Справа № 461/2718/25
Провадження № 1-кс/461/2192/25
УХВАЛА

09.04.2025 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 04.04.2025 про відмову у задоволенні клопотання про призначення додаткової комісійної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні, внесеному 26.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001235,-

в с т а н о в и в:

07.04.2025 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді із скаргою, у якій просить визнати дії слідчого незаконними та скасувати постанову старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 04.04.2025 про відмову в задоволенні клопотання про призначення експертизи як необґрунтовану, та таку, що перешкоджає об`єктивному встановленню обставин ДТП; зобов`язати слідчого призначити додаткову комісійну судово-медичну експертизу з додатковими питаннями для проведення якої залучити експертів Одеського ОБСМЕ, на вирішення експертам поставити наступні питання: 1) Який механізм утворення, характер, локалізація і ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно до живих осіб? 2) Яка причина смерті ОСОБА_6 та чи знаходиться вона в причинному зв`язку із заподіяними при ДТП тілесними ушкодженнями? 3) У якому положенні (вертикальному або горизонтальному) знаходився ОСОБА_6 у момент первинного контакту з транспортним засобом, яка була послідовність заподіяння тілесних ушкоджень? 4) Якою стороною свого тіла розташовувався ОСОБА_6 відносно транспортного засобу в момент первинного контакту? 5) Якщо ОСОБА_6 в момент первинного контакту з транспортним засобом знаходився у вертикальному положенні тіла, то стояв або рухався? Якщо рухався, то в якому напрямку відносно напрямку руху транспортного засобу, який скоїв на нього наїзд (справа наліво, зліва направо, попутно, назустріч, по діагоналі, тощо) та в якому темпі (крок, біг)? 6) З урахуванням слідової інформації, зафіксованої на місці події під час огляду місця ДТП, з урахуванням пошкоджень, виявлених на автомобілі марки «Volkswagen Golf Plus», н.з. НОМЕР_1 , з урахуванням тілесних ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_6 , а також з урахуванням пошкоджень на одязі та взутті ОСОБА_6 , чи спроможні показання свідка ОСОБА_7 про обставини і механізм заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , а саме про те, що ОСОБА_6 здійснював рух у правого краю проїзної частини в попутному з автомобілем напрямку та безпосередньо перед ДТП пішохід ОСОБА_6 змінив напрямок свого руху ліворуч та здійснив 3-4 кроки в бік автомобіля марки «Volkswagen Golf Plus», р.н. НОМЕР_2 , в результаті чого було здійснено наїзд ?

В обґрунтування скарги покликається на те, що ВРЗСТ СУ ГУНП в Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженню, внесеному 26.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001235, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що 26.12.2023 приблизно о 19 год. 30 хв. по вул. І. Франка у с. Унятичі, Дрогобицького району, Львівської області, відбулась ДТП (наїзд ТЗ на пішохода) за участю автомобіля марки «Volkswagen Golf Plus», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 та пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_6 від отриманих травм помер у кареті швидкої медичної допомоги. 28.03.2025 між ним та потерпілою ОСОБА_5 було укладено договір про надання правової допомоги. Після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, в тому числі з проведеними експертизами, ним встановлено, що слідчим органом штучно затягується досудове розслідування по кримінальному провадженню та не призначаються необхідні експертизи для встановлення обставин по справі. 02.04.2025 ним, як представником потерпілої, було направлено до ГУНП в Львівській області клопотання про призначення додаткової комісійної судово-медичної експертизи з додатковими питаннями для проведення якої просив залучити експертів Одеського ОБСМЕ. 04.04.2025 старший слідчий з ОВС ВРЗСТ СУ ГУНП в Львівській області ОСОБА_4 відмовив в задоволенні клопотання, покликаючись на те, що в ході проведення досудового розслідування вже проведено комісійну судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_6 . Вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, такою що обмежує права потерпілої на участь в проведені досудового розслідування, заявленні клопотань та збиранні доказів. Так, у висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 зафіксовані тілесні ушкодження переважно в правій задній частині тіла. Разом з тим, у висновку транспортно-трасологічної експертизи, в якій зафіксовані пошкодження передньої правої частини кузова автомобіля спереду до заду відносно повздовжньої осі автомобіля, фототаблиці до них, яка підтверджує, що ушкодження утворилися без діагональних ліній, які свідчать про рух пішохода в прямому напрямку. При цьому комісійна судово-медична експертиза не виключає, що пішохід ОСОБА_6 міг змінити рух ліворуч під кутом відносно напрямку руху автомобіля, на що вказує задньо-зовнішня локалізація ушкоджень на його тілі справа, що є на його думку необґрунтованим та нелогічним. 27.03.2025 слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова винесене ухвала про зобов`язання розгляду заяви про вчинення кримінального правопорушення та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.214 КПК України, проведення досудового розслідування з приводу сфальсифікованих та неправдивих висновків експертів Львівського ОБСМЕ. Враховуючи той факт, що наявні сумніви в об`єктивності та неупередженості працівників Львівського ОБСМЕ, вважає за необхідне зазначену експертизу призначати в іншому експертному закладі, а саме в Одеському ОБСМЕ. Враховуючи вищевикладене, з метою повного та об`єктивного проведення досудового розслідування, з метою усунення протиріч між висновками експертиз та досягнення цілей кримінально-процесуального кодексу, просить скаргу задоволити.

