Справа № 761/1096/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3898/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 рокуОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 3684, ч. 2 ст. 384 КК України, змінено запобіжний захід у виді застави на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, прокурором подано апеляційну скаргу, в якій останній просив скасувати оскаржувану ухвалу.

Вивчивши апеляційну скаргу, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора слід відмовити виходячи із наступного.

Статтею 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Статтею 422-1 КПК України передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

З аналізу вищевказаної норми Закону слідує, що апеляційному оскарженню підлягають лише ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміну іншого запобіжного заходу на тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про зміну запобіжного заходу у виді застави на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не може бути предметом самостійного апеляційного оскарження, заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної скарги на остаточне судове рішення за наслідком розгляду кримінального провадження.

Наведене вказує на те, що апеляційна скарга прокурора на ухвалу суду про зміну запобіжного заходу у виді застави на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

При цьому, вважаю безпідставним посилання апелянта на постанову Верховного суду від 17.05.2021 року у справі № 335/9520/19, як на підставу для оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року, оскільки вказана постанова стосується можливості апеляційного оскарження ухвал слідчих суддів, постановлених під час досудового розслідування відповідно до ст. 309 КПК України, тоді як оскаржувана ухвала постановлена на стадії судового розгляду в суді першої інстанції, а тому при вирішенні питання щодо можливості її апеляційного оскарження слід керуватися нормами ч. 2 ст. 392 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

У зв`язку із наведеним, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 399, 422-1 КПК України,

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 424 КПК України.

Суддя ОСОБА_2