Провадження №: 1-кс/755/973/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, яка полягає в нерозгляді клопотання, у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001995 від 29.12.2023 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з указаною скаргою, в якій просить визнати бездіяльність дізнавача Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, яка полягає у не розгляді клопотання від 11.03.2025 року про проведення слідчих (розшукових) дій у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001995 від 29.12.2023 року, та зобов`язати дізнавача провести вказані слідчі дії.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, на адресу суду направив клопотання про розгляд скарги у його відсутність.

Дізнавач Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, згідно ст. 306 КПК України слідчий суддя прийшов до висновку про можливість розгляду скарги у відсутність представника Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.

Статтею 303 КПК України, передбачено оскарження рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, чи прокурора виключно на досудовому провадженні.

Як вбачається з матеріалів скарги у провадженні Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001995 від 29.12.2023 року.

11.03.2025 року потерпілий ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві з клопотанням про проведення слідчих (розшукових) дій у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001995 від 29.12.2023 року, яке отримане Дніпровським УП ГУНП в м. Києві 11.03.2025 року, проте не було розглянуте.

Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Також Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод», Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (п. 1) Україна визнала обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

У п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993 року та у п.38 Рішення ЄСПЛ у справі «Аnkel v. Switzerland» від 23.10.1996 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

У п. 134 Рішення ЄСПЛ «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туреччини», п. 75 «Афанасьєв проти України», п. 207 рішення у справі «Ічаба проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Як вбачається з матеріалів скарги, дізнавачем, у порядку ст. 220 КПК України, клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 11.03.2025 року, до цього часу не розглянуто, а тому скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Між тим, враховуючи те, що відповідно до ч. 4 ст. 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання дізнавача провести слідчі (розшукові) дії, про які зазначає потерпілий ОСОБА_3 , що не позбавляє його права звернутись до суду зі скаргою в разі відмови дізнавача в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Керуючись ст. ст. 220, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_3 про проведення слідчих (розшукових) дій у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001995 від 29.12.2023 року, у порядку ст. 220 КПК України. Про результати розгляду клопотання повідомити потерпілого ОСОБА_3 у спосіб, передбачений законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя