УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 521/4353/24

провадження № 51-634ск25

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Одеського апеляційного судувід 13 січня 2025 року і

встановила:

ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2024 року клопотання прокурора ОСОБА_6 задоволено частково та продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 15.02.2025 року, із визначенням застави у розмірі 300 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 908 400 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 січня 2025 року клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2024 року в кримінальному провадженні №0000402, внесеному до ЄРДР 17.06.2023 року, постановлено повернути особі, яка його подала.

У касаційній скарзі скаржник порушив питання про перевірку вказаної ухвали апеляційного суду від 13 січня 2025 року в касаційному порядку.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, рішення про необхідність повернення клопотання про зміну запобіжного заходу на ухвалу місцевого суду прийнято на підставі того, що суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями на розгляд клопотання про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді суду першої інстанції, оскільки вирішення зазначеного питання відноситься до компетенції місцевого суду.

Так, виходячи з вимог ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст.394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановленні під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом. В апеляційному порядку також можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Із матеріалів за касаційним провадженням убачається, що захисник ОСОБА_4 подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на судове рішення - ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000402, внесеному до ЄРДР 17.06.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, якою клопотання прокурора ОСОБА_6 задоволено частково та продовжено ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 15.02.2025 року, із визначенням застави у розмірі 300 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 908 400 грн.

Також убачається, що захисник ОСОБА_4 подав до суду апеляційної інстанції клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Суд апеляційної інстанції дослідив указане клопотання у його межах, зважив на норми процесуального закону й те, що апеляційний суд не наділений повноваженнями на розгляд клопотання про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді суду першої інстанції, та повернув його захиснику.

Саме за відсутності підстав для прийняття до розгляду такого клопотання захисника та у межах цього клопотання, враховуючи вимоги абз. 2 ч. 2 ст. 392 КПК України, апеляційний суд обґрунтовано зробив зазначений висновок.

За таких обставин апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Ураховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

постановила:

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 13 січня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3