Ухвалою слідчого судді від 07.04.2025 відкрито провадження по справі за скаргою, призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник потерпілої - адвокат ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції) скаргу підтримав та просив її задовольнити, покликаючись на наведені в такій підстави.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо доводів cкарги з підстав її необґрунтованості, просив відмовити у її задоволенні.

Заслухавши пояснення представника потерпілої та слідчого, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Одним з напрямів ефективного функціонування державної влади в Україні є забезпечення законності діяльності органів досудового розслідування, які виходячи з принципу верховенства права, зобов`язані керуватись законом при здійсненні своїх повноважень. Саме тому об`єктивно необхідним є створення надійного і ефективного механізму судового контролю за діяльністю органів досудового розслідування, оскільки саме судовий контроль справедливо вважається найбільш дієвим інструментом забезпечення прав і свобод громадян.

Кримінальним процесуальним законом здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні віднесено до повноважень слідчого судді, який є суддею суду першої інстанції, а у випадку, передбаченому статтею 247 КПК України, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Статтею 26 КПК України також встановлено засади диспозитивності кримінального провадження. Зокрема, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В процесі провадження за скаргою слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 26.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001235, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

02.04.2025 представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_5 , надіслано Головному управлінню Національної поліції у Львівській області клопотання про призначення додаткової комісійної судово-медичної експертизи від 01.04.2025. В обґрунтування клопотання зазначено, що у висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 зафіксовані тілесні ушкодження переважно в правій задній частині тіла. Разом з тим, у висновку транспортно-трасологічної експертизи, в якій зафіксовані пошкодження передньої правої частини кузова автомобіля спереду до заду відносно повздовжньої осі автомобіля, фототаблиці до них, яка підтверджує, що ушкодження утворилися без діагональних ліній, які свідчать про рух пішохода в певному напрямку. При цьому комісійна судово-медична експертиза не виключає, що пішохід ОСОБА_6 міг змінити рух ліворуч під кутом відносно напрямку руху автомобіля, на що вказує задньо-зовнішня локалізація ушкоджень на його тілі справа, що є на його думку необґрунтованим та нелогічним.

Постановою старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 04.04.2025 у задоволенні клопотання представника потерпілої - адвоката ОСОБА_3 про призначення додаткової комісійної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні, внесеному 26.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001235, відмовлено. В обґрунтування постанови, слідчим зазначено, що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки в ході проведення досудового розслідування вже проведено комісійну судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_6 , а тому у призначенні повторної експертизи на даний час немає підстав.

Частиною 1 статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Під час досудового розслідування клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав (ч.1 ст.220 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Аналіз наведених положень чинного процесуального законодавства вказує на те, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, наділений повноваженнями стосовно відмови у задоволенні відповідного клопотання з дотриманням відповідної процедури. Також, слідчий зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Вмотивованість процесуального рішення - це фактичне відображення належних мотивів та обґрунтувань даного рішення у його змісті. Зокрема, процесуальне рішення повинно містити відомості про доводи та міркування учасників кримінального провадження, їх оцінку та врахування або відхилення, на підставі конкретно визначених мотивів та доказів, обґрунтування прийняття (врахування) та відхилення доказів і доводів на які посилається заявник, норми права, які застосовані при розгляді клопотання, з наданням належної оцінки тому, чому ті чи інші правові норми та процесуальні положення мають бути застосовані у конкретній ситуації.

