ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001376 від 22.09.2023, про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лиственичне, Іркутського району, Іркутської області, російська федерація, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_7 , 22 вересня 2023 року, близько 15 год. 15 хв., перебуваючи поблизу «Рівненського ліцею №15» РМР, що по вул. Героїв поліції, 17 у м. Рівне, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою заподіяння тілесних ушкоджень для малолітнього ОСОБА_4 , під час конфлікту, що раптово виник, умисно схопив його за праву руку при цьому здушуючи її силою своєї правої руки, після чого взяв мобільний телефон потерпілого та наніс ним декілька ударів ОСОБА_4 по голові зверху по центру та в область потилиці. В подальшому, ОСОБА_7 продовжуючи вчиняти протиправні дії відносно потерпілого, взяв його за вуха та здушував їх силою рук, внаслідок чого спричинив ОСОБА_4 наступні тілесні ушкодження: поверхневе садно по внутрішній поверхні лівої вушної раковини у верхній частині, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразилася в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України не визнав. Показав, що товаришує з сім`єю ОСОБА_9 , є для ОСОБА_10 довіреною особою, вони підтримують дружнє спілкування. В квітні-травні 2023 року від батьків ОСОБА_11 дізнався про конфлікт в ліцеї між Костею та ОСОБА_12 , який тривав понад рік. В вересні 2023 року конфлікт загострився і на передодні даної події ОСОБА_13 наніс сильний удар в живіт Кості. 22 вересня 2023 року він випадково опинився поблизу Рівненського ліцею №15, що по вул. Героїв поліції у м. Рівне і в нього виникла ідея поспілкуватися із ОСОБА_12 . Знав, що уроки в Кості закінчуються близько 15 години. Він зачекав 5-10 хвилин біля ліцею, після чого до нього зі школи вийшов ОСОБА_14 . Вони сіли на лавочці поблизу ліцею, спілкувались. Через 2-3 хвилини з ліцею вийшов ОСОБА_13 , він попросив останнього підійти поговорити. Однак, ОСОБА_13 відмовився підходити та пройшов повз них. Він встав та пішов вслід за ОСОБА_15 , щоб висловити невдоволення його поведінкою. Коли наздогнав ОСОБА_16 , останній обернувся до нього, дістав свій телефон та сказав, що зателефонує батькам та в поліцію. ОСОБА_17 розмахував телефоном, тому він забрав в нього телефон, щоб він не випав та не розбився. Стояв на відстані витягнутої руки, наказав ОСОБА_18 триматися від ОСОБА_11 подалі, висварив його звичайними словами без ненормативної лексики. Вказав, що не бив ОСОБА_19 , жодних тілесних ушкоджень не наносив, навіть не торкався його. Їхнє спілкування тривало близько 30 секунд. Після розмови повернув телефон. ОСОБА_17 розвернувся та пішов, а він повернувся до Кості, провів його додому, подзвонив до мами ОСОБА_11 та розповів про розмову з ОСОБА_20 . Вказав, що 25 вересня 2023 року був присутній на педагогічній раді з приводу даної події, де неодноразово вказував, що не наносив жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_21 . Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди вважає необґрунтованим, таким що не підлягає до задоволення.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 його винуватість повністю доводиться дослідженими в ході судового розгляду доказами. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.

Так допитаний безпосередньо в судовому засіданні малолітній потерпілий ОСОБА_4 за участі законного представника ОСОБА_5 та психолога ОСОБА_22 повідомив, що 22 вересня 2023 року, близько о 15 год., після завершення уроків прямував до дому. Коли вийшов з приміщення ліцею АДРЕСА_3 . На лавочці біля входу сидів однокласник ОСОБА_14 та ОСОБА_7 . Коли обвинувачений побачив його, то почав кликати до себе, говорив, що хоче поговорити з ним. У відповідь він сказав, що не буде розмовляти та спустившись зі сходів пішов повз. Почув, що ззаду хтось йде і коли почав розвертатися, то в цей момент ОСОБА_7 схопив за праву руку і потягнув до себе та почав говорити, що якщо він ще раз зачепить ОСОБА_11 , то він поб`є його, погрожуючи паском. Він хотів зателефонувати батькам та до поліції, про що повідомив ОСОБА_7 , і коли намагався зателефонувати зі свого мобільного телефона, обвинувачений вихопив його у руки та почав ним бити по голові зверху та в область потилиці, після чого почав тягати за вуха. В подальшому, ОСОБА_7 повернув телефон, відпустив його та сказав, що якщо я ще раз побачить, то поб`є. Після цього, ОСОБА_7 пішов до Кості та вони разом пішли геть. Вказав, що свідками даної події були його однокласники.

