справа № 278/5940/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Житомирського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації у Житомирській області" стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області, громадянина України та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 13.06.2024 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі 75, 76 КК України звільнений з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ:

Представник Житомирського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації у Житомирській області звернувся до суду із вище вказаним поданням про приведення вироку з набуттям чинності Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явилась; у прохальній частині подання просить розгляд справи проводити без її участі.

Засуджений ОСОБА_3 подав суду заяву, у якій просить розглянути справу без його участі.

Прокурор подання про приведення вироку Богунського районного суду м. Житомира від 13.06.2024 року відносно ОСОБА_3 у відповідність до вимог чинного законодавства підтримала; просить звільнити засудженого ОСОБА_3 від подальшого відбування покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 13.06.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння. Вважати ОСОБА_3 засудженим за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 13.06.2024 року за ч. 4 ст. 186 КК України та остаточно призначити покарання у вигляді 4 років 9 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до такого висновку.

Згідно із частиною 1 статті 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно із пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами […] 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Заявник просить врегулювати питання приведення вироку у відповідність до Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

В силу ч. 2 ст. 74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно ч. 1, 3 ст. 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідно станом на 2024 рік становить 3028,00 грн.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 13.06.2024 року Богунським районним судом м. Житомира за вчинення злочину за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ст. 70 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі 75, 76 КК України звільнений з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684,00 грн.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає можливим звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 13.06.2024 року за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння, оскільки по епізоду, який охоплюються лише кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України, розмір матеріальної шкоди на дату вчинення крадіжки не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_3 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Богунським районним судом м. Житомира від 13.06.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

В цій частині подання Житомирського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації у Житомирській області" є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Разом із цим суд зазначає, що за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_3 не може бути звільнений судом від призначеного покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 13.06.2024 року за ч. 4 ст. 186 КК України, яке залишається кримінально-караним діянням, оскільки ст. 186 КК України не підпадає під декриміналізацію відповідно до Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 року.

За таких обставин подання Житомирського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації у Житомирській області в цій частині задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, за вироком Богунським районним судом м. Житомира від 13.06.2024 року ОСОБА_3 вважається засудженим за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 (чотири) роки 9 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Керуючись ст. 5 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання Житомирського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації у Житомирській області" задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного вироком Богунського районного суду м. Житомира від 13.06.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що засуджений вироком Богунського районного суду м. Житомира від 13.06.2024 року за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 9 (дев`ять) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У задоволенні інших вимог подання Житомирського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації у Житомирській області" відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повну ухвалу складено та підписано 02.12.2024 року.

Суддя ОСОБА_1