Справа № 165/3906/23
Провадження № 1-в/165/12/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання представника Володимирського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Жовтневе міста Нововолинська, Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працюючий, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 27.05.2024 року за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, та на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на один рік,

про звільнення від призначеного покарання на підставі частини 2 статті 74 КК України,

встановив:

Представник Володимирського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області звернувся із поданням до суду про звільнення засудженого ОСОБА_5 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Подання обгрунтоване тим, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 27.05.2024 року за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, та на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на один рік. Законом України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185, ст. 190, ст. 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. А тому орган пробації ставить питання про звільнення засудженого за ч.4 ст.185 КК України від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння, оскільки завдана матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_6 є меншою, ніж визначена станом на 01.01.2023 року 2684грн.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явися, подав до суду письмову заяву в якій просить проводити розгляд подання за його відсутності, подання підтримує, просить його задоволити.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явися, подав до суду письмову заяву в якій просить проводити розгляд подання за його відсутності, подання підтримує, просить його задоволити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання органу пробації та просив звільнити засудженого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння, караність якого законом усунута та вважати ОСОБА_5 засудженим вироком Нововолинським міським суду Волинської області за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з положеннями ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У той же час визначення суми, яка дорівнює 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, здійснюється виходячи з розміру неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 27.05.2024 року ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України і призначено остаточне покарання із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 5 років, та звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Вирок набрав законної сили 26 червня 2024 року.

Так, ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України.

Водночас майнова шкода спричинена потерпілій ОСОБА_7 , що встановлена вироком становить: за епізодом викрадення майна 22.10.2023 639,50грн., за епізодом викрадення майна 22.10.2023р - 619,70грн.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2023 року становить 2684 грн.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст.5 КК України, на момент вчинення (у 2023 році) ОСОБА_5 діяння, за яке він засуджений вищевказаним вироком суду від 03.07.2024, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становить 2684 грн.

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК України.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджений до покарання за вчинення діяння, що мало місце в жовтні 2023 на суму менше 2684 грн., кримінальна караність яких законом усунена, суд дійшов висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає до задоволення, у зв`язку з чим останній підлягає звільненню від призначеного покарання за ч. 4 ст 185 КК України, призначеним вироком суду від 27.05.2024 року.

В той же час, вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 27.05.2024 року ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік. При цьому, за правилами ч.1 ст.70 КК України покарання за ч. 1 ст. 357 КК України було поглинуто покаранням, призначеним за ч. 4 ст. 185 КК України. Оскільки ч. 1 ст. 357 КК України не підпадає під декриміналізацію, тому вищевказаний вирок підлягає подальшому виконанню в частині покарання, яке було призначене за ч. 1 ст. 357 КК України, а саме у виді обмеження волі, який слід виконувати самостійно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

постановив:

Подання представника Володимирського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області задовольнити.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного вироком Нововолинського міського суду Волинської області 27.05.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння.

Покарання, призначене ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 27.05.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, у виді обмеження волі строком на один рік із застосуванням ст.ст. 75 та 76 КК України виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом семи діб з моменту її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1