Справа № 304/2878/24 Провадження № 1-кс/304/904/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000013 від 14 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

У С Т А Н О В И Л А:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 13 листопада 2024 року в ході проведення огляду, а саме: - двадцять три мішки типу «Big Bag», в яких згідно з інвойсом від 01.11.2024 № 11/01-02 знаходиться 23 000 кг соєвих бобів; - тягач «MAN TGX 18.500», номерний знак НОМЕР_1 (Vin-код: НОМЕР_2 ); - причіп «Schmitz SCB-S3T», номерний знак НОМЕР_3 (Vin-код: WSM 1048); - свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_4 і СТО № 747463; - митну декларацію № 24UA77Г9 у 2 примірниках на 1 арк кожен; - транспортну накладну CMR № 11/01-02 від 01.11.2024 у 8 примірниках на 1 арк кожен; - інвойс № 11/01-02 від 01.11.2024 у 5 примірниках на 1 арк кожен; - сертифікат якості № 11/01-02 у 2 примірниках на 1 арк кожен; - фітосанітраний сертифікат № 13/13-6031/ЕВ-652688 на 1 арк; - Movement Certificate (EUR.1) № А209.182034 на 1 арк, шляхом заборони користуватись, відчужувати та розпоряджатися вказаним майном.

Клопотання мотивує тим, що Підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженій № 0000013 від 14 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України. З матеріалів, які стали підставою для реєстрації кримінального провадження (рапорт про виявлення кримінального правопорушення від 13.11.2024 № 676/05.1-16), встановлено, що на території Закарпатської області невстановлена група осіб, використовуючи реквізити підконтрольних суб`єктів господарської діяльності: ТОВ «Етмо Прод» (), ТОВ «Джовіал Трейд» (), ТОВ «Агро Колекшн» (), ТОВ «Агролайфзерно» () та ТОВ «Технозерн» (), шляхом відображення протягом 2022-2024 років у їх податковій звітності безтоварних операцій із придбання сільськогосподарської продукції у «ризикових» суб`єктів підприємницької діяльності та її подальшої реалізації шляхом експорту, умисно ухилилися від сплати податків у великих розмірах. Із зазначених матеріалів встановлено, що станом на 12.11.2024 в пунктах пропуску «Тиса», «Ужгород-автомобільний» та «Дякове» Закарпатської митниці Державної митної служби знаходиться ряд транспортних засобів, якими для вказаних вище Товариств на підставі документів, які містять неправдиві відомості щодо походження товару, транспортується сільськогосподарська продукція (макуха соняшникова, соєві боби, насіння ріпаку, сира олія соєва) за межі митної території України.

Детектив указує, що з урахуванням обставин, викладених у рапорті про виявлення кримінального правопорушення від 13.11.2024 № 676/05.1-16, з метою фіксації обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також збереження майна, яке відповідає ознакам речових доказів, детективами Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області до внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2024 проведено огляди місць події на території пунктів пропуску «Тиса», «Ужгород-автомобільний» та «Дякове» Закарпатської митниці. Так, 13.11.2024 у ході проведення огляду місця події на території пункту пропуску «Тиса» Закарпатської митниці було виявлено вантажний транспортний засіб тягач «MAN TGX 18.500», номерний знак НОМЕР_1 , з причепом «Schmitz SCB-S3T», номерний знак НОМЕР_3 , яким для ТОВ «Етмо Прод» () згідно з товарно-транспортними документами, які подано для митного оформлення експорту, ТОВ «Ромтранс Сервіс» () перевозиться 23 000 кг соєвих бобів. На підставі добровільної згоди користувача цього вантажного транспортного засобу водія ОСОБА_4 , з метою запобігання знищенню та спотворення майна, яке відповідає ознакам речових доказів, проведено огляд тягача «MAN TGX 18.500», номерний знак НОМЕР_1 , з причепом «Schmitz SCB-S3T», номерний знак НОМЕР_3 , за результатами якого виявлено та вилучено майно за переліком наведеним у прохальній частині клопотання.

Прокурор зазначає, що 13 листопада 2024 року виявлене та вилучене у ході огляду майно постановою детектива визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Отже, враховуючи те, що для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, виникла потреба в детальному ознайомленні з вилученими предметами, їх дослідженні в рамках відповідних судових експертиз, а також те, що причетні до вчинення кримінального правопорушення особи з метою приховування своєї злочинної діяльності можуть знищити або приховати це майно, сторона обвинувачення приходить до висновку щодо необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вилучене майно, а тому прокурор просить клопотання задовольнити.

У судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву про розгляд такого за його відсутності та підтримання клопотання у повному обсязі.

