Власник майна ОСОБА_4 просив розглянути клопотання за його відсутності, не заперечував проти його задоволення.

Під час розгляду клопотання з наявних у суду матеріалів справи встановлено наступне.

10.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 358 КК України, кримінальному провадженню присвоєний № 0000040.

Частиною 4 статті 358 КК України передбачено кримінальну відповідальність за використання завідомо підробленого документа.

На час розгляду клопотання убачається, що 09.04.2025 приблизно о 15.00 год під час патрулювання с-ща Донець Ізюмського району Харківської області по вул. Центральна, біля будинку № 8 було виявлено та зупинено легковий автомобіль «CHEVROLET LACETTI» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням військовослужбовця В/Ч НОМЕР_3 ОСОБА_4 . Під час перевірки було виявлено, що посвідчення водія категорії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , видане на його ім`я, має ознаки підробки та згідно бази ІПНП зареєстроване на іншу особу. З пояснень ОСОБА_4 встановлено, що під час виконання бойового завдання він втратив своє водійське посвідчення, тому вирішив його замовити в інтернеті. 10.03.2025 по пошті йому прийшло водійське посвідчення на його ім`я, після чого він почав ним користуватися, будучи впевненим в тому, що це водійське посвідчення дійсне.

09.04.2025 в період часу з 15.50 год по 16.30 годдізнавачем, за добровільною письмовою згодою ОСОБА_4 , було проведено огляд місця події на дорозі біля будинку № 8 по вул. Центральна в с-щі Донець Ізюмського району Харківської області, в ході якого в лівій руціОСОБА_4 було виявлено та вилучено водійське посвідчення на його ім'я НОМЕР_1 від 04.03.2025, що має ознаки підробки, а саме має нечітке зображення, яке в базі даних ІПНП значиться та зареєстроване на іншу особу, а саме на ОСОБА_7 .До протоколу додано ілюстративний матеріал з зображенням місця події та ОСОБА_4 , який тримає у руці водійське посвідчення.

За постановою дізнавача від 10.04.2025 вищевказане посвідчення водія було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 7 ст. 237 КПК України вказане у клопотанні майно вважається тимчасово вилученим.

Пункт 7 частини 2 статті 131 КПК України регламентує арешт майна, як один з заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Окрім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, тому є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та на нього необхідно накласти арешт з метою його збереження.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування цим майном є доцільним, оскільки в даному випадку забезпечує запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

Матеріали клопотання та встановлені судом обставини свідчать, що на цьому первинному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження зазначеного об'єкта, як речового доказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1)Клопотання задовольнити повністю.

2)Накласти арешт на тимчасово вилучене 09.04.2025 в ході огляду місця події майно:

-посвідчення водія НОМЕР_1 від 04.03.2025, видане ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_4 , позбавивши права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

3)Місце зберігання арештованого майна визначити дізнавачу, слідчому, прокурору у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

4)Копію ухвали направити ініціатору клопотання для виконання та заінтересованим особам для інформування.

Ухвала виконується неґайно, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Можливо слідчому судді заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1