Допитана безпосередньо в судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_23 за участі законного представника ОСОБА_24 та психолога ОСОБА_22 показала, що восени 2023 року, дати не пам`ятає, приблизно о 15 год., після закінчення уроків, вона разом зі своїми однокласниками ОСОБА_25 та ОСОБА_26 вийшла з приміщення ліцею в якому навчаюся. В подальшому спустившись зі сходів йшли до дому. В цей час почула, що хтось кричить. Коли вона розвернулася, то на відстані 3-4 метри побачила, як дорослий чоловік високого зросту з сивим волоссям на голові, який стояв до неї спиною, прижав ОСОБА_4 до стіни, забирав телефон, бив ним по голові, тягав за вуха, кричав. В подальшому чоловік, який бив ОСОБА_27 пішов, а вони запитали у ОСОБА_27 , що сталося, але він був наляканий, не захотів з нами розмовляти.

Допитана безпосередньо в судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_28 за участі законного представника ОСОБА_29 та психолога ОСОБА_22 показала, що восени 2023 року, дати не пам`ятає, приблизно о 15 год., після закінчення уроків, вона разом зі своїми однокласниками ОСОБА_30 та ОСОБА_26 вийшла з приміщення ліцею в якому навчаюся. В подальшому спустившись зі сходів йшли до дому. В цей час почула, що хтось кричить. Коли вона розвернулася то на відстані до 10 метрів побачила, як дорослий чоловік при цьому в залі судового засідання вказала на обвинуваченого ОСОБА_7 , тримав ОСОБА_4 за вухо та кілька разів вдарив його телефоном по голові. ОСОБА_7 був агресивний та щось кричав. В подальшому чоловік ОСОБА_7 пішов, а вони запитали у ОСОБА_27 , що сталося, але він не захотів з нами розмовляти і пішов.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_31 за участі законного представника ОСОБА_32 та психолога ОСОБА_22 показав, що конфлікт між ним та ОСОБА_12 триває з 3 класу, 1-2 рази на тиждень в них виникають суперечки. Він повідомляв про вказаний конфлікт батьків, а також класного керівника, однак вона не реагує. 21 вересня 2023 року на перерві ОСОБА_13 словесно ображав його, копав ногами, давав під затильника. Повідомив, що ОСОБА_7 є другом його сім`ї. 22 вересня 2023 року мама йому сказала, що ОСОБА_7 прийде до нього в ліцей. Коли він вийшов з ліцею після уроків, то зустрів ОСОБА_7 , вони сіли на лавочку та розмовляли. Через деякий час з ліцею вийшов ОСОБА_13 . ОСОБА_7 попросив ОСОБА_16 підійти, однак він не реагував та пройшов повз. ОСОБА_7 встав та пішов за ОСОБА_15 , взяв його за плече, щоб звернути його увагу та поговорити. Він сказав для ОСОБА_33 , щоб він не займав його ( ОСОБА_11 ) інакше будемо розбиратися, подзвонить батькам та в поліцію і в нього будуть проблеми. ОСОБА_17 в цей час розмахував телефоном, тому ОСОБА_7 забрав в нього телефон. ОСОБА_17 зверхньо відповідав, що розізлило ОСОБА_7 , тому розмова була емоційною, ОСОБА_7 активно жестикулював руками. Розмова тривала близько 30 секунд, після цього ОСОБА_7 повернув телефон для ОСОБА_33 і вони розійшлись. Стверджує, що ОСОБА_7 ОСОБА_19 за вуха не крутив, телефоном не бив, до стіни не притискав, навіть не торкався його

