Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3602/24
Провадження № 1-кп/553/860/2024
В И Р О К

Іменем України

02.12.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0000621 від 07.12.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, має на утриманні малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, інвалідності не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

02.12.2023 близько 00:10 год. (більш точний час слідством не встановлено), ОСОБА_5 , перебував у приміщенні житлової кімнати №724 гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм братом ОСОБА_4 та матір?ю ОСОБА_7 . У цей час між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виникла сварка під час якої у ОСОБА_5 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел на завдання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, розуміючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 , який стояв спершись на стіл та умисно наніс кулаком правої руки удар область обличчя ОСОБА_4 . Від нанесеного удару ОСОБА_4 , впав на підлогу на правий бік. У цей час, ОСОБА_5 умисно наніс правою ногою п?ять ударів в область тулуба ОСОБА_4 , після чого завдав один удар кулаком руки в ділянку обличчя зліва, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому VI-го ребра зліва по лопатковій лінії та закритих переломів VII-VIII-го ребер зліва по передній паховій лінії зліва 3 розвитком гематоми м?яких тканин задньої поверхні грудної клітини ліворуч, які кваліфікуються, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю, та пояснив, що із обставинами викладеними в обвинувальному акті він згоден та не оспорює, у скоєному щиро розкаюється, він вибачився перед своїм братом та вони примирилися. Дійсно 02.12.2023 року в нічний час він прийшов до дому та між ним та братом, з яким він проживає в одній кімнаті, відбулася сварка в ході якої він вдарив свого брата ОСОБА_4 руками та ногами, та наніс приблизно 2-3 удари в обличчя кулаком та приблизно 3 удари ногами по тулубу, після того як його брат впав на підлогу. Після сварки потерпілий викликав швидку допомогу.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 , в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та не оспорюють фактичні обставини (дата, час, місце, спосіб та інші обставини) вчинення злочину, беручи до уваги, що потерпілий також не оспорює фактичні обставини справи, судом також встановлено, що обвинувачений та потерпілий правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, які не досліджувалися у даному судовому засіданні, вислухавши думку сторін кримінального провадження, які не заперечували проти дослідження доказів в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України..

З урахуванням викладеного, повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, суд вважає вину ОСОБА_5 повністю доведеною та йогодії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що останній в силу ст.89 КК України не судимий, перебуває на обліку в КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів, синдром залежності» з 14.12.2010 року, останнє лікування з 15.03.2016 по 12.04.2016 роки, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних стосунках.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Сторона захисту та потерпілий просили призначити мінімально можливе покарання, врахувавши в тому числі примирення із потерпілим.

За таких обставин, суд вважає, що для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень необхідно призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України.

Отже, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, а саме повне визнання вини та відношення до вчиненого, відсутність судимості, позицію потерпілого щодо призначення покарання, суд вважає можливим виправлення засудженого ОСОБА_5 без відбування покарання, тому на підставі ст.75 КК України його необхідно звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та визначенням іспитового строку, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язків, передбачені ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.76 КК України, на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені статтею 91-1 цього Кодексу. Виходячи з обставини вчинення кримінального правопорушення, врахувавши позицію потерпілого та ту обставину, що досудова доповідь на обвинуваченого не складалася, суд не вбачає достатніх підстав для застосування певних обмежувальних заходів, передбачених ст.91-1 КК України.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09.10.2024 року відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 09.12.2024 року, але даний запобіжний захід діє в межах досудового розслідування. В підготовчому судовому засіданні прокурор не зверталася до суду із письмовим клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту та судом не вирішувалося питання щодо продовження запобіжного заходу, у зв`язку із чим запобіжний захід сплив, та врахувавши міру покарання, яка підлягає призначенню судом, суд не вбачає достатніх підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили. В ході досудового розслідування ОСОБА_5 було затримано 08.10.2024 року.

Речові докази не вилучалися.

Керуючись ст. ст. 368, 370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком один рік.

На підставі ч.5 ст.72 КПК України зарахувати у строк покарання два дні попереднього ув`язнення, а саме тимчасове затримання 08.10.2024 року та 09.10.2024 року за ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.03.2024 року (справа №554/2328/24) про дозвіл на затримання, за правилами передбаченими ч.1 ст.72 КК України виходячи з співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - один рік він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Судові витрати відсутні.

Цивільнйи позов не заявлений.

Речові докази не вилучалися.

Запобіжний захід відсутній.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку чи ухва-

ли суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку відсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1