Представники власників майна адвокати ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у судове засідання також не з`явилися, однак подали слідчому судді письмові заперечення на клопотання про накладення арешту на майно, в яких просили у задоволенні клопотання прокурора відмовити, посилаючись на викладені у них обставини.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, дійшла до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як установлено з наданих прокурором матеріалів, на території Закарпатської області невстановлена група осіб, використовуючи реквізити підконтрольних суб`єктів господарської діяльності: ТОВ «Етмо Прод» (), ТОВ «Джовіал Трейд» (), ТОВ «Агро Колекшн» (), ТОВ «Агролайфзерно» () та ТОВ «Технозерн» (), шляхом відображення протягом 2022-2024 років у їх податковій звітності безтоварних операцій із придбання сільськогосподарської продукції у «ризикових» суб`єктів підприємницької діяльності та її подальшої реалізації шляхом експорту, умисно ухилилися від сплати податків у великих розмірах.

За цим фактом 14 листопада 2024 року органом досудового розслідування відділом детективів із розслідування кримінальних проваджень у податковій сфері та сфері обігу підакцизних товарів Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ y Закарпатській області за цим фактом розпочато досудове розслідування, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 1 від 14 листопада 2024 року.

Встановлено, що органом досудового розслідування детективами Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ y Закарпатській області було проведено огляд транспортного засобу «MAN TGX 18.500», номерний знак НОМЕР_1 (Vin-код: НОМЕР_2 ), з причепом «Schmitz SCB-S3T», номерний знак НОМЕР_3 (Vin-код: НОМЕР_5 ), які на праві приватної власності належить ТОВ «Ромтранс Сервіс» (), та які знаходились на території пункту пропуску «Тиса» Закарпатської митниці, з метою виявлення та вилучення: - двадцять три мішки типу «Big Bag», в яких згідно з інвойсом від 01.11.2024 № 11/01-02 знаходиться 23 000 кг соєвих бобів; - тягач «MAN TGX 18.500», номерний знак НОМЕР_1 (Vin-код: НОМЕР_2 ); - причіп «Schmitz SCB-S3T», номерний знак НОМЕР_3 (Vin-код: WSM 1048); - свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_4 і СТО № 747463; - митну декларацію № 24UA77Г9 у 2 примірниках на 1 арк кожен; - транспортну накладну CMR № 11/01-02 від 01.11.2024 у 8 примірниках на 1 арк кожен; - інвойс № 11/01-02 від 01.11.2024 у 5 примірниках на 1 арк кожен; - сертифікат якості № 11/01-02 у 2 примірниках на 1 арк кожен; - фітосанітраний сертифікат № 13/13-6031/ЕВ-652688 на 1 арк; - Movement Certificate (EUR.1) № А209.182034 на 1 арк.

Вказане підтверджується протоколом огляду місця події від 13 листопада 2024 року.

При цьому, вказане вище майно постановою детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000013.

Відповідно до ч. 2 ст. 212 КК України умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб, або якщо вони призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у великих розмірах, карається штрафом від десяти тисяч до п`ятнадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Отже, оскільки досудове розслідування проводиться в межах зазначеної правової кваліфікації, то слідчий суддя вважає, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на вилучене під час огляду місця події майно: - двадцять три мішки типу «Big Bag», в яких згідно з інвойсом від 01.11.2024 № 11/01-02 знаходиться 23 000 кг соєвих бобів; - митна декларація № 24UA77Г9 у 2 примірниках на 1 арк кожен; - транспортна накладна CMR № 11/01-02 від 01.11.2024 у 8 примірниках на 1 арк кожен; - інвойс № 11/01-02 від 01.11.2024 у 5 примірниках на 1 арк кожен; - сертифікат якості № 11/01-02 у 2 примірниках на 1 арк кожен; - фітосанітраний сертифікат № 13/13-6031/ЕВ-652688 на 1 арк; - Movement Certificate (EUR.1) № А209.182034 на 1 арк, оскільки такі мають значення речових доказів у кримінальному проваджені № 0000013, зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ч. 2 ст. 212 КК України.

Водночас, з урахуванням вимог частини 2 статті 173 КПК розумним та співрозмірним обмеженням права власності на двадцять три мішки типу «Big Bag», в яких згідно з інвойсом від 01.11.2024 № 11/01-02 знаходиться 23 000 кг соєвих бобів (які можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення, а отже є речовим доказом), є арешт цих 23 біг-бегів з соєвими бобами із позбавленням права його відчуження і розпорядження, однак без позбавлення права користування цими біг-бегами з соєвими бобами.

Слідчий суддя вважає, що заборона відчуження та розпорядження не обмежує фізичні властивості соєвих бобів, але дозволяє забезпечити належне виконання процесуальних завдань.

