Пр. № 1-кп/333/457/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі спеціального судового провадження в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001747 від 24.10.2023 року,

за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 480, п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України не є особою, щодо якої здійснюється особливий порядок кримінального провадження, передбачений ст.480 КПК України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних формувань інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф володимир путін та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970

№ 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів зс рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

Президент російської федерації 22 лютого 2022 року направив до ради федерації звернення про використання збройних формувань російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено.

Приблизно о 5 годині 00 хвилин 24 лютого 2022 року президент російської федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України та віддав відповідний наказ підрозділам збройних формувань рф про вторгнення на територію суверенної України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаних наказів, військовослужбовці зф рф, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі міста Мелітополь Мелітопольської міської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області.

З метою відсічі військовій агресії рф 24.02.2022 Указами Президента України у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України затверджених Верховною радою України, зокрема Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Починаючи з 25.02.2022 територія міста Мелітополь Мелітопольської міської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області по теперішній час (на момент складання обвинувального акту) є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора рф, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією».

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

З метою силового супроводження зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, для придушення будь-яких проявів незгоди з політикою окупаційної влади, усунення перешкод у реалізації заздалегідь запланованих намірів на тимчасово окупованій території Запорізької області, 28.06.2022 невстановленими досудовим розслідуванням особами із числа колишніх працівників правоохоронних органів України та представників інших військових формувань російської федерації, в порушення ст. ст. 17 і 65 Конституції України, створено не передбачений законами України правоохоронний орган за аналогією із органом спеціального призначення - Службою безпеки України, якому присвоєно назву - «державна служба безпеки Запорожской области» (мовою оригіналу «государственная служба безопасности Запорожской области») (зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб рф за номером 86, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , мовою оригіналу: «Едином государственном реестре юридических лиц рф,

ОРГН №896, юридический адрес: АДРЕСА_2 ), та який узурпував виконання функцій вище вказаного органу спеціального призначення.

Т.зв. «Государственная служба безопасности Запорожской области» має організаційну структуру, що характеризується наявністю єдиноначальності, підпорядкованості, дисципліни та субординації. Указане формування розділено на підрозділи з визначеним особовим складом, для його учасників введені військові звання, знаки розрізнення, службові посвідчення, вогнепальна (автомати, пістолети) та особиста вибухова (гранати) зброя, характерні для такого формування.

Діяльність вказаного незаконного правоохоронного органу спрямована на встановлення та нав`язування мешканцям всієї території Запорізької області політичного режиму російської федерації, відокремлення Запорізької області як окремої адміністративно-територіальної одиниці від суверенної держави Україна та передачу її під юрисдикцію держави-агресора - російській федерації.

У другій декаді липня 2022 року (точна дата органом досудового розслідування не встановлена, однак не пізніше 17.07.2022) ОСОБА_5 , будучи громадянином України, перебуваючи на тимчасово окупованій збройними формуваннями держави-агресора території, в м. Мелітополь Запорізької області, маючи відповідну освіту, фахові знання, управлінські навички та досвід роботи у правоохоронному органі понад 12 років, діючи умисно, прийняв пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників окупаційної адміністрації держави-агресора - російської федерації, та, будучи призначеним невстановленими особами із числа керівництва т.зв. державної служби безпеки Запорізької області (мовою оригіналу «государственной службы безопасности Запорожской области»), зайняв посаду старшого оперуповноваженого 3-го відділення відділу економічної безпеки (мовою оригіналу «старшего оперуполномоченого 3-го отделения отдела экономической безопасности») у незаконному правоохоронному органі - т.зв. державній службі безпеки Запорізької області (мовою оригіналу «государственной службе безопасности Запорожской области»), створеному на тимчасово окупованій території м. Мелітополь Запорізької області та для приховування своєї злочинної діяльності обрав позивний «Торнадо».

При цьому, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-XII від 23 грудня 1993 року, а саме ч. 2, правоохоронними органами є органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до цього Закону захисту підлягають у тому числі працівники правоохоронних органів, які беруть безпосередню участь у оперативно-розшуковій та розвідувальній діяльності, охороні громадського порядку і громадської безпеки.

Також, відповідно ст. 2 Закону України «Про Службу безпеки України»

№ 2229-XII від 28.04.2023, передбачено що завданнями органу безпеки є захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.

