Справа №463/1274/25
Провадження №1-кс/463/1340/25
У Х В А Л А

12 лютого 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 2024 року у кримінальному провадженні № 0000050 про відмову у задоволенні клопотання про проведення негласних слідчих розшукових дій,-

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 2024 року у кримінальному провадженні № 0000050 про відмову у задоволенні клопотання про проведення негласних слідчих розшукових дій. Просить таку скасувати та зобов`язати слідчого провести негласні слідчі розшукові дії.

Скаргу мотивує тим, що у провадженні старшого слідчого ОСОБА_4 перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 426 ч.4 Кримінального кодексу України. Потерпілим у кримінальному провадженні є гр. ОСОБА_3 ,. Відповідно до матеріалів досудового розслідування вказаного кримінального провадження у військового прокурора західного регіону м. Львів вул. Клепарівська 20 знаходиться кримінальне провадження від 13.07.2024 року за фактом умисного невиконання військовими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 дій, які вони за своїми службовими обов`язками повинні були виконати.. Вважає постанову про відмову у задоволенні клопотання про проведення негласних слідчих розшукових дії у кримінальному провадженні № 0000050 від 2024 року такою, що винесено передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення у зв`язку із таким. А тому звернувся до слідчого судді з відповідною скаргою, яку просить задовольнити.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, тому слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлялася належним чином. До судового засідання надіслав письмові заперечення, згідно яких просив відмовити в задоволенні скарги з підстав, що у кримінальному провадженні 0000050 від 14.08.2024 за заявою ОСОБА_3 не виносилась постанова про відмову в проведенні слідчих дій.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги вважаю, що в задоволенні такої слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ч. 1 ст. 5 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України).

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

На підставі ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень ст. 95 КПК України процесуальними джерелами доказів є, в тому числі, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом, зокрема, ініціювання проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу (ч. 3 ст. 93 КПК України).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне (ч.3 ст. 110 КПК України).

У відповідності до ч.5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з:1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Як вбачається з матеріалів скарги скаржник звернувся до суду із вимогою про скасування постанови слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 2024 року у кримінальному провадженні № 0000050 про відмову у задоволенні клопотання про проведення негласних слідчих розшукових дій. Копії оскаржуваної постанови до матеріалів скарги не долучив.

Поряд з цим, з представлених слідчих письмових заперечень судом встановлено, що жодна постанова від 2024 року у кримінальному провадженні № 0000050 про відмову у задоволенні клопотання про проведення негласних слідчих розшукових дій не приймалась, що відтак свідчить про відсутність об`єкту оскарження, передбаченого положення ч.1 ст.303 КПК України. Вказаної обставини скаржник не спростував.

Зважаючи на те, що скаржником не доведено наявності об`єкту оскарження, передбаченого положення ч.1 ст.303 КПК України, про який зазначає у поданій скарзі, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність поданої скарги та відсутність правових підстав для її задоволення, а тому в задоволенні такої відмовляє.

Керуючись вимогами ст.ст.303, 306, 307, 372 КПК України, -

постановив:

В скарзі ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 2024 року у кримінальному провадженні № 0000050 про відмову у задоволенні клопотання про проведення негласних слідчих розшукових дій - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1