Справа № 344/853/25
Провадження № 1-кс/344/509/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000890 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, що складена 14.01.2025 дізнавачем сектору дізнання Івано-Франківського районного управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИЛА:

Заявник звернулася до слідчого судді із скаргою, у якій просить постанову про закриття кримінального провадження № 0000890 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, що складена 14.01.2025 дізнавачем сектору дізнання Івано-Франківського районного управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 .

В обґрунтування скарги зазначено, що слідство проведено не повно. Слідчою не розглянуто її клопотання, зокрема про долучення відеодоказів.

24.01.2025 заявником подано доповнення до скарги, де зокрема зазначено, що 23.01.2025 вона отримала лист - відповідь, що датовано 21.01.2025 №11950-2025 від дізнавача ОСОБА_5 , про начебто розгляд клопотання від 13.01.2025, де таке зазначено як 13.01.2024. Однак текст того листа не містить розгляд порушених питань, а лише додаток про начебто розгляд клопотання від 20.12.2024, в якому йдеться її буде додатково повідомлено про розгляд її клопотань.

Заявник в судове засідання не з`явилася, у скарзі та доповнені до такої просила про розгляд без участі. Скаргу просила задоволити.

Представник Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області - ОСОБА_6 у скарзі просив відмовити через безпідставність. В подальшому на розгляд не з`явився.

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшла наступного.

Згідно із п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до положень ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Постановою, що складена 14.01.2025 т.в.о. дізнавача СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження № 000890, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, а також не встановлення конкретної особи причетної до події.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.

Положенням ч. 1 ст. 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на дізнавача, слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

В обґрунтування постанови т.в.о. дізнавача зокрема, зазначено, що було допитано потерпілу та свідків та зроблено висновок про те, що у ході проведення дізнання не було отримано достатніх доказів для доведення та встановлення винуватості ОСОБА_7 чи інших осіб.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, витягу з ЄРДР, відомості про кримінальне про кримінальний проступок внесено 26.11.2024. При цьому, після внесення таких відомостей допитано лише потерпілу. При цьому, у постанові дізнавач посилається на покази свідків, які не допитані в порядку ст. 95 КПК України у кримінальному провадженні № 000890. У вказаному кримінальному провадженні допитано як свідка лише ОСОБА_8 .

Постанова про закриття кримінального провадження повинна бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, дізнавач, під час проведення дізнання, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК України порядку.

Відсутність складу кримінального правопорушення як підстава закриття справи застосовується, коли встановлено, що подія, щодо якої надійшли заява або повідомлення, відбулася, була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльність), але сама по собі не є злочином, оскільки:

а) відсутній хоча б один із елементів складу кримінального правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона);

б) наявні діяння, що виключають злочинність діяння.

У розумінні вимог кримінального процесуального законодавства, закриття кримінального провадження за відсутності в діянні складу злочину ( проступку) передбачає наявність самої події, у якої відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин, рішення слідчого повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки складу кримінального правопорушення в діях якої конкретної особи відсутні.

Разом з тим, закриваючи дане кримінальне провадження т.в.о. дізнавач зазначає суперечливі підстави для закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального проступку за ч. 1 ст. 129 КК України, та неможливості встановлення конкретної особи; не розмежовано відсутність події чи складу кримінального правопорушення, та у чиїх саме діях відсутній даний склад.

Проаналізувавши зміст постанови про закриття кримінального провадження, слідчий суддя дійшла висновку, що дізнавачем також було прийнято рішення про закриття кримінального провадження передчасно, з неповним з`ясуванням усіх обставин кримінального правопорушення.

Дізнання зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Так, з урахуванням наведеного, обставини кримінального провадження не в повній мірі стали предметом контролю дізнавача при проведенні дізнання, оскаржувана постанова містить суперечливі дані. Відтак, слідчий суддя дійшла висновку, що оскаржувана постанова є не обгрунтованою, винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню.

На підставі та керуючись ст.ст. 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу задоволити.

Постанову про закриття кримінального провадження № 0000890 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, що складена 14.01.2025 дізнавачем сектору дізнання Івано-Франківського районного управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала 31.01.2025.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1