Законний представник ОСОБА_5 пояснив в суді, що він є батьком малолітнього потерпілого ОСОБА_4 . Вказав, що 22 вересня 2023 року в обідню пору до нього зателефонував його син ОСОБА_4 та повідомив, що його побив тато однокласника - ОСОБА_34 . Він відразу зателефонував до дружини ОСОБА_35 , повідомив їй про вказану подію та поросив, щоб вона підійшла до ліцею, оскільки вона перебувала неподалік. Через деякий час йому зателефонувала дружина та повідомила, що ОСОБА_17 побитий. Він сказав їй викликати поліцію та через деякий час приїхав до ліцею №15, що по вул. Героїв поліції у м. Рівне. ОСОБА_17 був наляканий, у нього були видимі тілесні ушкодження, на одному вусі були сліди крові. У присутності працівників поліції запитав у ОСОБА_27 , що трапилося, син розповів про те, що тато його однокласника ОСОБА_34 , відвів його після уроків у бік школи, схопив за руку, крутив вуха та взявши його телефон з рук, почав бити його по голові. В подальшому написав по даному факту заяву. ОСОБА_27 відвезли до лікарні, де його оглянули лікарі, зафіксували тілесні ушкодження та надали йому медичну допомогу. 25 вересня 2023 року у приміщенні ліцею було проведено педраду з даного приводу.

Допитана безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_36 показала, що вона є матір`ю малолітнього потерпілого ОСОБА_4 . Вказала, що 22 вересня 2023 року приблизно о 15 год., до неї зателефонував чоловік ОСОБА_5 та повідомив про те, що син ОСОБА_13 , щойно зателефонував до нього і розповів, що його побив тато його однокласника - ОСОБА_34 . Після цього, відразу зателефонувала до поліції та повідомила про дану подію, а сама пішла до Рівненського ліцею №15, що по вул. Героїв поліції у м. Рівне. Побачила ОСОБА_27 , який був дуже наляканий, коли запитала, що трапилося, ОСОБА_37 розплакався та розповів про те, що тато його однокласника ОСОБА_34 , відвів його після уроків у бік школи та взявши його телефон з рук, почав бити його по голові, тягав його за вуха. ОСОБА_38 у ОСОБА_33 були з видимими тілесними ушкодженнями на одному вусі були присутні сліди крові. В подальшому на місце події прибули працівники поліції, приїхав чоловік, який написав по даному факту заяву, а вона з ОСОБА_20 поїхали до лікарні, де його оглянули лікарі та надали йому медичну допомогу. 25 вересня 2023 року у приміщенні ліцею, було проведено педраду з даного приводу, де був присутній ОСОБА_7 , який повідомив, що не тато ОСОБА_10 приходив, а він приходив 22 вересня 2023 року до ліцею та проводив розмову з сином, але зазначив, що він його не бив.

Допитана безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_39 показала, що вона є матір`ю малолітнього ОСОБА_40 . Вказала, що конфлікт між її сином та ОСОБА_12 триває з молодших класів. ОСОБА_13 провокує ОСОБА_11 , принижує, конфлікт супроводжується бійками. Вона зверталась до класного керівника, однак вона не реагує, конфлікт не вирішено. Намагалася поспілкуватись з батьками ОСОБА_33 , однак вони відмовились спілкуватись. ОСОБА_7 є другом сім`ї, йому відомо про конфлікт. Напередодні бачилась з ОСОБА_7 , вони обговорювали дану ситуацію. Однак вона не просила його проводити бесіду з ОСОБА_12 , не знала, що він піде до ліцею. 22 вересня 2023 року близько 15 години до неї зателефонував ОСОБА_7 та розповів, що спілкувався з ОСОБА_12 .

