Справа №705/5006/24
1-в/705/355/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення, подане засудженим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мінгечаур Азейбарджан, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, який відбуває покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.06.2018 року, яким засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі,

У С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, у якому просив не відмовляти.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання та просив суд його задовольнити, оскільки він відбув 2/3 строку покарання, працевлаштований каменотесом на виїзному об`єкті та за належне виконання своїх обов`язків, заохочувався правами начальника установи. Зазначив, що діючих стягнень не має, оскільки ті, що були уже погашені, вважає, що став на шлях виправлення тому просить звільнити його умовно-достроково. Разом з тим зазначив, що вважає себе засудженим безпідставно та вину у вчиненні злочину не визнає.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, оскільки засуджений в судовому засіданні не визнав свою вину, посилаючись на неналежність та необґрунтованість доказів при його засудженні. Не завжди характеризувався позитивно, а також за період відбування покарання мав 9 стягнень, хоча вони і дійсно погашені. Але, саме невизнання засудженим вини є підтвердженням того, що на шлях виправлення ОСОБА_5 не став. При розгляді комісією установи питання щодо доцільності направлення відносно засудженого клопотання про його умовно-дострокове звільнення, 19.01.2023 комісія вирішила відмовити у направленні на розгляд суду такого клопотання, оскільки засуджений не довів своє виправлення. Враховуючи особу засудженого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, його поведінку за весь період відбування покарання, невизнання ним своєї вини у вчиненому, притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення порядку відбування покарання, просить суд відмовити у задоволенні клопотання засудженого.

Представник установи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання засудженого оскільки вважає, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення.

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника.

Суд, вислухавши засудженого, врахувавши позицію прокурора, представника установи, вивчивши письмові матеріали клопотання та особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини 1 статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.06.2018, яким засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі. Вказаний вирок набрав законної сили 08 травня 2019 року відповідно до ухвали апеляційного суду Черкаської області від 08.05.2019.

Згідно довідки відділу по контролю за виконанням судових рішень Старобабанівської ВК №92 початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_5 : 08.06.2018, кінець строку: 10.08.2025, не відбута частина покарання складає 10 місяців 28 днів.

Станом на день розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув 2/3 строку покарання.

Відповідно до характеристики ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області ОСОБА_5 не вчиняв правопорушення протягом останніх півроку. За час перебування в державній установі Черкаський слідчий ізолятор зарекомендував себе негативно, режим відбування покарання порушував, за що 8 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО. До праці не залучався, заохочень не мав. За час відбування покарання в державній установі Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» з 27.07.2019 зарекомендував себе позитивно, режим відбування покарання порушував 1 раз, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення погашено у встановленому законом порядку. По постанові начальника установи від 26.10.2023 переведений до дільниці соціальної реабілітації. Працевлаштований на дільниці соціальної реабілітації на посаді каменотес на виїзному об`єкті «Граніт» 7 разів заохочувався правами начальника установи. До своїх обов`язків відноситься сумлінно, старанно, з розумною ініціативою. Дотримується правомірних взаємовідносин, ввічливо ставиться до персоналу установи. Завжди виконує роботи із самообслуговування. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. На міри виховного характеру реагує позитивно та завжди робить належні висновки.

Згідно довідки в.о. начальника відділення соціально-психологічної служби ДУ СВК № 92 засуджений ОСОБА_5 має 7 заохочень. Має 9 стягнень, із яких 8 під час утримання в СІЗО м. Черкаси та 1 у СВК № 92. За порушення йому було винесено догани та 1 попередження. Усі стягнення погашені.

19.01.2023 на засіданні комісії державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області та спостережної комісії при Уманській районні державній адміністрації було розглянуто питання щодо доцільності ініціювання звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , але оскільки засуджений не довів своє виправлення, має 9 стягнень, більшістю було вирішено відмовити в його умовно-достроковому звільненні.

07.02.2023 Уманським міськрайонним судом Черкаської області клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення було задоволено, але ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23.05.2023, вказана ухвала була скасована. При цьому апеляційний суд зауважив, що поведінка засудженого ОСОБА_5 , яка вказує на його виправлення, має бути стабільною в ході всього строку відбування покарання, а не лише перед моментом виникнення права на певну пільгу, але враховуючи наявність численних стягнень під час перебування його в СІЗО м. Черкаси та одного стягнення під час відбування покарання в СВК АДРЕСА_2 , які хоча і погашені, але свідчать про відсутність стабільної позитивної поведінки протягом усього часу відбування покарання.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Отже суд бере до уваги, що засуджений ОСОБА_5 раніше був неодноразово засудженим за вчинення корисливих, в тому числі тяжких злочинів проти життя та здоров`я, був звільнений від подальшого відбування покарання, у зв`язку із застосуванням відносно нього вимог ЗУ «Про амністію», але вчинив новий умисний тяжкий злочин, що спричинив смерть потерпілого. При чому, свою вину у вчиненому не визнавав, як в ході розгляду вказаного кримінального провадження, так і під час розгляду його клопотання про умовно-дострокове звільнення у цій справі.

Крім того, суд бере до уваги, що більше року тому щодо засудженого ОСОБА_5 розглядалося клопотання про його умовно-дострокове звільнення та судом апеляційної інстанції вирішено, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою не довів своє перевиховання та не став на шлях виправлення, хоча з моменту винесення даної ухвали отримав три подяки за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки, які суд вважає формальними оскільки дотримання засудженим режиму само пособі є його обов`язком.

Враховуючи особу засудженого та його поведінку за весь період відбування покарання, невизнання ним своєї вини у вчиненому, тяжкість, характер та наслідок скоєного злочину, за який останній відбуває покарання, суд вважає, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення та існують обґрунтовані сумніви, що він не вчинить нових кримінальних правопорушень після дострокового звільнення і в майбутньому готовий стати законослухняним членом суспільства, а отже не заслуговує застосування до нього умовно-дострокового звільнення від покарання.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, на даний час суд не вбачає підстав для застосування до засудженого норм ст. 81 КК України, а тому клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст.369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1