Справа №760/2207/25 Провадження №1-кс/760/2118/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 р. м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 розглянувши клопотання старшого слідчого 5 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000474, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування 05.05.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2025 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого 5 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000474, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування 05.05.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України, та додані до нього матеріали.

28 січня 2025 року (на підставі протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 27 січня 2025 року) клопотання та додані до нього документи були передані в провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно до ч. 1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частинами 1, 2, 6 статті 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як встановлено п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, крім іншого, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 64 - 2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи; права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Так, у матеріалах клопотання відсутнє повідомлення про підозру ОСОБА_4 (при проведені обшуку за місцем проживання якої було вилучено відповідне майно). Відтак, стороні обвинувачення необхідно долучити до матеріалів клопотання повідомлення про підозру особи щодо майна якої вирішується питання про арешт або, в силу вимог ст. 64 - 2 КПК України, із відповідним клопотанням до слідчого судді повинен звернутись прокурор, а не слідчий.

Таким чином, слідчим суддею було встановлено, що клопотання про арешт майна не відповідає вимогам чинного КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання про арешт майна особі, яка його подала, для усунення визначених недоліків.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 22, 64 - 2, 169 - 173, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого 5 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000474, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування 05.05.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України, та додані до нього матеріали, повернути.

Встановити строк у сімдесят дві години з моменту отримання ухвали для усунення вказаних недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1