Справа № 296/2591/25
УХВАЛА

Іменем України

18 березня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 29.08.2024 у справі № 296/7794/24, -

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира із клопотанням, відповідно до змісту якого просить арешт на мобільний телефон марки «VIVO Y31» IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29.08.2024 по кримінальному провадженню №0000105 скасувати.

В обґрунтування поданого клопотання ОСОБА_3 зазначає, що 22.08.2024 слідчим УСБУ у Житомирській області у ході проведення огляду місця події на КПП «Тиса» було вилучено в ОСОБА_4 мобільний телефон марки «VIVO Y31» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 . Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира (справа №296/7794/24) від 29.08.2024 накладено арешт на вказаний мобільний телефон. Ухвалюючи рішення про накладення арешту на мобільний телефон, слідчий суддя виходив з того, що з метою забезпечення дієвості досудового розслідування, запобігання можливості приховування та зникнення майна та насамперед збереження речового доказу необхідним є накладення арешту на майно, у тому числі на мобільний телефон марки «VIVO Y31». Вважає, що на даний час потреба у подальшому застосуванні арешту телефону відпала, оскільки: з моменту вилучення мобільного телефону минуло уже 203 дні (6 місяців і 19 днів) та орган досудового розслідування мав можливість провести необхідні слідчі дії із мобільним телефоном, зокрема, провести відповідний огляд інформації, що зберігається на мобільному телефоні та зробити копіювання відповідної інформації; мобільний телефон марки «VIVO Y31» не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст.201 КК України, у зв`язку із чим, єдиною необхідною слідчою дією, яку орган досудового розслідування може провести із вилученим мобільним телефоном є його огляд, за результатами якого скласти протокол про проведення огляду та зафіксувати у такому протоколі необхідні для органу досудового розслідування дані; ОСОБА_4 добровільно та відразу надав слідчому СВ УСБУ в Житомирській області доступ до телефону; затягування проведення слідчих дій зі сторони органу досудового розслідування не може бути підставою для подальшого тримання під арештом майна, яке не є предметом кримінального правопорушення та належить особі якій не було повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні.

Представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 , який діє на підставі ордеру серії ВС №1331241 від 09.01.2025, подав до суду заяву, відповідно до змісту якої просить провести судове засідання за відсутності власника майна та його представника. Клопотання про скасування арешту майна просить задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 18.03.2025 подав до суду заперечення, відповідно до змісту яких просить розгляд клопотання провести без участі слідчого. Вказав, що у ході огляду місця події, зазначений мобільний телефон використовувався ОСОБА_4 для підготовки та організації вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а тому він, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До того ж, ОСОБА_4 у ході огляду заявив, що переміщував зазначені старовинні нагороди, з приховуванням від митного контролю, на замовлення організатора - громадянина на прізвище ОСОБА_6 , відомості про якого виявлено у зазначеному мобільному телефоні. 23.08.2024 вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0000105, про що слідчим винесено відповідну постанову. Проведеним оглядом інформації, що міститься у мобільному телефоні, зафіксовано наявність у ньому відомостей про обставини підготовки та організації вчинення зазначеного кримінального правопорушення, що зафіксовано у протоколі від 02.09.2024. Виявлена у телефоні інформація має бути збережена до закінчення кримінального провадження, оскільки вона буде досліджуватись судом, у випадку складання обвинувального акту. Єдиною законною підставою для зберігання вказаного мобільного телефону, який є речовим доказом, до закінчення кримінального провадження є арешт майна, і у його застосуванні потреба не відпала. Повернення мобільного телефону власнику призведе до того, що він, будучи обізнаним про здійснення досудового розслідування за фактом його протиправних дій, з метою уникнення кримінальної відповідальності, знищить виявлені слідством відомості на вказаному телефоні, що призведе до втрати доказів стороною обвинувачення.

Згідно з ч.2 ст.174 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Враховуючи неявку учасників у судове засідання, суд вважає за можливе провести судовий розгляд клопотання про скасування арешту майна за їх відсутності без фіксування за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 29 серпня 2024 року в справі №296/7794/24, накладено арешт на речі та документи, вилучені 22.08.2024 у кримінальному провадженні № 0000105, під час огляду місця події на території митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби, в тому числі, на мобільний телефон марки «vivo Y31», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

Зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що арешт було накладено на майно ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000105 від 31.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 201 КК України, з метою збереження речових доказів.

ОСОБА_4 не є підозрюваним у кримінальному провадженні №0000105 від 31.07.2024.

У відповідності до протоколу огляду від 02.09.2024, інформацію, що містилась у мобільному телефоні марки «vivo Y31», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , оглянуто та зафіксовано у вказаному протоколі.

Вирішуючи питання щодо скасування арешту на майно ОСОБА_4 , слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно зі статтею 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У відповідності до приписів ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчим ОСОБА_5 не доведено необхідність подальшого арешту вилученого у ОСОБА_4 мобільного телефону марки «vivo Y31», враховуючи, що огляд вмісту телефону проведено ще 02.09.2024, доказів щодо необхідності проведення комп`ютерно-технічної експертизи з вилученим телефоном слідчому судді не надано, натомість з моменту накладення арешту 29.08.2024 в органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій з мобільним телефоном.

Оскільки саме вміст мобільного телефону (інформація, що міститься у ньому) має значення для кримінального провадження № 0000105, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.201 КК України, а не сам матеріальний носій, а протилежного в контексті кваліфікації обставин кримінального провадження за ч.2 ст.201 КК України, не доведено, слідчий суддя дійшов висновку, що потреба у подальшому арешті мобільного телефону відпала.

Європейський суд через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст.1 Протоколу №1 Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що подальший арешт вилученого у ОСОБА_4 , який не є підозрюваним у кримінальному провадженні, мобільного телефону марки «vivo Y31», не є виправданим і не відповідає засадам кримінального провадження, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 170, 174, 309, 369, 371 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 29.08.2024 у справі № 296/7794/24 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 29 серпня 2024 року в справі №296/7794/24, на мобільний телефон марки «VIVO Y31» IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 .

Слідчий, прокурор після отримання ухвали про скасування арешту майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1