Справа №760/5406/25
Провадження №1-кс/760/3551/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000396 від 28 лютого 2025 року,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Чернівецької області, Сторожинецького району, села Великий Кучурів, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , розлученого, не працює, стрільця ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2) військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий у кримінальному провадженні - заступник начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим з прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування, з визначенням розміру застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та утримання його в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

В обґрунтування клопотання вказав, що слідчим відділом Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві за процесуального керівництва Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000396 від 28.02.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Солдат ОСОБА_5 , проходить військову службу за контрактом з 26.07.2024 у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді стрільця ІНФОРМАЦІЯ_6 « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з вимогами ст. 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися її та законів України.

Відповідно до ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Згідно зі ст.178 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Окрім того, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, зобов`язаний додержуватися вимог ст. ст. 6, 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжений та діє по теперішній час.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово судимим в тому числі за аналогічні злочини, а саме:

12.12.1997 Ленінським районним судом м. Чернівці за ст. 17, 140 ч.3, 140 ч.3, 141 ч.2, 42, 46 КК України на строк 2 роки, з застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки;

21.05.1998 Ленінським районним судом м. Чернівці за ст. 140 ч.3, 43 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі; звільнився УД 28.04.2000 року на 8 місяців 9 діб;

10.10.2000 Садгірським районним судом м. Чернівці за ст. 17, 140 ч.3, 43 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився 9.12.2003 року по відбуттю строку покарання;

30.03.2004 року Сторожинецьким райсудом Чернівецької області за ст. 395 КК України до арешту на 1 місяць, звільнився по відбуттю покарання 15.06.2004 року;

27.02.2006 року Першотравневим районним судом м. Чернівців за ст.ст. 186 ч.3, 185 ч.3, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 15.06.2009 року по відбуттю строку покарання;

08.09.2009 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

18.12.2009 року Замостянським райсудом м. Винниця за ст.ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився 11.01.2013 року по відбуттю покарання;

01.08.2013 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 13.06.2017 року по відбуттю строку покарання;

15.12.2017 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі;

20.02.2018 року Першотравневим районним судом м. Чернівців з ст.ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України (приєднання за вироком Шевченківського р/с від 15.12.2017 р.) до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

25.04.2018 року Першотравневим районним судом м. Чернівців з ст.ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України (приєднано вирок від 20.02.2018 р.) до 5 років позбавлення волі;

27.12.2018 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст.ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України (приєднано вирок від 25.04.2018 р.) до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 16.08.2023 року по відбуттю покарання;

20.02.2024 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 4 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання на підставі ухвали судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 24.07.2024 умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив нове умисне, кримінальне правопорушення проти власності в умовах воєнного стану, на території Солом`янського району м. Києва при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_5 , 28.02.2025 приблизно о 01:30 год., перебуваючи поблизу житлового будинку № 12, що за адресою: м. Київ, вул. Романа Ратушного, під час дії повітряної тривоги у місті Києві побачив підвальне приміщення, яке використовувалось як укриття та по раптово виниклому умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що в середині можуть перебувати люди, вирішив зайти до приміщення з метою викрадення чужого майна (крадіжки).

В подальшому, ОСОБА_5 , перебуваючи у підвальному приміщенні, яке використовується як укриття під час повітряної тривоги, побачив мобільні телефони, які лежали на ліжку біля людей, які в цей момент відпочивали (спали), а також речі, які знаходились на столі, вирішив таємно викрасти чуже майно.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, з метою особистого незаконного збагачення, ОСОБА_5 , наблизився до сплячих поблизу людей, впевнився, що за його діями ніхто не спостерігає і не завадить у вчиненні крадіжки, шляхом вільного доступу, таємно викрав наступне чуже майно, що належить ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а саме: паспорт громадянина України (ID-карта), ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; банківські картки «ПриватБанк» та «Монобанк», візитниця із дисконтними картками та іншими документами, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять; гаманець сіро-рожевого кольору, вартістю 200 грн.; грошові кошти в сумі 250 гривень, що належать ОСОБА_7 ; портмоне, в середині якого знаходились пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 , водійське посвідчення № НОМЕР_3 , талон до посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , банківські картки «ПриватБанк» у кількості 3 шт., які матеріальної цінності для потерпілого не становлять; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A25 5G», серійний номер НОМЕР_6, темно-синього кольору вартістю 8 499 гривень; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9C» чорного кольору, серійний номер НОМЕР_5 , вартістю 5 599 гривень; наплічна шкіряна сумка чорного кольору, вартістю 500 гривень, що належать ОСОБА_8 .