Відповідно до положень ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність»:

Стаття 1. Завдання оперативно-розшукової діяльності

Завданням оперативно-розшукової діяльності є пошук і фіксація фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, розвідувально-підривну діяльність спеціальних служб іноземних держав та організацій з метою припинення правопорушень та в інтересах кримінального судочинства, а також отримання інформації в інтересах безпеки громадян, суспільства і держави.

Стаття 2. Поняття оперативно-розшукової діяльності: Оперативно-розшукова діяльність - це система гласних і негласних пошукових та контррозвідувальних заходів, що здійснюються із застосуванням оперативних та оперативно-технічних засобів.

Стаття 5. Підрозділи, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність: Національної поліції - підрозділами кримінальної та спеціальної поліції; Державного бюро розслідувань - оперативними, оперативно-технічними, внутрішнього контролю, забезпечення особистої безпеки; Служби безпеки України - оперативними підрозділами Центрального управління, регіональних органів та органів військової контррозвідки; Служби зовнішньої розвідки України - агентурної розвідки, оперативно-технічними, власної безпеки; Державної прикордонної служби України - розвідувальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (агентурної розвідки, оперативно-технічним, власної безпеки), підрозділами забезпечення внутрішньої безпеки та власної безпеки, оперативного документування, оперативно-розшуковими та оперативно-технічними; управління державної охорони - підрозділом оперативного забезпечення охорони виключно з метою забезпечення безпеки осіб та об`єктів, щодо яких здійснюється державна охорона; органів і установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України; розвідувального органу Міністерства оборони України - оперативними, оперативно-технічними, власної безпеки; Національного антикорупційного бюро України - детективів, оперативно-технічними, внутрішнього контролю; Бюро економічної безпеки України - підрозділами детективів, оперативно-технічними підрозділами.

Проведення оперативно-розшукової діяльності іншими підрозділами зазначених органів, підрозділами інших міністерств, відомств, громадськими, приватними організаціями та особами забороняється.

Також, відповідно до п. 6 ч. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року передбачено, що окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

При цьому, ОСОБА_5 , вступаючи до незаконного правоохоронного органу - так званої «государственной службы безопасности Запорожской области», був достовірно обізнаним, що останній не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про Національну поліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

Починаючи з другої декади липня 2022 року (точна дата органом досудового розслідування не встановлена, однак не пізніше 17.07.2022) ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, добровільно зайнявши посаду старшого оперуповноваженого 3-го відділення відділу економічної безпеки (мовою оригіналу «старшего оперуполномоченого 3-го отделения отдела экономической безопасности») у незаконному правоохоронному органі -

т.зв. державній службі безпеки Запорізької області (мовою оригіналу «государственной службе безопасности Запорожской области»), приступив до виконання покладених на нього, як співробітника незаконного правоохоронного органу, функцій, в тому числі проведення оперативно-розшукової діяльності, здійснення т.зв. видворення місцевих мешканців з тимчасово окупованої території Запорізької області.

Підстави для здійснення судового розгляду у кримінальному провадженні за відсутності обвинуваченого (in absentia)

Судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 здійснювався у порядку спеціального судового провадження на підставі ухвали судді від 22.02.2024 за відсутності обвинуваченого.

В той же час обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово викликався до суду за місцем свого проживання, яке розташоване на тимчасово окупованій території України ( АДРЕСА_1 ) через засоби масової інформації шляхом опублікування повісток про виклик у газеті «Урядовий кур`єр», а також шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті Комунарського районного суду м. Запоріжжя..

Жодного разу обвинувачений ОСОБА_5 до суду не прибув, заяв про неможливість взяти участь у судовому розгляді суду не подав, письмових пояснень із повідомленням поважності причин своєї неявки до суду не надіслав, що свідчить про його небажання скористатися передбаченим діючим КПК України правами обвинуваченого.

За цих обставин допит обвинуваченого у судовому засіданні не здійснювався.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин скоєння кримінальних правопорушень.

