Справа № 149/3853/24
Провадження №11-сс/801/969/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

зі секретарем: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2024 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000150 від 02.02.2023 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працевлаштованого, одруженого, на утриманні якого двоє неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2024 року задоволено клопотання слідчого СВ Хмільницького РВПР ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000150 від 02.02.2023 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Згідно клопотання слідчого 02.02.2023 до ЄРДР за № 0000150 внесено відомості за фактом вчинення ОСОБА_7 діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Підслідність вказаного кримінального провадження постановою від 26.03.2024 заступника Генерального прокурора ОСОБА_10 визначено за Хмільницьким РВП ГУНП у Вінницькій області.

Ухвалою слідчого судді від 15.11.2024 у справі № 149/3667/24 підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18:50 год. 04.12.2024.

Постановою керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_11 від 02.12.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000150 до 04.01.2025.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2024 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що посилання слідчого на наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, а саме ознайомлення з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, складання обвинувального акта із направленням його до суду не виправдовує подальше тримання ОСОБА_7 під вартою.

Слідчим суддею при продовженні запобіжного заходу відповідно до п.3 ст. 194 КПК України необгрунтовано, в чому саме полягає недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризикам та не вказано, які саме докази доводять існування кожного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також зазначає, що слідчим суддею залишено поза увагою, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 не оголошено, а вручення йому фотокопії повідомлення про підозру від 15.11.2024 під час судового засідання при обранні підозрюваному запобіжного заходу не свідчить про дотримання слідчим вимог процесуального закону саме по її оголошенню.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі, та просили їх задовольнити, прокурора ОСОБА_8 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.177, 178, 183, 184 КПК України, бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

На думку апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 02.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 були внесені відомості за фактом вчинення ОСОБА_7 діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

21.09.2024 слідчим СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 повідомлення про підозру відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у провадженні № 0000150 направлено засобами поштового зв`язку.

14.11.2024 о 18:50 год. ОСОБА_7 затримано на підставі ст. 208 КПК України, на виконання ухвали слідчого судді від 27.09.2024.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України оголошено ОСОБА_7 , що підтверджено копією цього повідомлення від 15.11.2024.

Отже, органом досудового розслідування дотримано вимоги ч.2 ст. 278 КПК України, відповідно до якої письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні злочину.

На початковій стадії досудового розслідування кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Повідомивши ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, слідчий зібрав, перевірив та оцінив у встановленому законом порядку докази, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, за яке Кримінальним кодексом України передбачене покарання, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Феррарі Браво проти Італії», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Вказане свідчить про те, що на стадії вирішення питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Отже, з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність існування фактів, інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив, не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги, ст. 17 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію « Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 щодо відсутності обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, є безпідставними.

Приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу, слідчий суддя дослідив доводи клопотання про продовження строку тримання під вартою, з урахуванням необхідності виконання ряду процесуальних дій, а також з урахуванням того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, дійшов висновку, щодо продовження запобіжного заходу тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Апеляційний суд вважає, що, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст. 199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

Судом апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. 422 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 .

Ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2024 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4