Справа № 645/6330/24
Провадження № 1-кп/645/542/24
В И Р О К
19 грудня 2024 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рогань, Харківської області, громадянина Україна, офіційно не працюючого, одруженого, із середньо спеціальною освітою, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України,-
ОСОБА_4 , на початку квітня 2024 року, перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де він проживає без реєстрації, на відстані 1 метру від будинку та на території подвір`я, виявив самонасадження рослин коноплі та, розуміючи, що дані рослини є нарковмісними, оскільки неодноразово їх вживав шляхом куріння, прийняв рішення про незаконне їх вирощування.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне вирощування рослин виду коноплі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний та суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, впродовж періоду з квітня 2024 року по 04.09.2024 року з метою доведення рослин до стадії дозрівання та подальшого особистого вживання без мети збуту здійснював незаконне вирощування конопель: знищував бур`яни та здійснював полив, тим самим здійснюючи догляд і створюючи сприятливі умови для їх росту та дозрівання, тобто незаконно займався культивуванням (вирощуванням) цих рослин, внаслідок чого незаконно виростив 545 (п`ятсот сорок п`ять) рослин коноплі з метою використання їх в особистих цілях, шляхом куріння.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердивши свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження доказів на підтвердження вини обвинуваченого, отриманих під час досудового провадження в судовому засіданні не є доцільним.
Таким чином, суд вважав за можливе з урахуванням положень частини 3 статті 349 КПК України, допитати обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, письмові докази щодо розміру судових витрат та речових доказів.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 310 КК України, як незаконне вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, суд вважає доведеною.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире розкаяння у вчиненому, оскільки обвинувачений визнав свою провину, висловлював жаль з приводу вчиненого. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, офіційно не працює, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Верховний Суд у своїй сталій практиці неодноразово зазначав, що загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене.
Підстав для призначення покарання відповідно до положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.
При цьому, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав, розкаявся, раніше не судимий, не має негативних характеристик, враховуючи позицію прокурора щодо призначення покарання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування ним покарання, призначеного за даним вироком, із звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно з пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- кущи коноплі у кількості 545 штук, які передано на зберігання до УМЛТЗ ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили, знищити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.09.2024 року (справа № 645/5352/24) на предмети (речі), що були виявлені та вилучені 04.09.2024 у період часу з 16:00 год. до 17:10 год. за адресою: м. Харків, 2-й Братський проїзд, 11 а саме речовину рослинного походження, ззовні схожу на канабіс, у загальній кількості 545 кущів, які були поміщені у п`ять картонних коробок (100 кущів об`єкт № 1; 100 кущів об`єкт № 2; 300 кущів об`єкт № 3; 35 кущів об`єкт № 4; 10 кущів об`єктів № 5 та опечатані.
Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1