Справа № 487/3862/22
Провадження № 1-кп/487/229/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження 0000765 від 02.06.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, має середню спеціальну освіту, не працює, розлучений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

Встановив:

30.11.2022 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_6 , за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, посилаючись на відсутність підстав для повернення обвинувального акту та відсутність підстав для закриття кримінального провадження, просив про його призначення до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 вважали можливим призначити справу до судового розгляду.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав:

Згідно з вимогами ст. 314 ч.3 п.3,5 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України або призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

З матеріалів обвинувального акту та додатків до нього вбачається, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, грубих порушень при складенні обвинувального акту не виявлено і підстав для його повернення прокурору не вбачається, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності. Дане кримінальне провадження підсудне Заводському районному суду м. Миколаєва.

Підстав, передбачених п.п.4-8, 10 частини першої та частиною другою статті 284 КПК України, для закриття провадження немає. Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло.

Відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 до судового розгляду.

Судовий розгляд, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені частиною 2 ст.27 КПК України відсутні.

В судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора, захисника, обвинуваченого.

Крім того, в судовому засіданні 06.11.2024 прокурором подані клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, та про надання дозволу на затримання ОСОБА_3 з метою його приводу до суду для вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні не тяжкого злочину, неодноразово не з`являвся в судові засідання, в зв`язку з чим судом застосовувався примусовий привід та оголошувався його розшук. Вказані обставини свідчать про існування ризику переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, відсутність у обвинуваченого місця робот та законного джерела доходу доводить існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України. Посилаючись на наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також переховування обвинуваченого від суду та неможливість виконання його приводу, прокурор просив суд задовольнити клопотання та надати дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 з метою його приводу до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

06.11.2024 судом постановлено ухвалу про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою його приводу до Заводського районного суду м. Миколаєва для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_3 та зупинено провадження у справі.

14.01.2025 обвинуваченого ОСОБА_3 доставлено до суду, в зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про відновлення провадження у справі.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Додатково, на підтвердження існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурор надав інформацію про внесення до ЄРДР 29.11.2024 відомостей, що можуть свідчити про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 436-2 КК України.

Захисник ОСОБА_5 частково заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту із забороною залишати місце проживання в період часу з 20:00 год. до 06:00 год., оскільки обвинуваченому необхідно працювати для того, щоб себе прогодувати.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав доводи захисника, зазначив, що має постійне місце проживання, де проживає разом із матір`ю та братом, в судове засідання він не з`являвся, оскільки мав неофіційну роботу, яка була пов`язана із виїздами за межі міста Миколаєва, запевняв, що буде з`являтися до суду.

Вирішуючи клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Пунктом 3 частини 2 ст. 183 КПК України визначено, що Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального право рушення, передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до Заводського районного суду м. Миколаєва 30.11.2022 та ухвалою суду від 05.12.2022 призначено підготовче судове засідання.

В зв`язку з неявками обвинуваченого ОСОБА_3 в підготовче судове засідання 19.01.2023 та 14.03.2023, судом постановлено ухвалу про примусовий привід обвинуваченого. В зв`язку з відсутністю обвинуваченого ОСОБА_3 за місцем проживання, ухвала суду про примусовий привід не виконана та 24.05.2023 судом постановлено ухвалу про розшук обвинуваченого та зупинення провадження у справі.

16.05.2024 на виконання ухвали суду про розшук обвинуваченого, працівниками поліції доставлено ОСОБА_3 до суду, де останнім власноруч написано заяву про те, що він повідомлений про наступне судове засідання та зобов`язується явитися у вказаний час, а також вручено судову повістку про виклик в судове засідання 20.06.2024 о 10-45 год., про що свідчить розписка ОСОБА_3 про отримання повістки.

Проте, в судове засідання обвинувачений ОСОБА_3 знову не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, в зв`язку з чим 20.06.2024 постановлено ухвалу про примусовий привід обвинуваченого до суду на 15.07.2024 на 10-45 год.