В той же час, матеріалами, доданими до клопотання, не встановлено достатніх підстав для накладення арешту на тягач «MAN TGX 18.500», номерний знак НОМЕР_1 (Vin-код: НОМЕР_2 ); причіп «Schmitz SCB-S3T», номерний знак НОМЕР_3 (Vin-код: WSM 1048), та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_4 і СТО № НОМЕР_6 , з огляду на таке.

Так, ні з клопотання, ні з матеріалів, які подані на його обґрунтування, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України не встановлено жодних підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт вказаного майна (проведення експертиз, слідчих експериментів тощо). Більше того, у матеріалах клопотання зазначено про необхідність проведення слідчих дій, що спрямовані на встановлення походження соєвих бобів та розслідування невідповідності цих соєвих бобів документам, що її супроводжують. Жодних тверджень про те, що тягач «MAN TGX 18.500 з причепом «Schmitz SCB-S3T» були знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту ухилення невстановленою групою осіб від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), клопотання прокурора не містить. Не долучено також і жодного доказу, який би підтверджував наведені обставини, які, у свою чергу прокурор повинен довести у розумінні статті 98 КПК України для визнання згаданого тягача з причепом речовими доказами у межах кримінального провадження, що зареєстроване за фактом умисного ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів). Саме по собі визнання детективом вказаного тягача з причепом речовими доказами у межах кримінального провадження без будь-якого обґрунтування на предмет відповідності ознакам речового доказу ст. 98 КПК України слідчий суддя оцінює критично.

Також слідчий суддя зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (див. рішення у справі «Агосі проти Сполученого Королівства» від 24 жовтня 1988 року «Agosi v. UK»). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

На підставі наведеного, слідчий суддя дійшла висновку, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Отже, враховуючи те, що прокурором не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування арешту тягача «MAN TGX 18.500», номерний знак НОМЕР_1 (Vin-код: НОМЕР_2 ); причепа «Schmitz SCB-S3T», номерний знак НОМЕР_3 (Vin-код: WSM 1048), та свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_4 і СТО № НОМЕР_6 , не доведено також і те, що потреби досудового розслідування в межах ч. 2 ст. 212 КК України виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника згаданого тягача з причепом, не наведено чіткого завдання, для виконання якого необхідно накласти арешт на цей тягач з причепом, тому слідчий суддя вважає, що відсутні законні підстави для накладення арешту на згадане майно.

На підставі викладеного та керуючись статтями 40, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора, подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 14 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: - митну декларацію № 24UA77Г9 у 2 примірниках на 1 арк кожен; - транспортну накладну CMR № 11/01-02 від 01.11.2024 у 8 примірниках на 1 арк кожен; - інвойс № 11/01-02 від 01.11.2024 у 5 примірниках на 1 арк кожен; - сертифікат якості № 11/01-02 у 2 примірниках на 1 арк кожен; - фітосанітраний сертифікат № 13/13-6031/ЕВ-652688 на 1 арк; - Movement Certificate (EUR.1) № А209.182034 на 1 арк, шляхом заборони користуватись, відчужувати та розпоряджатися вказаним майном.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно двадцять три мішки типу «Big Bag», в яких згідно з інвойсом від 01.11.2024 № 11/01-02 знаходиться 23 000 кг соєвих бобів, шляхом заборони відчужувати та розпоряджатися вказаними біг-бегами з соєвими бобами.

Передати ТОВ «Етмо Прод» () на відповідальне зберігання двадцять три мішки типу «Big Bag», в яких згідно з інвойсом від 01.11.2024 № 11/01-02 знаходиться 23 000 кг соєвих бобів.

Попередити ТОВ «Етмо Прод» про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України.

У задоволенні вимоги про накладення арешту на тягач «MAN TGX 18.500», номерний знак НОМЕР_1 (Vin-код: НОМЕР_2 ); причіп «Schmitz SCB-S3T», номерний знак НОМЕР_3 (Vin-код: WSM 1048), та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_4 і СТО № НОМЕР_6 відмовити повністю.

У порядку ч. 3 ст. 173 КПК України тимчасово вилучене майно, а саме тягач «MAN TGX 18.500», номерний знак НОМЕР_1 (Vin-код: НОМЕР_2 ); причіп «Schmitz SCB-S3T», номерний знак НОМЕР_3 (Vin-код: WSM 1048), та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_4 і СТО № НОМЕР_6 , які на праві приватної власності належить ТОВ «Ромтранс Сервіс» (), негайно повернути останньому як власнику.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити прокурору та власнику майна.

Детектив, прокурор у кримінальному провадженні № 0000013 від 14 листопада 2024 року після отримання копії ухвали повинні негайно вжити заходів щодо виконання ухвали та направити слідчому судді повідомлення про його виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1