Так, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив, що на час повномасштабного вторгнення росіян, він займав посаду інспектора відділення кадрового забезпечення спеціального батальйону Мелітопольського РУНП. С обвинуваченим ОСОБА_5 особисто не знайомий, але знає його як працівника карного розшуку Мелітопольського РУНП. 24.02.2022 року всіх працівників Мелітопольського РУНП було зібрано, серед яких також був і ОСОБА_5 , де керівник Мелітопольського РУНП дав наказ всім працівникам Мелітопольського РУНП виїхати до м. Запоріжжя та на той час, хто хотів це зробити, мав можливість виїхати з окупованого міста. 27.09.2022 року він разом з дитиною виїздив з окупованої території та на блокпосту в АДРЕСА_3 побачив ОСОБА_5 , який був одягнутий в чорну форму, на якій були шеврони росії та поліції зі зброєю - автоматом і приймав участь у перевірці автомобілів на даному блокпосту разом з росіянами. Коли ОСОБА_5 його побачив, зробив вигляд, що його не знає. Під час перевірки ОСОБА_5 поводив себе вільно, сміявся, його ніхто не примушував до будь-яких дій. Також повідомив, що під час досудового слідства він приймав участь у проведенні слідчої дії - впізнання особи.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що на час повномасштабного вторгнення росіян, він проживав в м. Мелітополь, обвинуваченого ОСОБА_5 він особисто не знає, йому відомо, що останній був оперативником Мелітопольського РУНП. В вересні 2022 року ОСОБА_5 разом з російськими військовими на джипі приїздили додому до його батька, шукали його особисто, оскільки він та його батько відмовлялися документуватися паспортом росії, питали у батька, чим вони незадовільні та чому відмовляються отримувати паспорт росії. Він не виходив на вулицю, все бачив та чув через вікно. ОСОБА_5 був одягнутий в чорну форму, на якій були шеврони росії та поліції, поводив себе вільно. Вважає, що ОСОБА_5 добровільно пішов на співпрацю з окупованою владою.

Крім того, провина ОСОБА_5 у вчинені злочину передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України підтверджується наступними доказами:

-повідомленням заступника начальника УСБУ в Запорізькій області від 23 січня 2023 року про виявлене кримінальне правопорушення, зокрема, про створення незаконного правоохоронного органу т.зв. «государственная служба безопасности запорожской области, зарегистрирована 28.06.2022 года, юридический адрес: АДРЕСА_2 , генеральный директор организации: ОСОБА_9 , при регистрации организации присвоен ОГРН: НОМЕР_1 , ИНН: НОМЕР_2 , КПП: НОМЕР_3 », інформація про який розміщена у відкритих Інтернет ресурсах;

-інформацією начальника 2 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Запорізькій області від 30 березня 2023 року про те, що у відділені економічної безпеки «ЕБ» займають посади громадяни України з числа колишніх правоохоронців, серед яких: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , використовує мобільний телефон з номером НОМЕР_4 , позивний «ТОРНАДО», має паспорт громадянина р НОМЕР_5 виданий МВД по Республіки Крим 27.07.2022;

-листом заступника начальника головного оперативно - розшукового відділу - начальника відділу організації оперативно розшукової діяльності від 06.02.2023 року, відповіднодо якого встановлено відомості про місця розташування незаконного правоохоронного органу - т.зв. «Государственная служба безопасности Запорожской области» у АДРЕСА_1 , а саме за адресами: АДРЕСА_4 , серед працівників даного органу встановлено в т.ч. і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-листом заступника начальника ГУНП в Запорізькій області від 28.08.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проходив службу в ОВС в період з 07.08.2009 по 06.11.2015 та в Національній поліції України в період з 07.11.20215 по 23.05.2022. Звільнений зі служби в поліції наказом ГУП в Запорізькій області від 23.05.2022 № 485 о/с за пунктом 6 частини 1 статті 77 ( у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисціплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію» з посади старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Мулітопольського районного управління поліції, в спеціальному званні «капітан поліції»;

