У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/2375/24

Номер провадження 1-кп/184/67/25

20 березня 2025 року

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відео конференції, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання від вартою по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №00000386 від 23.08.2024 рокувідносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Покров Дніпропетровської області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, не працює, дітей та інших осіб на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського міського суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №00000386 від 23.08.2024 року.

Прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що заявлені раніше ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні не зменшились, та запобігти яким шляхом застосування більш м`яких, аніж тримання під вартою запобіжних заходів, неможливо.

Обвинувачений та його захисник в судовому засідання просили відмовити в продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Розглянувши вказане клопотання, заслухавши учасників процесу та дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Відповідно до ч.2 вказаної статті, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого встановлено до 30.11.2024 року, який продовжено ухвалою від 27.11.2024 року, ухвалою від 24.01.2025 року.

Ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, що підтверджується наданими стороною обвинувачення сукупністю доказів, а саме: протоколом допиту потерпілого, протоколами допиту свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами проведення слідчого експерименту, висновками експерта, речовими доказами у кримінальному провадженні.

Повторно оцінюючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд виходить з того, що відповідно до практики ЕСПЛ, тяжкість можливого покарання згідно рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. Крім того, оцінка ризику ухилення від суду має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками (справа «Бекчиєв проти Молдови»). Оцінка ризику повторного скоєння правопорушення має здійснюватись, зокрема, з встановлених обставин справи щодо біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Клоот проти Бельгії).

Вивченням особистості ОСОБА_3 встановлено, що останній ніде не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, інших будь-яких соціальних чинників, які б стримували його у місті Покров Дніпропетровської області, також обвинувачений не має. Тому, є достатні підстави вважати, що з метою ухилення від слідства та суду, а також уникнення покарання за особливо тяжкий злочин ОСОБА_3 може переховуватися від суду.

Зазначена обставина вказує на існування обґрунтованого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України - переховуватися від суду.

Під час досудового розслідування допитані свідки, які у повній мірі викривають ОСОБА_3 у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_6 , проте, деякі свідки є знайомими підозрюваного та перебувають у дружніх відносинах з останнім. Тому, перебуваючи на свободі ОСОБА_3 , може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни ними показів, які у повній мірі викривають підозрюваного у вчиненні особливо тяжкого злочину. Крім того, допитаний, як потерпілий у кримінальному проваджені ОСОБА_6 надав покази, які також свідчать про пряму причетність ОСОБА_3 до вчинення розбійного нападу на потерпілого. За участю останнього проведено ряд слідчих дій, за результатами яких здобуто достовірні об`єктивні дані, що викривають ОСОБА_3 у вчиненні вказаного злочину. Потерпілий є внутрішньо переміщеною особою та проживає у м. Покров Дніпропетровської області за відомою підозрюваному адресою.

Тому, перебуваючи на свободі, ОСОБА_3 може вчиняти певні дії стосовно потерпілого з метою зміни ним показів, як на досудовому слідстві, так і в подальшому при судовому розгляді кримінального провадження, з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину.

Наведені факти вказують, на те, що існує обґрунтований ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з метою уникнення покарання за вчинений ним особливо тяжкий злочин.

Таким чином, при вирішенні питання продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд доходить висновку про продовження існування та не зменшення ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки, як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від 8 до 15 років; обвинувачений в повній мірі розуміє невідворотність покарання у виді позбавлення волі за розбійний напад.

Згідно ст. 176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. При цьому їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Згідно п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Судом встановлено, що ОСОБА_3 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 187 КК України, відповідно до санкції передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна

Крім того, суд при розгляді клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , враховує обставини, перелік яких передбачений ст.178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст.177 КПК України для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Враховуючи, що надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість підозри та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один ризик, передбачений ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від слідства та суду, а також незаконно впливати на потерпілого, однак суд приходить до висновку про те, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 194 КПК України є підстави застосувати до ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, та який зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, а саме домашній арешт, котрий відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 314, 315, 316, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 - відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, на запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , наступні обов`язки:

- не залишати житло за адресою - АДРЕСА_1 у нічний час доби з 23.00 год. до 06.00 години наступної доби;

- прибувати за першою вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи перебування.

Виконання даної ухвали покласти на Державну установу «Дніпровська установа виконання покарань №4» та Нікопольський РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1