Справа №577/6668/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/100/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2024 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2024 року, клопотання задоволено частково.

Накладено арешт на майно вилучене 13 грудня 2024 року та 14 грудня 2024 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1) грошову купюру номіналом 500 грн. ВЕ 8492246; 2) грошову купюру номіналом 500 грн. ВХ 0006357; 3) грошову купюру номіналом 50 грн. ЕВ 0720031; 4) грошову купюру номіналом 20 грн. ЮЕ 3437641; 5) грошову купюру номіналом 20 грн. ЄВ 4858096; 6) грошову купюру номіналом 5 грн. ЗН 8746146; 7) грошову купюру номіналом 5 грн. КД 4751199; 8) грошову купюру номіналом 5 грн. ЮЄ 6683956; 9) грошову купюру номіналом 1 грн. УН5267331; 10) грошову купюру номіналом 20 грн. ЮВ7386181; 11) грошову купюру номіналом 5 грн. СД1717634; 12) грошову купюру номіналом 1 грн. ВШ531302; 13) одну пару сережок округлої форми вироблена з металу сірого кольору із вставками у вигляді діаманту світло-рожевого кольору; 14) технічний паспорт на автомобіль «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 серія НОМЕР_2 ; 15) автомобіль «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 , який поміщений на майдан відділення забезпечення спеціальних майданчиків, який розташований по вул. Чернігівській, 16А в м. Суми; 16) два ключі до автомобіля «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 ; 17) мобільний телефон Iphone 7+ чорного кольору з НОМЕР_3 з сім-карткою ПрАТ «ВФ-Україна» на якій присутнє маркування НОМЕР_10; 18) пакет із застібкою zip-lock в середині якого знаходиться каміння прозорого кольору з огранкою різного розміру в загальній кількості 12 шт.; 19) два гумові чоботи розміром 42/43 із застібкою в передній частині; 20) металевий пристрій прямокутної форми з антенами та наліпкою з наступним текстом «Glushilka.com.ua» з № А1-0000722; 21) годинник «Samsung» Gear Sport з синім силіконовим ремінцем та маркуванням R5AJA0B9Z1B; 22) металевий пристрій, який зовні схожий на пістолет на затворі якого присутній напис «Вій-9мм» та № УН далі цифри затерті з магазином в якому знаходяться 3-ри патрони із гумовими кулями; 23) пакет із застібкою zip-lock в середині якого знаходиться 20 шт. патронів із гумовими кулями; 24) металевий пристрій прямокутної форми з антенами та наліпкою з наступним текстом «Glushilka.com.ua» з № А1-0000358; 25) на горищі - електронний пристрій схожий на рацію з маркуванням «Quansheng»; 26) центральний хаб керування камерами відео спостереження з маркуванням «Hikvision» Serial №C75246378; 27) ранець чорного кольору з помаранчевими вставками з біркою «Trimm»; 28) одну пару трикотажних рукавичок сірого кольору з покриттям «ПВХ»; 29) господарська мотузка червоного кольору; 30) металеву викрутку типу трилітка марки «Toptul» з битою; 31) вакуумний плитко тримач червоного кольору; 32) металевий розвідний ключ марки «Mastertul»; 33) набір бит до викрутки в кількості 3-ри штуки; 34) поясний пасок сірого кольору; 35) бавовняна мотузка білого кольору, яка намотана на металеву пластину; 36) синій шпагат з металевими гачками для регулювання довжини та прицепним механізмом; 37) металевий цвяходер довжиною 32 см з написом «Warning mean»; 38) металевий цвяходер довжиною 60 см з маркуванням «Mix», заборонивши відчуження, розпорядження та користування ними.

Не погодившись зі вказаним рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, відповідно якої просить скасувати ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2024 року в частині накладення арешту на наступне майно: автомобіль «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 ; технічний паспорт на автомобіль «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 серія НОМЕР_2 ; двоє ключів до автомобіля «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 ; мобільний телефон Iphone 7+ чорного кольору з НОМЕР_3 з сім-карткою ПрАТ «ВФ-Україна», на якій присутнє маркування НОМЕР_10; металевий пристрій прямокутної форми з антенами та наліпкою з наступним текстом «Glushilka.com.ua» з № НОМЕР_4 ; металевий пристрій прямокутної форми з антенами та наліпкою з наступним текстом «Glushilka.com.ua» з № НОМЕР_5 ; електронний пристрій схожий на рацію з маркуванням «Quansheng»; центральний хаб керування камерами відео спостереження з маркуванням «Hikvision» Serial №C75246378 та повернути вказане майно ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт вказує на те, що слідчим суддею належним чином не досліджено матеріали справи та не перевірено наявність переконливих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 переміщувався на вилученому транспортному засобі, а вказані доводи прокурора ґрунтуються на припущеннях.

