Справа № 201/1521/25
Провадження № 1-кс/201/586/2025
УХВАЛА

Іменем України

07 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 від 03.02.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що в провадженні слідчого відділення відділу поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 від 03.01.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

03.02.2025 до чергової частини відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа, в умовах воєнного стану, відкритим шляхом заволоділа майном належне ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході проведення досудового розслідування було допитано потерпілого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 який повідомив, що за вищевказаних обставин невстановлена особа заволоділа наступним майном, а саме: мобільний телефон марки Redmi Note 12 PRO+, 5G Midnight Black 8 GB RAM 256GB ROM який потерпілий придбав 01.02.2025 року за 8300 гривень (вказаний мобільний телефон знаходиться в робочому стані з невеликим сколом в правому нижньому кутку), годинник наручний тактичний марки North Edge Alps який потерпілий придбав у вересні 2024 року (точної дати не пам`ятає) за 3500 гривень (вказаний годинник перебуває в робочому стані, без зовнішніх пошкоджень).

Слідчим СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 в період часу з 15:32 год. по 15:41 год. було проведено огляд в кабінеті №306 відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 7, в ході проведення огляду громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно видав годинник наручний тактичний чорного кольору марки North Edge Alps, який поміщено до спеціального пакету НПУ RAW 0005861 та вилучено до відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області на зберігання.

В рамках кримінального провадження все вилучене майно було визнано речовими доказами. Вищевказані речі можуть мати доказове значення в рамках досудового розслідування кримінального провадження та будуть направлені на відповідні експертні дослідження.

На підставі викладеного, слідчий просив накласти арешт майно з метою збереження речових доказів.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Слідчий надав заяву про слухання справи за його відсутністю, просив клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив розглянути подане клопотання без його участі та винести рішення на розсуд суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Враховуючи викладене, а також стислі строки розгляду клопотання про арешт майна, слідчий суддя вважає за можливе розглянуте вказане клопотання без участі власника, роз`яснивши йому про право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. (ст. 174 КПК України).

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 від 03.02.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

03.02.2025 до чергової частини відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа, в умовах воєнного стану, відкритим шляхом заволоділа майном належне ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У ході проведення досудового розслідування було допитано потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який повідомив, що за вищевказаних обставин невстановлена особа заволоділа таким майном, а саме: мобільним телефоном марки Redmi Note 12 PRO+, 5G Midnight Black 8 GB RAM 256GB ROM, який потерпілий придбав 01.02.2025 року за 8300 гривень (вказаний мобільний телефон знаходиться в робочому стані з невеликим сколом в правому нижньому кутку), годинник наручний тактичний марки North Edge Alps який потерпілий придбав у вересні 2024 року (точної дати не пам`ятає) за 3500 гривень (вказаний годинник перебуває в робочому стані, без зовнішніх пошкоджень).

Слідчим СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 04.02.2025 в період часу з 15:32 год. по 15:41 год. було проведено огляд в кабінеті №306 відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 7, в ході проведення якого громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно видав годинник наручний тактичний чорного кольору марки North Edge Alps, який поміщено до спеціального пакету НПУ RAW 0005861.

Постановою слідчого від 04.02.2025 вищевказане майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 від 03.02.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до абзацу другого частини 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На підставі вимог ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктові 1 частини другої статті 170 цього Кодексу): 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень слідчого судді.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений лише оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що вказане вище майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Крім того, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Разом з тим, згідно зі ст.ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суддя слідчий приходить до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню частково в частині накладення арешту на предмети і речі лише в частині заборони права на розпорядження та відчуження, адже вони є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що немає процесуальної доцільності у забороні користуватися вилученим майном. Без шкоди для досудового розслідування майно може бути передано на відповідальне зберігання його власнику і його перебування в органі досудового розслідування порушує його право мирного користування майном.

У даному кримінальному провадженні проведення відповідних слідчих дій з даним майном можливе без позбавлення власника майна користуватися ним, тому немає потреби надалі зберігати це майно під охороною державного органу. Його належне збереження як речового доказу у кримінальному провадженні має забезпечити його власник.

Відповідно до п. 41 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції), уведеною в дію спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010р. № 51/401/649/471/23/125, майно, на яке накладено арешт, передається згідно з рішенням слідчого, прокурора та суду, виходячи з конкретних обставин та інтересів справи, на зберігання представникові територіальної держадміністрації або житлово-експлуатаційної організації, державної служби охорони органів внутрішніх справ, а також організації, якій завдані збитки, або власникові цього майна чи його родичу, якому роз`яснюється його відповідальність за зберігання прийнятого майна, про що у нього відбирається розписка.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. Частина 5 ст. 173 КПК України містить положення про необхідність зазначення в ухвалі слідчого судді згідно переліку тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття рішення про задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 від 03.02.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт у вигляді заборони на розпорядження та відчуження на тимчасово вилучене в ході огляду 04.02.2025 року за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 7 майно, а саме: годинник наручний тактичний чорного кольору марки North Edge Alps.

У задоволенні клопотання в частині накладення арешту шляхом заборони користування на тимчасово вилучене в ході огляду 04.02.2025 року за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 7 майно, а саме: годинник наручний тактичний чорного кольору марки North Edge Alps відмовити.

Зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування, прокурора у кримінальному провадженні або іншу уповноважену особу повернути власнику тимчасово вилучене в ході огляду 04.02.2025 року за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 7 майно, а саме: годинник наручний тактичний чорного кольору марки North Edge Alps.

Зобов`язати власника повідомляти письмово слідчого/дізнавача, прокурора про зміну місця зберігання майна та надавати доступ до місця його зберігання за першою вимогою слідчого/дізнавача і, за необхідності, за вимогою слідчого/дізнавача доставляти вищевказане майно для проведення слідчих дій.

Уповноваженій особі органу досудового розслідування, прокурору у кримінальному провадженні або іншій уповноваженій особі попередити власника під розпис про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України в разі вчинення будь-яких незаконних дій щодо арештованого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1