Справа № 569/2069/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

кримінальне провадження №0000063, внесене 12.01.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, Рівненської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючий, не одружений, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне дане кримінальне провадження,

встановив:

10 січня 2025 року, близько 12 год.30 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщення кімнати квартири АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку вчинюваних дій, свою фізичну перевагу над особою похилого віку, передбачаючи можливість настання наслідків у виді завдання шкоди здоров`ю потерпілої, вчинив фізичне насильство щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, а саме умисно штовхнув однією рукою в область грудної клітини, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_5 впала на підлогу, вдарилася лівою рукою, внаслідок чого отримала тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої третини лівої променевої кістки зі зміщенням назад, яке відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я, що викликало у потерпілої фізичні страждання та завдала останній фізичної шкоди.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя в момент заподіяння і не потягнуло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю.

Показав, що 10 січня 2025 року, близько 12 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщення кімнати квартири АДРЕСА_2 , штовхнув рукою в область грудної клітини потерпілу ОСОБА_5 , внаслідок чого остання впала на підлогу, вдарилася лівою рукою.

У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 просила ОСОБА_3 суворо не карати, з останнім примирилася, вказала що її син ОСОБА_3 має онкологічне захворювання.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому злочині, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням даних, що характеризують особу винного. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя в момент заподіяння і не потягнуло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я,

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальний закон відносить до злочину невеликої тяжкості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані, що характеризують особу обвинуваченого його стан здоров`я.

Суд приймає позицію потерпілої, яка вказала, що претензій до обвинуваченого не має, просить суворо не карати.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Частиною 2 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_3 суд приймає до уваги, що останній судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, не працюючий, має онкологічне захворювання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року за №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обвинувачений підтвердив відсутність місця роботи та коштів на сплату шкоди на даний час.

Враховуючи тяжкість вчинення злочину, його наслідки, особу винного, стан здоров`я, відсутність постійного місця роботи, відсутність претензій потерпілої, обставини що пом`якшують покарання, які зазначені судом вище, суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі із звільненням останнього від призначеного покарання, із застосуванням ст. 75 КК України. Керуючись приписами ст.91-1КК України та зважаючи на ступінь ризиків вчинення кримінального правопорушення, характеристику обвинуваченого за місцем проживання, суд вважає за належне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальний захід та покласти на нього обов`язок пройти програму для кривдників тривалістю 1 місяць, строк якої за потреби може бути у подальшому збільшений судом. На думку суду, призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Речові докази - відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Відповідно до ст.91-1 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок пройти програму для кривдників строком на один місяць.

Контроль за поведінкою ОСОБА_3 у частині застосованого обмежувального заходу відповідно до п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України покласти на орган пробації.

Початок іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази та витрати на залучення експерта у справі відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана обвинуваченим, потерпілим, прокурором з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1