Допитана безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_41 зазначила, що 22 вересня 2023 року приблизно о 15:30 год., вона перебувала на своєму робочому місці у Рівненському ліцеї №15, де працює вчителем інформатики. Приблизно у цей час до зателефонувала мама ОСОБА_4 , класним керівником якого вона являється та повідомила що тато ОСОБА_34 , побив її сина на території школи та повідомила, що викличе поліцію. В подальшому вона разом з завучем ліцею ОСОБА_42 , прямували з приміщення ліцею на вулицю, щоб розібратися у даній ситуації і в цей момент до неї зателефонувала мама ОСОБА_11 та повідомила про те, що з ОСОБА_43 поспілкувався їхній знайомий, але яким чином відбувалося спілкування їй не відомо. Коли вона вийшла на вулицю, то побачила ОСОБА_19 в якого дійсно були видимі тілесні ушкодження, було синє вухо, а також виступала кров на правому вусі. Свідками даної події були ОСОБА_44 та ОСОБА_45 . В подальшому у приміщенні ліцею для вирішення даного конфлікту 25 вересня 2023 року було проведено зустріч.

Допитана безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_46 показала, що вона в 2018-2022 році була першим вчителем у ОСОБА_19 та ОСОБА_34 . Вказала, що стосунки між ОСОБА_15 та ОСОБА_11 були складні, в них виникали конфлікти, про які знали батьки. ОСОБА_17 фізично більш розвинений, ОСОБА_11 менший. Конфлікти починалися словесно та переростали в бійки. ОСОБА_17 проявляв несприйняття правил соціуму, не завжди розумів слово «ні», в нього виникали конфлікти з однокласниками та вчителями.

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать також письмові докази дослідженні судом під час судового розгляду справи в порядку ст. 94 КПК України.

З повідомлення ОСОБА_35 вбачається, що о 15 год. 18 хв. 22.09.2023 остання повідомила на лінію 102, що на території школи ЗОШ № 15, батько однокласника на прізвище ОСОБА_9 шарпав її 11 річного сина та пошкодив мобільний телефон, попередньо між дітьми виникали конфліктні ситуації (а.к.п. 6).

З повідомлення з органів охорони здоров`я вбачається, що о 16 год. 45 хв. 22.09.2023 на лінію 102 надійшло повідомлення, що біля ЗОШ № 15 надано допомогу ОСОБА_4 , 11 років, проживає АДРЕСА_4 . Діагноз: ЗЧМТ під питанням, забій м`яких тканин голови, доставлений в ЦМЛ (а.к.п. 7).

Відповідно до повідомлення з Рівненської обласної клінічної лікарні на лінію 102, вбачається, що до РОДКЛ о 18 год. 01 хв. 22.09.2023 надійшов ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з тілесними ушкодженнями, діагноз: забій м`яких тканин тімьяної та потиличної ділянки голови, рвана рана лівої вушної раковини, забій м`яких тканин правого плеча, відпущений додому (а.к.п. 8).

