ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/124/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.4 ст.185 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеокоференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 січня 2025 року.

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.10.2023 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.4 ст.185, ч.ч.1,2 ст.317 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном 3 роки, з покладенням обов`язків, відповідно до ст.76 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді позбавлення волі 5 (п`ять) років.

Згідно ст.71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_7 до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2023 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 28 травня 2024 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_7 зараховано термін його попереднього ув`язнення, тобто з 28.05.2024 року по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У справі вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду, 24.02.2022 року Верховною радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року.

Згодом, Указами Президента України ОСОБА_10 строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено та на даний час скасовано не було.

Так, на момент події кримінального правопорушення воєнний стан в Україні діяв на підставі Указу Президента України №734/2023 від 06.11.2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до Закону України від 08.11.2023 року № 342-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 734/2023 від 06.11.2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 05 години 30 хвилин 14.02.2024 року.

Статтею 41 Конституції України, серед іншого, визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а також, що право приватної власності є непорушним.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення тяжких злочинів, під час іспитового строку, достовірно знаючи свої обов`язки та права, як громадянин України, маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та повторно вчинив тяжкий злочин проти власності за наступних обставин.

18.03.2024 року о 11 год. у ОСОБА_7 , який перебував поблизу сходової клітки на першому поверсі у будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, 18.03.2024 року о 11 год. ОСОБА_7 , перебуваючи біля сходової клітки на першому поверсі у будинку №15, що по вул. Академіка Студинського у м. Тернополі, переконавшись що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав велосипед торгової марки «Ardis», модель «Santana», діаметр коліс 26, який належить потерпілому ОСОБА_9 .

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_7 із викраденим майном покинув місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 4273 грн. 33 коп.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 січня 2025 року.

Апелянт вказує, що вини не визнає, оскільки не здійснював крадіжки велосипеда.

Посилається на те, що велосипед, який є речовим доказом у кримінальному провадженні відрізняється від велосипеда, який він приніс у помешкання свідка ОСОБА_11 кольором та деякими іншими елементами та деталями.

Вказує, що при поданні заяви потерпілим ОСОБА_9 , ним невірно була вказана назва та маркування велосипеда, і у нього не має ніяких підтверджуючих документів чи факт покупки даного велосипеда.

Зазначає, що дружина потерпілого ОСОБА_12 в показаннях зазначала суму 2700 грн., а за результатами експертної оцінки його вартість складає більше чотири тисячі гривень, при тому що велосипед був у користуванні. Вважає, що експерт неправильно визначив вартість велосипеда, який був у користуванні.

Наголошує, що велосипед видав добровільно, а придбав його у невідомої особи за триста гривень, та був переконаний продавцем, що велосипед не крадений.

Зазначає, що згідно відеозапису камери відеоспостереження видно, що особа, яка керує велосипедом, несхожа на нього.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , в судових дебатах його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просять задовольнити, в судових дебатах прокурора, потерпілого ОСОБА_9 , які заперечили апеляційну скаргу, вважають вирок суду законним, обґрунтованим, просять його залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом вказаної правової норми рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності його нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, а також доказам, дослідженим у суді.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи, визнаних судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених доказах.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, вказав, що крадіжки велосипеда не вчиняв. Велосипед, який є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та ставиться йому у провину відрізняється кольором від того, який він приніс за місцем свого тимчасового проживання в квартиру ОСОБА_11 .. Даний велосипед він придбав у невідомої особи.

Разом з тим, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, поза розумним сумнівом доведена зібраними та проаналізованими у справі доказами.

Обґрунтовуючи свої висновки щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 , суд у вироку належним чином проаналізував показання допитаних в судовому засіданні потерпілого, свідків, висновок експертизи, протоколи слідчих дій та інші письмові докази.

Так, потерпілий ОСОБА_9 вказав, що придбав велосипед марки «Ardis» новим близько 4-5 років назад, за яку суму не пригадує. Користувався ним не часто. Зберігав його у коридорі під`їзду біля сходів за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 .

Потерпілий зазначив, що в березні 2024 року виявив відсутність свого велосипеда. Тоді він запідозрив у крадіжці ОСОБА_7 , який тимчасово проживав у сусіда ОСОБА_11 , в квартирі АДРЕСА_3 .

Надалі, він зателефонував до ОСОБА_7 і спитав у нього, де знаходиться велосипед. ОСОБА_7 відповів, що поверне велосипед. Наступного дня він повідомив в поліцію про крадіжку велосипеда, оскільки ОСОБА_7 не повернув його.

Потерпілий вказав, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 не має, оскільки викрадений велосипед йому повернуто.