-протоколом огляду від 06 лютого 2023 року за участю спеціаліста, за яким використовуючи Інтернет, оглянуто публікацію у вигляді запису «ЕГРЮЛ», та виявлено (мовою оригіналу) Выписка из Единного государственного реэстра юридических лиц 06.02.2023 № ЮЭ9965-23-17454938 «Государственная служба безопасности Запорожской области» организации присвоен ОГРН: 896, ИНН:, КПП: 900101001», руководитель организации: ОСОБА_9 , юридический адрес: АДРЕСА_2 . Додатком до протоколу є диск для лазерних систем зчитування, на якому міститься збережений запис вищезазначеного змісту, який відтворений судом безпосередньо у судовому засіданні;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.07.2023 року та фото таблицею до нього, відповідно до якого, свідок ОСОБА_10 серед осіб, зображених на фотознімках, впізнав особу, зображену на фото таблиці під № 1 , а саме ОСОБА_5 , який є його знайомим, та є співробітником Мелітопольського ГУНП. Після окупації м. Мелітополь бачив ОСОБА_11 у складі групи співробітників т. зв. «ГСБ» 02.08.2022, коли перебував у т.зв. полоні. Тоді ОСОБА_11 був одягнений у форму та на голові мав балаклаву, однак частина обличчя була відкрита, що дозволило йому впізнати його. Зазначив, що може впізнати ОСОБА_11 за рисами обличчя та зовнішності (приблизно 30-32 роки, високого зросту, повної статури, з повним обличчям овальної форми, волоссям рудого кольору, коротко стрижений);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.05.2023 року та фото таблицею до нього, відповідно до якого, свідок ОСОБА_6 серед осіб, зображених на фотознімках, впізнав особу, зображену на фото таблиці під № 1 , а саме ОСОБА_5 , який його знайомий, бачив ОСОБА_11 27.09.2022 під час виїзду з тимчасово окупованої території на блок посту у м. Василівка. Зазначив, що може впізнати ОСОБА_11 за рисами обличчя та зовнішності (приблизно 25-30 років, словянської зовнішності, має витягнуте обличчя, приблизно 1 метр 80 см, мав коротку зачіску на голові, волосся рудого кольору, пухкі губи та широкий ніс). Додатком до протоколу є диск для лазерних систем зчитування, на якому міститься збережений запис вищезазначеного змісту, який відтворений судом безпосередньо у судовому засіданні;

- протоколом за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 24 квітня 2023 року, а саме мобільного телефонного номеру НОМЕР_6 , яким користується громадянин УкраїниОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано під ім`ям « ОСОБА_12 », проведеного на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду № 10/1652т від 12.04.2023, під час якого виявлено листування між « ОСОБА_12 », мобільного телефонного номеру НОМЕР_6 , яким користується громадянин УкраїниОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та обліковим записом, який підписаний як « ІНФОРМАЦІЯ_5 », обліковий запис зареєстрований на абонентський номер НОМЕР_4 , якимй особисто користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході листування виявлені текстові повідомлення, які ОСОБА_5 07.11.2022 року перекидає між власними обліковими записами, один з яких « ОСОБА_12 » зареєстрований на номер українського мобільного оператора НОМЕР_6 та обліковим записом « ІНФОРМАЦІЯ_5 », який зареєстрований на номер російського мобільного оператора НОМЕР_4 , а саме фото свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Хюндай , державний номер НОМЕР_8 , який зареєстрований на ОСОБА_14 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , 16.02.2023 року перекидає копію распорта громадянина російської федерації № НОМЕР_5 на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 27.02.2023 року перекидає наказ ГУП в Запорізькій області від 23.05.2022 № 485 о/с, яким останній звільнений зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 ( у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисціплінарного статуту Національної поліції України). Додатком до даного протоколу є диск для лазерних систем зчитування, на якому міститься збережений запис вищезазначеного змісту, який відтворений судом безпосередньо у судовому засіданні;

-протоколом за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 10 квітня 2023 року, а саме мобільного телефонного номеру НОМЕР_9 , яким користується ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду № 10/1652т від 12.04.2023, під час якого виявлено файли з наступними назвами та розширеннями «3. Таблица по опер уп ОБЩАЯ. docx» та «2 Список выдворенных ЗА ВЕСЬ ПЕРИОД 2. docx» переслані абоненту на ім`я « ОСОБА_16 », номер телефону оператора мобільного телефонного звязку НОМЕР_9 ;

