СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1880/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003117 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02.10.2024 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Велика Лепетиха, Великолепетихського району Херсонської області, українця, громадянина України, з незакінченою вищою військовою освітою, не одруженого, який є водієм мінометної батареї 2-го механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 131-РС від 29.05.2024, сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду водія мінометної батареї 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно з ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. ст. 27, 28 Конституції України, обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Так, під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст. 11, 49, 56 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Згідно зі статтями 41, 68 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, в Україні із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан, який діє по теперішній час.

Однак, ОСОБА_3 , використовуючи умови воєнного стану, у порушення вказаних вимог законодавства вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, ОСОБА_3 , 02.10.2024, приблизно о 15.45 годин, виходячи з підземного переходу на станції метро «Академмістечко», помітив раніше не знайому йому малолітню ОСОБА_6 , котра тримала в руці мобільний телефон марки «Iphone11», та прямувала в бік пр. Ак. Палладіна, в м. Києві. Відчуваючи потребу в грошових коштах, не маючи постійного джерела доходу та користаючись тим, що малолітня ОСОБА_6 не буде чинити опір його діям, ОСОБА_3 вирішив відкрито заволодіти чужим майном. Переслідуючи мотив, направлений на заволодіння чужим майном, з метою подальшого його обернення на свою користь та особистого збагачення, усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, ОСОБА_3 , прослідував за малолітньою ОСОБА_6 . Та 02.10.2024, приблизно о 16.00 годин, коли малолітня ОСОБА_6 проходила повз будинок АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 раптово вирвав з її рук мобільний телефон марки «Iphone11», чорного кольору у силіконовому чохлі темно-синього кольору (матеріальної цінності не становить), в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора «Водафон» з номером телефону НОМЕР_2 (матеріальної цінності не становить), вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №3565 від 10.10.2024 на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто на 02.10.2024, становить 10000 гривень.

Заволодівши в такий спосіб чужим майном, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік разом з викраденим майном, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши малолітній потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 10000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів до справі.

Аналізуючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена, а кваліфікація його дій за ч.4 ст. 186 КК України вірна, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, обставини скоєння злочину, враховує особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не судимий, є військовослужбовцем, його відношення до скоєного. Згідно ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, шляхом повернення викраденого майна. Згідно ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання останнього, суд визнає, вчинення злочину щодо малолітньої особи. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати міру покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням пом`якшуючих обставин, а саме щирого каяття, активного сприяння у розкритті злочину, добровільного відшкодування завданого збитку, шляхом повернення викраденого майна, а також враховуючи, що обвинувачений проходив службу в ЗСУ, є учасником бойових дій, раніше не судимий, його молодий вік, суд вважає за необхідне при призначені покарання застосувати ст. 69 КК України, та призначити покарання нижче від найнижчої межі, оскільки саме таким покаранням буде досягнуто мету, передбачену ч. 2 ст. 50 КК України.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України підлягає стягненню із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави вартість проведення експертизи № 3565 від 10.10.2024, що становить 378 гривень 64 копійки.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України і призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 - у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» - залишити без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, а саме: 02.10.2024.

Стягнути з ОСОБА_3 вартість проведення експертизи, що становить 378 (триста сімдесят вісім) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки на користь держави.

Речові докази, після набрання вироком законної сили:

- диск з відеозаписом камер відео спостереження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «Iphone11», чорного кольору - залишити потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1