Зауважив, що при зверненні у правоохоронні органи з приводу крадіжки, помилково вказав маркування викраденого велосипеду як «Рапід Форвард ФХ4», оскільки його назву він не пам`ятав, а документи при купівлі не збереглись. В подальшому, під час огляду велосипеду після його вилучення у ОСОБА_7 , він без будь-яких сумнівів упізнав даний велосипед за усіма індивідуальними ознаками.

З показів свідка ОСОБА_12 - дружини потерпілого убачається, що 18.03.2024 вона з чоловіком виявили відсутність велосипеда марки «Ardis», який до крадіжки знаходився у під`їзді біля сходів. Даним велосипедом користувався її чоловік ОСОБА_9 ..

Вказала, що до крадіжки велосипеда, у сусіда ОСОБА_11 проживав ОСОБА_7 .. Її чоловік телефонував до ОСОБА_7 з вимогою повернути велосипед, проте останній відмовився.

Свідок ствердила, що попередньо ОСОБА_7 зізнався у тому, що викрав велосипед, який виніс через задні двері у під`їзді, де відсутні камери відеоспостереження.

Свідок ОСОБА_11 підтвердив, що з ОСОБА_7 знайомий давно, оскільки навчався з ним у школі. У березні 2024 року, близько двох тижнів у нього за адресою: АДРЕСА_4 проживав ОСОБА_7 ..

Свідок ствердив, що одного разу ОСОБА_7 прийшов до нього додому з велосипедом та повідомив, що даний велосипед належить йому. Проте, вказаний велосипед належав потерпілому сусіду ОСОБА_9 .. Свідок підтвердив, що до цього, він ні разу не бачив у ОСОБА_7 велосипеда.

Вказав, що неодноразово телефонував до ОСОБА_7 з проханням повернути потерпілому велосипед.

Зазначені показання свідків, поряд з показаннями потерпілого, обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку, оскільки в сукупності з іншими доказами об`єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині.

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 22.03.2024 ОСОБА_9 повідомив, що у період часу з 19 год. 17.03.2024 по 19 год. 21.03.2024 невідома особа, перебуваючи по вул.Студинського у будинку, 15, а саме, на першому поверсі, викрала велосипед червоно-сірого кольору, чим спричинила матеріальної шкоди на суму близько 6000 грн.

Суд підставно взяв до уваги дані, які містяться у протоколі огляду місця події від 22.03.2024 з таблицею ілюстрацій, відповідно до яких встановлено трьох поверховий будинок АДРЕСА_2 . Праворуч від входу у коридор загального користування знаходиться сходова клітка, біля якої розміщуються велосипеди. По іншу сторону знаходяться різні інструменти та речі мешканців будинку. Зі слів ОСОБА_9 позаду сходів знаходився його велосипед червоно-сірого кольору, який на момент огляду відсутній. Під час огляду вилучено слідову інформацію, а саме, три сліди пальців рук.

Суд дав належну оцінку даним протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-та кінозйомки, відеозапису від 08.04.2024, відповідно до яких виявлено записи із камер відео спостереження, які знаходяться по вул.Руській і на перехресті вул.Руська та вул.Богдана Хмельницького в м.Тернопіль, за період часу із 08 год. по 18 год. 18.03.2024. Інформацію вилучено на носій інформації у вигляді DVD-R диску.

Відповідно до протоколів огляду відеозаписів від 10.04.2024 за участю потерпілого ОСОБА_9 та оптичних ВМВ-К дисків до них встановлено, що відеозапис ведеться з камери, яка розташована на одному з будинку по вулиці Руській в м. Тернополі. Даний відеозапис триває 1 хв. 56 сек. З відеозапису вбачається магазин під назвою «Остер» та виїзд із вул. Коперника в м.Тернополі. У верхньому лівому куті зазначено дату «18-03-2024 12:44:04».

О 12:45:19 вказаного відео з`являється невідомий чоловік, який одягнений у чорне взуття, чорні штани, кофту синього кольору та рюкзак, який знаходиться на спині, їде на велосипеді, деталі якого сірого кольору, невідомий чоловік прямує по вул. Руській, в сторону перехрестя вул. Руська та вул. Богдана Хмельницького (ФОТО 1). Після чого останній зникає з поля зору даної камери.

В подальшому, відкривається відео файл під назвою «D44_S4500_ E5000», відео ведеться з камери, яка розташована на одному з будинку по вулиці Руській в м. Тернополі. Даний відеозапис триває 4 хв. 57 сек. З відеозапису вбачається перехрестя вул. Гоголя, вул. Богдана Хмельницького та вул. Руська в м. Тернополі, магазин під назвою «Остер», та виїзд із вул. Коперника в м. Тернополі. У верхньому лівому куті зазначено дату «18-03-2024 12:44:04».