-протоколом огляду від 30 жовтня 2023 року - огляд протоколу за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 10 квітня 2023 року, а саме мобільного телефонного номеру НОМЕР_9 , яким користується ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду № 10/605т від 09.02.2023, відносно гр.України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого виявлено файли з наступною назвою та розширенням «3. Таблица по опер уп ОБЩАЯ. docx», після чого відобразився текстовий документ з назвою « Отчет ГСБ Запорожской области ». Серед відомостей, що містяться у вказаному документі виявлено відомості щодо зайняття громадянином України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посади старшого уповноваженого 3-го відділення відділу економічної безпеки (мовою оригіналу «старшего оперуполномоченного 3-го отделения отдела экономической безопасности») у незаконному правоохороному органі - т.зв. державній службі безпеки Запорізької області (мовою оригіналу «государственной службе безопасности Запорожской области») створеному на тимчасово окупованій території міста Мелітополь Запорізької області. Додатком до даного протоколу огляду є диск для лазерних систем зчитування, на якому міститься збережений запис вищезазначеного змісту, який відтворений судом безпосередньо у судовому засіданні;

-протоколом за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 31 серпня 2023 року тапротоколом огляду від 05 жовтня 2023 року, а саме зняття інформації з електронних інформаційних систем мобільного телефонного номеру НОМЕР_10 , яким собисто користується ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду № 10/4517т від 30.08.2023, встановлено, що він є учасником групи, в якій здійснюється службове листування відділу економічної безпеки незаконно створеного, на тимчасово окупованій території Запорізької області, правоохоронного органу так званного «Государственная служба безопасности Запорожской области». У вказаній групі доводяться вказівки керівництва, обговорюються питання щодо проведення пошукових заходів, виявлення проукраїнські налаштованих громадян, проведення профілактичних заходів, видворення проукраїнські налаштованих громадян за межі окупованої тариторії Запорізької області, доводяться паролі та піднімаються питання щодо участі у чергуваннях. Серед учасників даної групи виявлено абонента на ім`я « ОСОБА_18 » обліковий запис зареєстрований на абонентський російський номер НОМЕР_4 , яким особисто користується ОСОБА_5 , та який є активним учасником даної групи. Додатком до даного протоколу огляду є диск для лазерних систем зчитування, на якому міститься збережений запис вищезазначеного змісту, який відтворений судом безпосередньо у судовому засіданні;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 25 липня 2023 року да додатком до даного протоколу огляду - диском для лазерних систем зчитування, на якому міститься збережений запис змісту допиту даного свідка, який відтворений судом безпосередньо у судовому засіданні на підставі ч.11 ст.615 КПК України. Так свідок ОСОБА_10 показав, що з 01.08.2022 по 04.08.2022 року він був затриманий російськими військовими та знаходився «на підвалі». На другу добу до місця його знаходження прийшли працівники служби ФСБ , серед них був і ОСОБА_5 , якого він знає як оперуповноваженого Мелітопольського РУП та стикався з ним по роботі в поліції до повномасштабного вторгнення.Всі були в балаклавах, з автоматами, в комуфляжній формі, яка мала шеврони з прапорами російської федерації. ОСОБА_11 з ним не спілкувався, мовчав.

Крім того, під час судового розгляду було досліджено характеризуючі обвинувачену ОСОБА_5 відомості, а також досліджені такі документи:

- витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0001747 від 24.10.2023 року, витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0002182 від 08.11.2023 року, витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000167 від 26.01.2023 року, постанови про створення групи слідчих, яким доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, постанови про призначення та зміну групи прокурорів, постанови про обєднання матеріалів досудових розслідувань, постанови про виділення матеріалів кримінального провадження в межах одного органу досудового розслідуванняпостанови про доручення проведення слідчих (розшукових) дій, рапорти працівників УСБУ.

Відомості, встановлені у зазначених документах, не є доказами винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України. Водночас, ці дані свідчать про дотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Мотиви суду

Зі змісту диспозиції ст. 111-1 КК України вбачається, що суб`єктом цього кримінального правопорушення може бути лише громадянин України.

Наявність у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України підтверджується копією особової картки ф.№ 1 долученої до матеріалів справи, а саме: що останній документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_11 від 14.05.2013, виданим Мелітопольським МВ УМВС в Запорізькій області, а також особовою карткою Державної міграційної служби України, за якою останні документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_12 від 13.06.2013 року, орган видачі - 2318.