З заяви про кримінальне правопорушення від 22.09.2023 вбачається, що попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_5 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_47 (батька однокласника його сина), який 22.09.2023 близько 15 год. 10 хв. поблизу Рівненського ліцею № 15, м. Рівне по вул. Героїв поліції, 17, завдав тілесних ушкоджень його неповнолітньому сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відібравши при цьому мобільного телефон та розбивши його об голову його сину (а.к.п. 9).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 786 від 25.09.2023 вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи м/л ОСОБА_4 , даних медичних документів на його ім?я, відомих обставин справи та у відповідності з поставленими запитаннями у м/л ОСОБА_4 при судово-медичній експертизі 25 вересня 2023 року в обласному бюро виявлені та з урахуванням медичних документів на його ім?я лікарями відмічені наступні тілесні ушкодження: поверхневе садно по внутрішній поверхні лівої вушної раковини у верхній частині. Це також підтверджується певними відміченими даними огляду лікарів при зверненні потерпілого 22.09.2023р. за медичною допомогою до КНП «Центральна міська лікарня» РМР та КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» РОР. Морфологічні властивості ушкоджень (поверхневе садно яке вкрите кірочкою бурого кольору на рівні неушкодженої шкіри, тощо) та дані огляду лікарів, в сукупності, вказують на те, що вищевказані тілесні ушкодження утворилися напередодні звернення потерпілого за медичною допомогою та, загалом, могли виникнути за вказаного у постанові терміну, а саме - 22.09.2023 року. Враховуючи вид тілесного ушкодження, його характер та розташування, в сукупності, свідчать про те, що воно виникло від не менше як однієї дії тупого (-их) предмету (-ів), контактуюча поверхня яких була обмеженою. Таким (-и) предметами могли бути рука, нога людини (та їх анатомічні частини) чи інший (-i) тупий (-і) предмет (-ти) (мобільний телефон, тощо) (без відображення індивідуальних особливостей в ушкодженні). Характер та локалізація ушкодження та відсутність даних, щодо наявності будь-яких травматичних змін на інших виступаючих ділянках тіла (підборіддя, кінчик носа, лікті, коліна тощо), у своїй сукупності, не властиві для падіння з висоти власного росту на площину (з прискоренням чи без такого). Дане тілесне ушкодження, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.95р. № 6 (надалі «Правил»), відноситься до легких (а.к.п. 26-27);

Дослідженим протоколом проведення слідчого експерименту шляхом відтворення дій, обстановки та обставин події від 17.10.2023 року, з якого вбачається, що за участю понятих, потерпілий ОСОБА_4 послідовно розповів та вказав за допомогою статиста, про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , показав механізм їх нанесення (а.к.п. 28-38).

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.10.2023 з фототаблицею, в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_4 заявив, що серед пред`явлених йому для впізнання зображень 4-х чоловіків впізнав фото із зображенням ОСОБА_7 , як чоловіка, який наніс йому тілесні ушкодження 22 вересня 2023 року поблизу Рівненського ліцею №15 РМР, що по вул. Героїв поліції, у м. Рівне (а.к.п. 39-42).

Даними протоколу огляду відео, в подальшому визнаного речовим доказом, від 27.09.2023, а саме «DVD+R» на якому збережено 2 відеозаписи з камер зовнішнього відеоспостереження, які знаходяться у власності «Управління північно-західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства», що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Героїв поліції, 26 за 22.09.2023 року в період часу з 14:40:00 год., по 15:30 год. На відео з назвою «video_2023-10-02_11-52-21» зафіксовано, як о 15:08:45 год., до ОСОБА_7 , який сидить на лавочці поблизу центрального входу у приміщення ліцею, підходить ОСОБА_48 та щось говорить, після чого рукою вказує у напрямку центрального входу ліцею. О 15:08:45 год. на вказаному відеозаписі зафіксовано, в охоплювану камерою зону, як ОСОБА_7 підвівся з лавочки та попрямував у бік центрального входу ліцею. О 15:09:55 год. на вказаному відеозаписі зафіксовано, в охоплювану камерою зону, як ОСОБА_7 разом з ОСОБА_49 йдуть від ліцею. На відео з назвою «video_2023-10-02_11-52-30», як о 15:08:56 год., ОСОБА_7 наздоганяє потерпілого ОСОБА_4 рухаючись у напрямку доріжки, що знаходиться праворуч від центрального входу ліцею. О 15:09:44 год. на вказаному відеозаписі зафіксовано, в охоплювану камерою зону, як ОСОБА_7 повертається з доріжки, що праворуч від входу у ліцей (а.к.п. 69-72).

Разом з тим, суд не покладає в основу вироку протокол огляду відео, в подальшому визнаного речовим доказом, від 19.10.2023, а саме оптичний диск «DVD-R» на якому збережено відеозапис (інформаційний сюжет ТОВ «Телерадіокомпанія «РИТМ») із заголовком «У Рівному пенсіонер побив школяра», оскільки інформація наявна у вказаному сюжеті не є доказом в розумінні ч. 2 ст. 84 КПК України.

