Справа № 304/2606/24 Провадження № 1-кс/304/815/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000273 від 15 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до слідчого судді з даним клопотанням та просить накласти арешт на тимчасово вилучені під час огляду місця події автомобіль марки «Мазда 6», р/н НОМЕР_1 , червоного кольору, та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 і металеві щипці (кусачки), жовто-чорного кольору, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Клопотання мотивує тим, що Закарпатською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення слідчим відділенням відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, під час якого встановлено, що 14 жовтня 2024 року близько 22:00 год на блокпості між населеними пунктами Дубриничі Зарічево працівниками ДПСУ зупинено автомобіль марки «Мазда 6» під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та пасажиром ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мав намір незаконно перетнути державний кордон, в чому ОСОБА_4 йому сприяв. Прокурор вказує, що 15 жовтня 2024 року було проведено огляд місця події території тимчасово встановленого блокпосту між населеними пунктами Дубриничі Зарічево Ужгородського району Закарпатської області, де розташований легковий автомобіль марки «Мазда 6», р/н НОМЕР_1 , червоного кольору, під час якого виявлено та вилучено на підлозі біля задніх сидінь металеві кусачки, жовто-чорного кольору, а також сам транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію такого. Також зазначає, що постановою слідчого від 15 жовтня 2024 року вказане майно, що було вилучено під час огляду місця події, було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженню. Відтак прокурор вважає за необхідне накласти арешт на вказані транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію, а також виявлені кусачки, оскільки такі є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а тому посилаючись на положення ч. 1, 3 ст. 170 КПК України, просить клопотання задовольнити.

Ініціатор клопотання у судове засідання не з`явився, одночасно з клопотанням подав заяву про розгляд такого за його відсутності, підтримує клопотання у повному обсязі та просить задовольнити.

Власник майна у судове засідання також не з`явився, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя, вивчивши надані ініціатором клопотання матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, прийшов до такого висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як видно з наданих прокурором матеріалів, 15 жовтня 2024 року від 94 прикордонного загону Державної прикордонної служби України надійшло повідомлення про виявлення кримінального правопорушення, а саме про виявлення та затримання прикордонним нарядом «Контрольний пост» на околиці населеного пункту Дубриничі на напрямку 198 п/зн транспортний засіб марки «Мазда», р/н НОМЕР_1 , в якому перебувало двоє осіб ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 , діючий військовослужбовець ЗСУ, ВЧ НОМЕР_3 . В ході опитування стало відомо, що останній причетний до організації незаконного переправлення ОСОБА_5 через кордон, за що ОСОБА_5 мав заплатити грошову винагороду у сумі 10 000 доларів США невстановленій особі після перетину державного кордону України (а. к. 9, 10-11).

Того ж дня за вказаним фактом було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000273 від 16 жовтня 2024 року (а. к. 4).

Окрім цього того ж дня було проведено огляд місця події транспортного засобу марки «Мазда 6», р/н НОМЕР_1 , червоного кольору, який припарковано біля тимчасово встановленого блокпосту на початку села Дубриничі Ужгородського району, під час якого на підлозі біля задніх сидінь виявлено металеві кусачки, жовто-чорного кольору, які вилучено, а також вилучено сам транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію такого серії НОМЕР_2 (а. к. 12-14).

При цьому як видно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником транспортного засобу марки «Мазда 6», р/н НОМЕР_1 , червоного кольору, 2009 року випуску, є ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_3 в/ч (а. к. 15, 16).

Постановою заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 про визнання предмету речовим доказом від 15 жовтня 2024 року вказане вище майно, що було вилучене під час огляду місця події, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000273.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України видно, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Прокурором доведено, що вилучене майно, має значення речового доказу у кримінальному проваджені № 0000273 та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Поряд з цим слідчий суддя додатково враховує, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, який в цьому випадку є найбільш дієвим та виправдовує ступінь втручання у право власності.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_4 , оскільки це сприятиме досягненню дієвості цього кримінального провадження, таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням, а тому таке підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», зокрема ухвали про арешт майна у кримінальних провадженнях оприлюднюються в електронній формі не раніше дня їх звернення до виконання.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000273 від 15 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Мазда 6», р/н НОМЕР_1 , червоного кольору, 2009 року випуску, власником якого на підставі Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_3 в/ч, а також Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та металеві щипці (кусачки), жовто-чорного кольору, шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Виконання зазначеної ухвали покласти на заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1