Також слідчим суддею не взято до уваги свідчення ОСОБА_9 про те, що вона є торговим представником фірми «Маркетопт» і весь день 12 грудня 2024 року перебувала в м. Охтирка Сумської області по службовим справам. Окрім цього, апелянт зауважує про те, що ОСОБА_7 є інвалідом 2 групи по зору, а тому не може керувати транспортним засобом за станом здоров`я.

Навіть підозру щодо скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на даний час ОСОБА_7 пред`явлена не була.

Таким чином, арешт автомобіля позбавляє ОСОБА_9 повноцінно працювати та отримувати заробітну плату для утримання сім`ї, а саме двох неповнолітніх дітей, що є грубим порушення її конституційних прав як співвласника арештованого майна.

Крім того, з метою не обмеження права власника майна, слідчий за допомогою відповідного спеціалістів мав змогу провести зняття інформації з мобільних пристроїв.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , котрий вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, доводи прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без змін, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

За змістом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене майно, в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вищезазначені вимоги Закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 0001280 від 12 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12 грудня 2024 року в період часу з 07 год. 30 хв. по 18 год. 30 хв. невідома особа, проникла до будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_10 , шляхом віджиму метало пластикових балконних дверей, звідки вчинила крадіжку грошових кошів в сумі 6000 доларів США, 30 000 грн., золотих виробів, пилосоcа марки «Дайсон» та навушників бездротових марки «AirPods Pro», чим спричинила матеріальних збитків на заявлену суму 480 000 грн.

В ході додаткового допиту, потерпіла ОСОБА_10 , пояснила, що належні їй безпровідні навушники прив`язані через Bluetooth до належного їй мобільного телефону марки «Iphone 11 Pro», серійний номер НОМЕР_6 , ІМЕІ: НОМЕР_7 , ІМЕІ: НОМЕР_8 , номер телефону НОМЕР_9 , в зв`язку з чим вона має можливість відстежувати їх місце знаходження. Перевіривши через локатор їх місце знаходження, виявилось, що вказані навушники перебувають в Сумському районі, с. Степанівка вул. Береста Олексія, буд. 33 А.

13 грудня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області, в період часу з 21 год. 06 хв. по 09 год. 33 хв. 14 лютого 2024 року було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 та в автомобілі «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 .

На виявлене та вилучене майно, під час проведення обшуку, слідчим подано клопотання про накладення арешту.

Так, зазначені в клопотанні майно може бути об`єктом вчинення злочину та зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Центральний хаб керування камери відео спостереження з маркуванням «Hikvision» Serial № С75246378, який був вилучений на горищі будинку, необхідний для проведення комп`ютерної технічної експертизи.

Також вилучений мобільний телефон, який належить ОСОБА_7 може підтверджувати факт перебування останнього на місці скоєння злочину та містити інформацію про подальше його переміщення.

Окрім цього, автомобіль «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у власності останнього є фактично знаряддям вчинення злочину, оскільки він за допомогою нього пересувався з місця вчинення злочину додому.

З врахуванням доданих до клопотання доказів, слідчий суддя дійшов вірного висновку про те, що потреби досудового розслідування виправдовують втручання у право власності. Не застосування цих заходів забезпечення кримінального провадження не дають змоги досягти дієвості цього кримінального провадження, оскільки існує реальна загроза їх знищення, що унеможливить досягнення завдання заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

На спростування доводів апелянта, з такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується в повному обсязі, та вважає безпідставними та такими, що не узгоджуються з вимогами закону, з яким пов`язано вирішення вказаного питання, доводи представника власника майна щодо необхідності скасування арешту майна.

Зі змісту клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що ним ставиться питання про накладення арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно, оскільки воно відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК України, могло використовуватися під час вчинення злочинів, а тому з метою збереження речових доказів є необхідність у накладенні арешту на вказане майно. Крім того, слідчим зазначено, що у разі не застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді заборони розпорядження (відчуження, реалізації) майном та його можливе подальше незаконне відчуження або володіння ним, позбавить орган досудового розслідування можливості проведення об`єктивного та всебічного розслідування по кримінальному провадженню та унеможливить проведення подальших експертиз.

Отже, доводи апеляційної скарги про невідповідність клопотання вимогам ст.171 КПК України, оскільки в ньому не визначено правову підставу для арешту майна та не доведено визначення вилученого майна критеріям речових доказів, у відповідно до ст. 98 КПК України, суд апеляційної інстанції відкидає, як неспроможні, та як такі, що суперечать матеріалам провадження.