О 12:46:17 вказаного відео з`являється невідомий чоловік, який одягнений у темний одяг, їде на велосипеді, деталі якого сірого кольору, невідомий чоловік прямує по вул. Руській, в сторону вул. Гоголя (ФОТО 2). Після чого останній зникає з поля зору даної камери.

На вказаних відеозаписах ОСОБА_9 впізнав свій велосипед.

Як стверджують дані протоколу вилучення предметів чи речей від 04.04.2024, - ОСОБА_7 , 1989 р.н., добровільно видав велосипед марки «Ardis» зі сполученням червоного та сірих кольорів.

Суд правомірно взяв до уваги протокол огляду від 04.04.2024 з таблицею ілюстрацій до нього, зокрема оглянуто велосипед торгової марки «ARDIS». Велосипед із рамою відкритого типу із лакофарбовим покриттям червоного та сірого кольорів, оснащений ручними гальмами на переднє та заднє колесо, важелі яких розташовані на кермі велосипеда, перемикачі швидкостей розміщені також на кермі велосипеду. По обох боках керма наявні резинові накладки для зручності керування. Сідло модернізоване для зручності їзди, чорного кольору із надписом «ARDIS». Педалі велосипеду посиленого типу із світловідбивачами оранжевого кольору по боках. На рамі велосипеду наявний надпис, а саме «ARDIS». Зовнішній вигляд даного велосипеда свідчить про те, що він перебував в експлуатації, а саме це виражається у вигляді потертостей, подряпин та забруднень рами.

Як стверджує висновок проведеної судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/120-24/4235-ТВ від 10.04.2024 - ринкова вартість вживаного велосипеда торговельної марки «Ardis», модель «Santana», діаметром коліс 26, станом на 21.03.2024 могла становити 4273,33 грн.

Проаналізувавши докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненому, його дії кваліфікував правильно за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вказані висновки суду зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, тому твердження апелянта що він інкримінованого йому злочину не вчиняв, є необґрунтованими.

Безпідставними є твердження апелянта, що велосипед, який є речовим доказом у кримінальному провадженні відрізняється від велосипеда, який він приніс у помешкання свідка ОСОБА_11 кольором та деякими іншими елементами. Такі обставини були предметом дослідження суду першої інстанції та суд правильно вказав, що відповідно до даних протоколу огляду відеозаписів з камер спостереження, зокрема час, коли ОСОБА_7 , який зафіксований камерою відеоспостереження проїжджає на велосипеді збігається з часом вчинення крадіжки. Окрім цього, зовнішні ознаки велосипеду, які описані потерпілим ОСОБА_9 (поєднання червоного та (чорного) сірого кольорів) відповідають зображенню зафіксованому на відеозаписі.

Посилання апелянта на те, що при поданні заяви потерпілим ОСОБА_9 , була невірно вказана назва та маркування велосипеда, і не має підтверджуючих документів, що він його купував, то такі є необґрунтовані, оскільки потерпілий в суді першої інстанції вказав, що він при зверненні у правоохоронні органи з приводу крадіжки, помилково вказав маркування викраденого велосипеду як «Рапід Форвард ФХ4», оскільки його назву не пам`ятав та не зберіг документів. Проте, під час огляду велосипеду, вилученого у ОСОБА_7 , без будь-яких сумнівів упізнав даний велосипед за усіма індивідуальними ознаками.

Окрім того, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 підтвердили належність вказаного велосипеда потерпілому ОСОБА_9 ..

Не заслуговують на увагу твердження апелянта, що на відеозаписі особа, яка керує велосипедом, несхожа на нього, оскільки сторона захисту ні в ході досудового розгляду, ні в ході судового розгляду кримінального провадження не оспорювала (не ставила під сумнів) вказані обставини, не заявляла клопотань органу досудового розслідування чи суду про призначення відповідних експертиз, самостійно не залучала експертів, як це передбачено ст.ст. 242, 243 КПК України.

Необґрунтованими є посилання апелянта, що експерт неправильно визначив вартість велосипеда, який був у користування, оскільки експертне дослідження (висновок експерта №СЕ-19/120-24/4235-ТВ від 10.04.2024) проведено в установленому кримінально-процесуальним законом порядку, його зміст відповідає статтям 101, 102 КПК, висновок містить вичерпні відповіді на поставлені питання, висновок експерта не містить будь-яких суперечностей, а відтак відповідає вимогам закону щодо його допустимості, достовірності й достатності.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законом віднесено до категорії тяжких, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який вини не визнав, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про його стійку злочинну поведінку та підвищену суспільну небезпечність спрямовану на вчинення кримінальних правопорушень.

При цьому суд взяв до уваги, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку та за відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин правильно призначив покарання у виді позбавлення волі, у мінімальному розмірі санкції статті обвинувачення та застосував правила складання вироків.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, вирок суду є обґрунтованим і законним та підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді