Дата документу 17.02.2025 Справа № 336/8644/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/8644/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/427/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченої ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 6 січня 2025 року, якою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, маючої середню освіту, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 6 березня 2025 року включно, із визначенням застави у розмірі 90840 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 6 січня 2025 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 6 березня 2025 року включно, із визначенням розміру застави у розмірі 90840 грн.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати обвинуваченій ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що обвинувачена під час проведення досудового розслідування беззаперечно визнала свою провину у вчиненні інкримінованого їй злочину, співпрацювала зі слідством, чим сприяла розкриттю злочину та встановленню істини по справі, щиро розкаялась, має постійне місце проживання, має ряд захворювань.

Зазначила, що обвинувачена має осіб, які виявили бажання внести заставу, однак розмір застави, встановлений судом є занадто великим, ОСОБА_6 має бажання відшкодувати шкоду, заподіяну потерпілим внаслідок вчинення злочину.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу та вказала, що обвинувачена не має наміру ухилятися від суду та впливати на учасників кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу без надання доповнень та просила її задовольнити.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, з клопотанням або заявою про відкладення розгляду апеляційної скарги не звертався.

Ураховуючи, що прокурором не заявлено клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участі, яке б узгоджувалося з наведеними положеннями ч. 4 ст. 422-1 КПК України, колегія суддів вважає, що розгляд даної апеляційної скарги може здійснюватися у відсутність прокурора.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену, захисника, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, ураховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, що загрожує обвинуваченій в разі визнання її винною, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Також, колегія суддів звертає увагу на відсутність у обвинуваченої ОСОБА_6 стійких соціальних зв`язків за місцем її проживання, які б були стримуючим фактором для останньої.

На переконання колегії суддів продовжує існувати і ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки станом на час розгляду клопотання прокурора всі свідки безпосередньо судом не допитані, а з огляду на обізнаність обвинуваченої з усіма наявними матеріалами кримінального провадження, у тому числі, протоколами допитів свідків з наданими ними показаннями, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення від кримінальної відповідальності.

На продовження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вказують дані про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , яка раніше неодноразово судима за вчинення умисних корисливих злочинів, на цей час в Шевченківському районному суді м. Києва та Лозівському міськрайонному суді Харківської області розглядаються інші кримінальні провадження відносно обвинуваченої, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, а характер та обставини вчинення кримінального правопорушення свідчать про те, що ОСОБА_6 заробляє на життя шляхом вчинення корисливих злочинів.

Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та на даний час не зменшились.

Доводи з приводу стану здоров`я ОСОБА_6 , то слід зазначити, що даних про такий стан здоров`я обвинуваченої, щоб унеможливлював застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час апеляційному суду не надано.

Більш того, як слідує із відповіді з філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Запорізькій області, стан здоров`я ОСОБА_6 наразі є задовільним.

З приводу посилання сторони захисту на визнання обвинуваченою вини, її щире каяття, співпрацю зі слідством та наявність в неї місця проживання, то колегія суддів вважає, що ці обставини не є безумовними підставами для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Щодо доводів про визначення непомірного розміру застави у даному кримінальному провадженні, то колегія суддів вважає, що з огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , дані про її особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, визначення застави саме в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, зможе забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків та запобігти наявним ризикам, і такий розмір застави, не є непомірним для неї.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 6 січня 2025 року, якою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 6 березня 2025 року включно, із визначенням розміру застави у розмірі 90840 грн., залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4