Після чого, діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, в умовах військового стану, утримуючи при собі вищевказане майно, приблизно о 01:47 год., вийшов з підвального приміщення, яке використовується як укриття та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на загальну суму 450 гривень та потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 14598 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

28.02.2025 року о 09 год. 50 хв. (фактичний час затримання) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

28.02.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколами прийняття заяви про вчинене правопорушення;

- протоколом огляду місця події;

- протоколом допиту свідків;

- протоколом затримання та обшуку особи підозрюваної у вчинені злочину;

- протоколом огляду речей;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_5 є обізнаним про кримінальну відповідальність за вчинений ним тяжкий злочин та може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на потерпілого та свідків шляхом залякування, вчиняти інші кримінальні правопорушення. При цьому він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строком від п`яти до восьми років - є тяжким злочином.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Метою застосування даного запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто в межах вказаного кримінального провадження існують ризики, визначені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, на даний час у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати що, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та відповідальність, яку може понести за вчинене кримінальне правопорушення, з метою уникнення покарання ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного визначеного місця проживання на території міста Києва та у випадку незастосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може зникнути та тривалий час перебувати у розшуку.

Крім того, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою зміни останніми показань, оскільки в ході проведення досудового розслідування він буде отримувати копії документів, з яких йому стане відомо місце проживання потерпілих, що вказує на неможливість запобігти ризику, визначеному п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Одночасно, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може вчинити і інші кримінальні правопорушення, що вказує на неможливість запобігти ризику, визначеному п.5 ч.1 ст.177 КПК України, так як, ОСОБА_5 раніше вчиняв кримінальні правопорушення та 13 разів притягувався до кримінальної відповідальності, 24.07.2024 був умовно-достроково звільнений для проходження військової служби за контрактом, однак маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив нове умисне, кримінальне правопорушення проти власності в умовах воєнного стану, на території Солом`янського району м. Києва.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації.

Неможливе і застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на даний момент не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні цілодобово залишати житло не зможе унеможливити спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків або вчинити інші кримінальні правопорушення.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію вищевикладених ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При визначені суми застави відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно врахувати, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених умисно, з корисливих мотивів, учиненому в умовах воєнного стану.

За таких обставин, на думку органу досудового розслідування розмір застави ОСОБА_5 необхідно встановити у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки менша застава не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину покладених на неї обов`язків. Саме такий розмір застави забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи викладене та те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, однак просив зменшити розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний повністю підтримав позицію свого захисника, просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Як визначено ст.12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

Як убачається із матеріалів клопотання, Солом`янським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000396 від 28 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_5 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21 квітня 2001 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182).

Аналіз наданих доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25 квітня 2000 року, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Таким чином під час судового розгляду знайшов своє підтвердження ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років). Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Іллійков проти Болгарії» у рішенні від 26 липня 2001 року, де суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також на думку слідчого судді прокурором доведено ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше вчиняв кримінальні правопорушення та 13 разів притягувався до кримінальної відповідальності.

Крім того, існує ризик, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

А тому слідчий суддя дійшов висновку про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Адже підстав для застосування до ОСОБА_5 , оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, а також майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає необхідним, відповідно до п.1 ч.5 ст.182 КПК України визначити розмір застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 грн, оскільки внесення застави в такому розмірі, на думку слідчого судді, повинно достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та забезпечити в подальшому його належну процесуальну поведінку в даному провадженні, а також буде помірним для підозрюваного, зважаючи на розмір отримуваного ним доходу.

У разі внесення підозрюваним застави покласти необхідно покласти на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою, не відлучатися з м. Київ, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і на в`їзд в Україну.

Керуючись ст.131-132, 176-178, 183, 186, 193-194, 196, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, запобіжній захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 днів в межах строку досудового розслідування.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання - 09 години 50 хвилин 28 лютого 2025 року.

Визначити розмір застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: Банк отримувача коштів: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача (МФО): 820172; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26268059; Рахунок отримувача: UA1012089; призначення платежу: «застава за … (П.І.Б.), … (дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно з ухвалою …(назва суду)… від … (дата ухвали)… по справі №…, кримінальне провадження №…».

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з м. Київ без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади, у разі їх наявності, свої паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і на в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 28 квітня 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Солом`янського районного суду м. Києва коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Солом`янського районного суду м. Києва.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Визначити, що строк дії ухвали закінчується о 09 годині 50 хвилин 28 квітня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1