Провадження № 1-кс/643/2287/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2024 м. Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду у м. Харкові клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна, -

встановив:

До слідчого судді Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , у якому просить частково скасувати арешт у кримінальному провадженні № 0001658 від 15.08.2023, який накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 15.04.2024 на мобільний телефон «REALME», та повернути мобільний телефон власнику.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 15.04.2024 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова у кримінальному провадженні № 0001658 від 15.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 4261 КК України, накладено арешт на мобільний телефон «REALME», а також інші речі.

Станом на теперішній час на думку адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , відпала необхідність у подальшому зберіганні вказаного мобільного телефону, адже, на думку заявника, було достатньо часу для проведення всіх слідчих (розшукових) дій. У зв`язку із проведенням всіх необхідних процесуальних з вилученим мобільним телефоном, необхідності у подальшому обмеженні прав на вільне користування та розпорядження предметом власності немає.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2024 відкрито провадження в справі, в судове засідання викликано заявника, слідчого, прокурора.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 12.12.2024 задоволено клопотання представника зявника та витребувано з Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, матеріали кримінального провадження № 0001658 від 15.08.2024.

ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому та у наданих 30.12.2024 через канцелярію суду поясненнях, просив клопотання задоволити.

Представник органу досудового розслідування до суду не з`явився, про дату й час розгляду клопотання сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив, що не перешкоджає судовому розгляду.

Прокурор до суду не з`явився, про дату й час розгляду клопотання сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив, що не перешкоджає судовому розгляду. Через канцелярію суду 30.12.2024 подав заяву про неможливість надання матеріалів кримінального провадження, у зв`язку з чим просив відкласти судове засідання на іншу дату.

З матеріалів справи слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за процесуального керівництва Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001658 від 15.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 4261 КК України.

Під час розгляду клопотання встановлено, що 15.04.2024 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова у кримінальному провадженні № 0001658 від 15.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 4261 КК України, накладено арешт на мобільний телефон «REALME», а також інші речі. Відповідно до зазначеної ухвали вилучені предмети постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 10.04.2024 визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб?єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції» (заява № 19776/92) від 25.06.1996, «Колишній король Греції та інші проти Греції» (заява № 25701/94) від 23.11.2000 та «Малама проти Греції» (заява № 43622/98) від 19.11.2009).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У матеріалах клопотання заявником не зазначено, який процесуальний статус в кримінальному провадженні має особа, в інтересах якої ним подано клопотання, а саме ОСОБА_4 . Також заявником не підтверджено факт належності мобільного телефону, щодо якого власне подано клопотання про часткове скасування арешту, особі, інтереси якої заявник представляє. Заявник не надав інформації щодо етапу досудового розслідування, не володіє інформацією щодо його можливого закінчення. Жодного процесуального документу, який би вказував на проведення з арештованим майном усіх необхідних слідчих дій слідчому судді не надано. Питання оскарження бездіяльності органу досудового рослідування не ставилося.

Заявником не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, не доведено досягнення мети застосованого арешту майна, що могли б уможливити скасування такого, з погляду на що відсутні підстави для задоволення клопотання.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, виходячи з позиції розумних строків, виходячи з того, що потреби досудового розслідування на даний час виправдовують такий спосіб втручання у права осіб, який базується на загальних засадах кримінального провадження, покликаний досягти його завдань та виступає належною правовою процедурою, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для вкотре повторного відкладення розгляду матеріалів клопотання, а також відсутності підстав для задоволення клопотання, так як матеріали клопотання не містять доказів, аналіз яких мав би свідчити про наявність підстав для часткового скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 170, 174, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001658 від 15.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 4261 КК України, який накладено ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 15.04.2024 - відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1