Справа №293/236/25
Провадження №1-кп/293/126/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянув у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження та без фіксування судового провадження технічними засобами, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 15.02.2025 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росівка Житомирського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовозобов`язаного,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.337 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

ОСОБА_3 є особою, яка ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Рішенням призовної комісії від 18.05.2010 ОСОБА_3 , відповідно до ст. 18 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", знятий з військового обліку призовників у зв`язку з проходженням військово-лікарської комісії та встановлення статусу непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Однак від того часу на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 не став.

Так, 21.01.2025 ОСОБА_3 отримав під особистий підпис попередження про кримінальну відповідальність у разі неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що по АДРЕСА_2 у термін до 24.01.2025 для постановки на військовий облік військовозобов`язаних.

У свою чергу ОСОБА_3 після попередження, зробленого начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 10 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на ухилення від військового обліку, без поважних на те причин не прибув у визначений термін до 24.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, ОСОБА_3 ухилився від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Своїми умисними діями, які виразились в ухиленні військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 337 КК України

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду із заявою ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, відповідно до положень ст. 302 КПК України, оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до правил, передбачених ст. ст. 381-382 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального правопорушення без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_3 , який був представлений захисником ОСОБА_4 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі та не оспорює їх.

Також, у вказаній заяві зазначив, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною, без будь-якого незаконного примусу чи обіцянки, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, приймаючи до уваги заяву останнього, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згодний на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Відповідно до ч ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

При цьому, відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 337 КК України як ухилення військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

ІІ. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, негативна характеристика за місцем проживання відсутня, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі N 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Водночас, суд звертає увагу на те, що мета покарання, зокрема, виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, може бути досягнута лише тоді, коли кримінальне покарання буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання, суд уважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 337 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправності діянь, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Підстави для застосування ст. 69 КК України на переконання суду відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

ІІІ Вирішення питання щодо запобіжного заходу

У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався та підстав передбачених ст. 177, 178 КПК України для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не убачає.

ІV Рішення щодо речових доказів

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів суд, уважає за необхідне вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

V Процесуальні витрати

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373-376, 381-382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 337 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 337 КК України у виді штрафу у розмірі трьохсотнеоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100,00 грн (п`ять тисяч сто гривень 00 копійок).

2. Речові докази: попередження від 21.01.2025, зроблене відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, про необхідність стати на військовий облік гр. ОСОБА_3 - залишити у матеріалах кримінального провадження.

3. Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1