Дослідивши доводи клопотання слідчого та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за якими здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку про те, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вказане майно може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та може бути набуте кримінально протиправним шляхом, що згідно ч. 3 ст.170 КПК України дає підстави для його арешту, як речового доказу, з метою збереження.

Що стосується доводів апелянта про те, що вилучений автомобіль є особистими транспортним засобом ОСОБА_7 , яким фактично користується дружина ОСОБА_9 , а тому не може виступати знаряддям вчинення злочину, містити сліди чи інші відомості, що стосуються розслідуваного кримінального правопорушення, то колегія суддів ці доводи відхиляє, оскільки до клопотання слідчого про арешт майна долучено відомості, які ставлять під сумнів вищенаведені доводи, а на підтвердження цих тверджень апелянтом не надано жодних належних та беззаперечних доказів.

Зокрема, апелянтом не надано доказів на підтвердження користування ОСОБА_9 транспортним засобом саме 12 грудня 2024 року в службових цілях. Твердження про те, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може користуватися автомобілем, оскільки є особою з інвалідністю 2 групи по зору, не спростовує обґрунтованість мотивів органу досудового розслідування щодо необхідності накладення арешту на майно.

Як вбачається із долученої довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 765895, ОСОБА_7 встановлена 2 група інвалідності по зору та протипоказана праця з надмірним навантаженням на органи зору. Таким чином, належних підтверджень не можливості ОСОБА_7 керувати автомобілем через хворобу зору, апелянтом не було надано.

Не спростовують висновків слідчого судді і доводи апеляційної скарги про неспівмірність обмеження прав власника майна ОСОБА_7 завданням кримінального провадження, оскільки на переконання колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження, з огляду на встановлені обставини даного кримінального провадження, зважаючи на те, що на час прийняття рішення вони вимагали вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту на вищезазначене майно.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З урахуванням наведеного, доводи апелянта про відсутність будь-яких об`єктивних доказів на підтвердження відношення власника майна ОСОБА_7 до кримінального правопорушення є передчасними та такими, що не є предметом оцінки слідчого судді під час розгляду клопотання про арешт майна.

Слід зауважити і на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб.

Посилання апелянта на те, що суд, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, не дослідив та не взяв до уваги ту обставину, що арештоване майно не має жодного відношення до кримінального провадження, в рамках якого накладався арешт, колегія суддів не бере до уваги, позаяк ці доводи обґрунтованості висновків слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна не спростовують, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Прокурором при розгляді клопотання було доведено, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, та є речовим доказом, оскільки може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення та може бути набутим кримінально протиправним шляхом, відтак, висновок слідчого судді про накладення арешту на дане майно відповідає вимогам кримінального процесуального закону та прав ОСОБА_7 , як власника арештованого майна, не порушує.

Твердження апелянта про те, що під час обшуку власником майна було надано слідчому повний доступ до мобільного телефону, не спростовує необхідність накладення арешту.

Так, даному етапі досудового розслідування (на час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна) інформація, яка ймовірно міститься на вилученому мобільному телефоні може мати значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, не може бути скопійована у необхідному обсязі, що обумовило б можливість повернення цього матеріального носія інформації власнику. У свою чергу, доступ до такої інформації та її подальша належна процесуальна фіксація можлива за результатами проведення експертного дослідження.

А тому в розумінні КПК України як сам мобільний телефон, так і відповідні електронні файли, що у ньому містяться, наразі мають значення для здійснюваного кримінального провадження.

З огляду на встановлені колегією суддів обставини, слідчий суддя дійшов вірних висновків, що накладення арешту на мобільний телефон здатне забезпечити виконання завдання щодо запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, є розумним та співрозмірним обмеженням права власності останнього відносно завдань кримінального провадження та не має для власника майна наслідків, які б не виправдовували такий ступінь втручання у його права.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та в межах діючого законодавства, відповідно до ст.132, 170, 173 КПК України дотримався принципів розумності та співрозмірності обмеження права власності осіб завданням кримінального провадження та врахував наслідки від вжиття такого тимчасового заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб. Доказів негативних наслідків обраного заходу забезпечення особами, які подали апеляційні скарги, не надано та під час їх розгляду не встановлено.

Крім того, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власники і обмежуються у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співрозмірними з огляду на завдання кримінального провадження, з урахуванням чого колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст.170,173,404,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2024 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001280 від 12 грудня 2024 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4