Вмотивованість процесуального рішення забезпечує дотримання принципу верховенства права, об`єктивності під час з`ясування обставин справи (оцінки доводів учасника провадження), дотримання основоположних прав та інтересів людини та громадянина під час кримінального провадження. У свою чергу, недотримання наведеної вимоги щодо наведення належних та достатніх мотивів у процесуальному рішенні може призвести до недотримання загальних засад кримінального процесуального законодавства.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що слідчий ОСОБА_4 відмовив у задоволенні клопотання представника потерпілої - адвоката ОСОБА_3 про призначення додаткової комісійної судово-медичної експертизи оскільки в ході проведення досудового розслідування вже проведено комісійну судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_6 .

Разом з тим, у клопотанні представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_3 , як підставою для проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи зазначено те, що наявні у матеріалах справи висновки судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 , транспортно-трасологічної експертизи та комісійної судово-медичної експертизи суперечать один одному, зокрема, в частині локалізації тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_6 та можливого напрямку руху останнього.

При цьому, постанова слідчого від 04.04.2025 містить лише загальні формулювання щодо безпідставності заявлених вимог, у такій постанові слідчим не спростовано доводи, які наведені у клопотанні представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_3 від 01.04.2025, належним чином не обґрунтовано своє рішення, не спростовано іншими об`єктивними матеріалами кримінального провадження.

Більше того, слідчий суддя звертає увагу, що представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_3 було заявлено клопотання про призначення додаткової комісійної судово-медичної експертизи, а в постанові від 04.04.2025 слідчим зазначено, що відсутні підстави для призначення повторної експертизи.

Таким чином, оскільки оскаржувана постанова слідчого не містить належного обґрунтування відсутності підстав для задоволення клопотання в частині призначення додаткової комісійної судово-медичної експертизи в порядку встановленому КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи скаржника є обґрунтованими, а тому постанову старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 04.04.2025 про відмову у задоволенні клопотання про призначення додаткової комісійної судово-медичної експертизи слід скасувати, та зобов`язати старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 або слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, внесене 26.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001235, повторно розглянути вказане клопотання у порядку та спосіб визначений Кримінальним процесуальним кодексом України, про що повідомити заявника.

Щодо вимоги скарги в частині зобов`язання слідчого призначити додаткову комісійну судово-медичну експертизу з додатковими питаннями для проведення якої залучити експертів Одеського ОБСМЕ, а на вирішення експертам поставити питання, запропоновані представником потерпілої, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно правового висновку, викладеного в п.п.19, 20 постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14.02.2023 у справі №405/680/22, провадження №51-1544км22, враховуючи різну правову природу рішень і дій , ч.2 ст.307 КПК України визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження. При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (ч.3 ст.22 КПК України). Таким чином, Суд робить висновок про те, шо ст.307 КПК України не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування.

Слідчий суддя, виходячи з того, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги представника потерпілої - адвоката ОСОБА_3 в частині зобов`язання слідчого призначити додаткову комісійну судово-медичну експертизу з додатковими питаннями, для проведення якої залучити експертів Одеського ОБСМЕ, з поставленням на вирішення експертам конкретних запитань, запропонованих представником потерпілої. Разом з тим, скасування постанови та зобов`язання слідчого повторно розглянути відповідне клопотання з врахуванням мотивів та обставин наведених у цій ухвалі буде достатнім для забезпечення можливості сторони потерпілої реалізувати свої процесуальні права.

Враховуючи наведені вище доводи та мотиви, приходжу до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 9, 303, 306, 307, 309, 370-372, 376 КПК України,-

п о с т а н о в и в:

скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 04.04.2025 про відмову у задоволенні клопотання про призначення додаткової комісійної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні, внесеному 26.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001235 - скасувати.

Зобов`язати старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 або слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, внесене 26.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001235, повторно розглянути клопотання представника потерпілої адвоката ОСОБА_3 від 01.04.2025 про призначення додаткової комісійної судово-медичної експертизи у порядку та спосіб визначений Кримінальним процесуальним кодексом України, про що повідомити заявника.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 11.04.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1