Учасники судового розгляду не ставили питання про проведення повторного, одночасного допитів, вказаних вище осіб, в порядку ч.ч. 14, 15 ст. 352 КПК України, чи проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 333 КПК України, при цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, як це передбачено ч. 6 ст. 22 КПК України.

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів, які були заявлені та надані сторонами на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Про дослідження будь-яких інших джерел доказування сторони не зазначали, клопотань про долучення, дослідження або перевірку таких доказів до суду не надходило, сторони висловили свою думку про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема і будь-яких порушень прав та свобод людини, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено.

Згідно з ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Потерпілий ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , які були очевидцями події, дали чіткі та послідовні показання, які узгоджуються з іншими письмовими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Показання вказаних потерпілого та свідків дають змогу відтворити всі обставини кримінального правопорушення, які були до, на момент та після його вчинення. Немає в суду обґрунтованих підстав вважати, що останні оговорюють обвинуваченого, оскільки в суді не було встановлено таких об`єктивних причин, а їхні показання повністю узгоджуються між собою та відповідають й іншим доказам у справі, зокрема і показанням самого обвинуваченого щодо його перебування 22 вересня 2023 року поблизу «Рівненського ліцею №15» РМР, що по вул. Героїв поліції, 17 у м. Рівне.

Певні неточності в показаннях потерпілого та свідків щодо обставин отримання тілесних ушкоджень, не є істотними та такими, які б свідчили про їхню неправдивість в загальному, такі показання є належними доказами в розумінні ст. 85 КПК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_50 суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджують з іншими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Також, суд приймає до уваги, що свідок перебуває у дружніх відносинах з обвинуваченим ОСОБА_7 , що дає підстави суду сумніватися у правдивості показах свідка.

Сукупність досліджених доказів дала суду можливість поза розумним сумнівом спростовувати версію сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_7 складу інкримінованого йому правопорушення.

За таких обставин, суд, оцінивши кожний доказ та сукупність зібраних доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та у присутності дитини.

Обвинувачений ОСОБА_7 вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, є учасником бойових дій, пенсіонер, позитивно характеризується, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч. 2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_7 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому найменш суворе покарання у виді штрафу, однак в максимальному розмірі.

На переконання суду, призначене покарання, є виваженим, справедливим, необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

При цьому в суду відсутні законні підстави для призначення покарання у виді громадських чи виправних робіт, з огляду на положення ст.ст. 56, 57 КК України, оскільки обвинувачений досяг пенсійного віку.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.

Законний представник ОСОБА_5 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_4 звернулася з цивільним позовом до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 гривень.

Обвинувачений цивільний позов не визнав, стороною захисту відзив на вказаний позов не подавався.

Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Стаття 1167 ЦК України регламентує підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні доведено те, що потерпілому ОСОБА_4 завдано тілесних ушкоджень, тому, на думку суду, завдано і моральної шкоди, яку обвинувачений не намагався відшкодувати чи принаймні вжити заходів для такого відшкодування, а отже цивільний позов є підставним.

Вирішуючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи моральні та фізичні страждання останнього від вчиненого кримінального правопорушення, порушення нормального способу життя, з огляду на конкретні обставини події, ступінь вини обвинуваченого, приходить до висновку, що цивільний позов підлягає до частково задоволення та стягнення відшкодування в розмірі 10 000 гривень.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 (справа №752/17832/14-ц), відповідно до якої, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

На думку суду, вказана сума моральної шкоди буде достатньою та не буде такою, яка б сприяла потерпілому до збагачення та буде відповідати позиції, викладеній у вищевказаному правовому висновку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128-129, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази у справі, а саме: оптичний диск формату «DVD+R» на якому збережено відеозаписи з камер зовнішнього відеоспостереження, які знаходяться у власності «Управління північно-західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства» що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Героїв поліції, 26 за 22.09.2023 року; оптичний диск формату «DVD+R» на якому збережено відеозапис (інформаційний сюжет) із заголовком «У Рівному пенсіонер побив школяра» від 27.09.2023- залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання.

Цивільний позов ОСОБА_5 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди малолітньому ОСОБА_4 в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1