Отже, ОСОБА_5 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

03.03.2022 було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність», яким Кримінальний кодекс України доповнено статтею 111-1 «Колабораційна діяльність». Зокрема, з 15 березня 2022 року встановлена кримінальна відповідальність за добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а також добровільна участь громадянина України в незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та/або в збройних формуваннях держави-агресора чи надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, тобто за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України.

Аналіз діючого законодавства дає підстави уважати, що з моменту переходу громадянина України на бік ворога в умовах воєнного стану або добровільного зайняття ним посади, визначеної у диспозиції частини 7 ст. 111-1 КК України, відповідне діяння вважається закінченим. А тому всі подальші дії обвинуваченого підлягають самостійній кримінально-правовій оцінці.

Дослідивши наведені вище докази, суд не знайшов підтвердження того, що ОСОБА_5 був вимушений зайняти зазначену вище посаду та діяв під фізичним чи психічним примусом з боку осіб, які представляли іноземну державу - росію.

Так, письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, підтверджується саме добровільне зайняття ОСОБА_5 зазначеної посади за відсутності фізичного чи психічного примусу, оскільки не надано доказів того, що ОСОБА_5 не мав можливості відмовитися від цієї посади та не встановлено факту психічного примусу, погроз і фізичного примусу щодо останнього.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

У ряді складів кримінальних правопорушень, у тому числі, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України важливе значення має добровільність.

Наведеними вище доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема показами свідків, наданих під час судового слідства, дослідженими протоколами за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних інформаційних систем, підтверджується беззаперечне свідчення невимушеності поведінки ОСОБА_5 та відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак, і цілковитої добровільності його дій.

Окрім того, окупація території Мелітопольського району та встановлення на цій території окупаційних органів влади, мала відкритий характер, а тому ОСОБА_5 займаючи посади в окупаційних правоохоронних органах очевидно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Вищевказані показання свідків та письмові докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними чи недопустимими.

Проаналізувавши досліджені докази у справі в сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими одне одного та винуватість ОСОБА_5 у скоєнні злочину за викладених у вироку обставинах. Суд приймає як належні та достатні докази показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , оскільки їх покази були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, - часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, були логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у інкримінованому йому злочині.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, поза розумним сумнівом.

Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.7 ст.111-1 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має негативну характеристику з місця роботі в поліції, мешкає на тимчасово окупованій території України, відомостей щодо наявності у обвинуваченого родини та неповнолітніх дітей на утриманні матеріали провадження не містять.

На підставі викладеного, беручи до уваги обставини скоєння ОСОБА_5 злочину, тяжкість кримінального правопорушення, враховуючи дані біографії обвинуваченого, зокрема, зайняття обвинуваченим посади у правоохоронному органі України, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки вчиненого, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, вважаючи, що це буде необхідним і достатнім для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як ним самим, так і іншими особами. Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не вбачається.

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд враховує, що обвинувачений офіційно не працює та не займається певною діяльністю, однак за віком є особою, яка може претендувати на зайняття посад в органах державної влади та в правоохоронних органах. За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.7 ст.111-1 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та правоохоронних органах з конфіскацією усього особистого майна, так як вказане покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

При цьому, визначаючи розмір призначеного покарання, суд враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 як громадянин України, вчинив особливо тяжкий злочин в період встановленого в Україні воєнного стану, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, і що свідчить про те, що злочин має підвищену суспільну небезпечність, вчинив цей злочин умисно з прямим умислом, а тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченооъ не можливе без реального відбування покарання.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, який пов`язаний в добровільному зайнятті останнім посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованих територіях, на підставі ст. 54 КК України, суд вважає необхідним позбавити ОСОБА_5 спеціального звання - «капітан поліції».

Суд приходить до висновку, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченої, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 09.11.2023 р. відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_5 призначається покарання у виді позбавлення волі, то підстав для скасування запобіжного заходу не має.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 297-1, 323, 369-371, 374, 376, 395, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст.111-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст.54 КК України позбавити ОСОБА_5 спеціального звання - «капітан поліції».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто із дня фактичного його затримання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Строк додаткового покарання слід обчислювати відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази по данному кримінальному провадженню відсутні

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1