В судове засідання 15.07.2024 обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився, ухвала про його примусовий привід не виконана, оскільки працівниками поліції не встановлено його місце знаходження та місце проживання, в зв`язку з чим, судом повторно постановлено ухвалу про розшук обвинуваченого та зупинення провадження у справі.

07.08.2024 на виконання ухвали суду про розшук обвинуваченого, працівниками поліції доставлено ОСОБА_3 до суду, де останнім власноруч написано заяву про те, що він повідомлений про наступне судове засідання 02.09.2024 о 10-30 год. та зобов`язується явитися у вказаний час, а також вручено судову повістку про виклик в судове засідання на 02.09.2024 о 10-30 год., про що свідчить розписка ОСОБА_3 про отримання повістки.

Проте, в судові засідання 02.09.2024 о 10-30 год. та 10.10.2024 о 10-45 год. обвинувачений ОСОБА_3 знову не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, в зв`язку з чим 10.10.2024 постановлено ухвалу про примусовий привід обвинуваченого до суду на 06.11.2024 на 10-45 год.

В судове засідання 06.11.2024 обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився, судова повістка про виклик обвинуваченого, яка була направлена поштою на адресу місця проживання: АДРЕСА_1 , повернута до суду в відміткою Укрпошти про причини повернення адресат відсутній за вказаною адресою.

Крім того, примусовий привід ОСОБА_3 не виконано, в зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання. З наданих письмових пояснень ОСОБА_8 вбачається, що вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_3 , який за адресою АДРЕСА_1 , тривалий час не проживає.

Ухвалою суду від 06.11.2024 надано дозвіл на затримання ОСОБА_3 з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оголошено розшук обвинуваченого та зупинено провадження до його розшуку.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.01.2025 ОСОБА_3 затримали 14.01.2025 о 10:10 год., на підставі ухвали суду від 06.11.2024.

Таким чином, за 2 роки, які кримінальна справа перебуває в провадженні суду, ОСОБА_9 тричі оголошувався у розшук, в якому перебував в загальній кількості понад 1 рік 2 місяці, допустив 9 неявок в судові засідання без повідомлення причин, та жодного разу не з`явився на виклик суду самостійно.

Вказані обставини беззаперечно свідчать про переховування ОСОБА_3 від суду та підтверджують існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, суд вважає доведеним існування обставин, які свідчать про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 не має законного джерела доходів, а тому може продовжити злочинну діяльність. Більш того, існування вказаних обставин, підтверджується витягом з ЄРДР від 29.11.2024, відповідно до якого у кримінальному провадженні №0000314 здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 436-2 КК України, до вчинення якого може бути причетний ОСОБА_3 .

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує те, що ОСОБА_9 не перебуває у зареєстрованому шлюбі, не має на утриманні неповнолітніх дітей, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, не працює, не має законних джерел доходів, раніше не судимий в силу ст.89 КК України.

Суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні прокурора, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.

Доводи сторони захисту щодо можливості забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд оцінює критично, оскільки: - обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків з особами, що заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання ним процесуальних обов`язків, що унеможливлює застосування особистої поруки; - обвинувачений, хоча і має зареєстроване місце проживання, але проживає за цією адресою періодично, не має законних джерел доходів, що свідчить про те, що застосування домашнього арешту або особистого зобов`язання не зможе перешкодити йому ухилятися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визначити заставу в межах розміру, встановленого п.1 ч.5 ст. 182 КПК України 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 60560 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 314-316, 369-372, 392, 395 КПК України, суд

Ухвалив:

Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження 0000765 від 02.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України, на 23.01.2025 на 13:30 год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора, захисника, обвинуваченого.

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України, запобіжний захід тримання під вартою з утриманням в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» строком на 60 діб до 14.03.2025 включно.

Визначити розмір застави, після внесення якої обвинувачений повинен бути звільнений з під варти, в сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Покласти на ОСОБА_3 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- не відлучатися за межі м. Миколаєва без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

Попередити ОСОБА_3 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст..194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала суду в частині тримання під вартою діє до 14.03.2025 включно та підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя : ОСОБА_1