Справа №127/6364/25
Провадження №1-кс/127/2863/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Піщанка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянки України, не одруженої, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження №0000153, від 25.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000153, від 25.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливу мету, діючи умисно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України, та відповідальність за їх незаконний обіг, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час, але не пізніше 25 лютого 2025 року, незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яку незаконно зберігала з метою збуту.

В подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, 25 лютого 2025 року, близько 17 год. 00 хв., незаконно зберігаючи при собі, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, знаходячись за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 98 Б, була зупинена працівниками сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, з метою перевірки документів відповідно до ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію» та на запитання працівників поліції про наявність заборонених речовин, ОСОБА_5 усвідомлюючи, що її дії, спрямовані на незаконне зберігання з метою збуту психотропних речовин, будуть викриті, повідомила, що у неї при собі наявна особливо небезпечна психотропна речовина - PVP.

В подальшому, 25 лютого 2025 року о 19 год. 55 хв. слідчим СВ відділення поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області на ділянці місцевості, яка розташована неподалік будинку №98Б, по вул. Хмельницьке шосе у м. Вінниці, під час затримання ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України, проведено обшук останньої, в ході якого виявлено та вилучено - пристрій для куріння та пристрій для подрібнення, який поміщено до спец. пакету НПУ PSP 1207097; 2 (два) поліетиленових пакети з вмістом кристалічної речовини, які поміщено до спец. пакету НПУ PSP 1207098; 16 (шістнадцять) згортків обмотані клейкою стрічкою типу ізолента червоного кольору, при розгортанні одного виявлено поліетиленовий зіп - пакет з вмістом кристалічної речовини, із яких 1 (один) згорток поміщено до спец. пакету НПУ PSP 1207092, 15 (п`ятнадцять) згортків поміщено до спец. пакету НПУ PSP 1207093; 30 (тридцять) згортків обмотані клейкою стрічкою зеленого кольору, із яких 29 (двадцять дев`ять) згортків поміщено до спец. пакету НПУ PSP 1207091, 1 (один) розмотаний згорток з вмістом кристалічної речовини поміщено до спец. пакету НПУ PSP 1207090; 4 (чотири) згортки обмотані клейкою стрічкою чорного кольору, із яких 3 (три) поміщено до спец. пакету НПУ PSP 1207095 та 1 (один) поміщено до спец. пакету НПУ PSP 1207094, які остання зберігала з метою подальшого збуту.

Згідно з висновком експерта надана на експертизу кристалічна речовина, містить психотропну речовину PVP. PVP відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. В кристалічній речовині, масою 1,9091 , маса PVP становить 1, 4941 г.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання психотропних речовин з метою збуту, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини.

25.02.2025 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Піщанка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянку України, не одружену, не працюючу, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судиму, затримано в порядку ст. 208 КПК України та 26.02.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 згідно ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховування підозрюваної від органу досудового розслідування (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а тому, знаючи про тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, з метою уникнення відповідальності за його вчинення остання може переховуватися від органу досудового розслідування та, у подальшому від суду. Слід зазначити, що враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у розумінні практики Суду у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що ризик, визначений п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - спроба переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є достатнім для переконання, що жоден з більш м`яких заходів в даному випадку є недоцільним і саме тримання під вартою може запобігти зазначеному ризику;

-незаконного впливу підозрюваного на свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки, згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому, ОСОБА_5 може здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні з метою подальшого уникнення кримінальної відповідальності;

- вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, офіційного місця роботи, місця проживання на території міста Вінниця та Вінницької області, а тому з метою незаконного збагачення може вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Підстави для обрання підозрюваній ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу відсутні, тому що вона притягується до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Беручи до уваги вищевикладене та те, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, не має стійких соціальних факторів стримання як родина, місце роботи, остання може вчинити аналогічні кримінальні правопорушення, а також враховуючи те, що остання усвідомлюючи можливість подальшого відбування покарання в місцях позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчиняти нові умисні кримінальні правопорушення, а тому наявні ризики відповідно до п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення у клопотанні зазначає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт як і застава не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення нею психологічного впливу на свідків, тощо.

Оскільки, кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 вчинене без застосування насильства щодо життя та здоров`я особи, то відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити розмір застави.

Враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, сторона обвинувачення вважає, що такий запобіжний захід як застава в розмірі визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб забезпечить належну поведінку підозрюваного, що відповідно сприятиме забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Таким чином, у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, так як наявні у матеріалах кримінального провадження дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави стороні обвинувачення вважати, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, такий не забезпечить належного виконання підозрюваною її процесуальних обов`язків. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає належної оцінки порушень цінностей суспільства.

Беручи до уваги вказані обставини, а також те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, найтяжча міра покарання за який передбачена у виді позбавлення волі на строк до десяти років із конфіскацією майна, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам, тому з урахуванням викладеного слідчий у клопотанні просив його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримала, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому просила застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення клопотання. Вказала, що підозрювана щиро кається у вчиненні злочину, має на утримані малолітню дитину, що свідчить про наявність соціальних зв`язків. Тому просила застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, або зменшити розмір застави до мінімального розміру, враховуючи її скрутний матеріальний стан.

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала думку свого захисника. На запитання суду зазначила, що вона не одружена, має середню спеціальну освіту кухаря кондитера, є внутрішньо переміщеною особою. На запитання суду щодо джерел доходів зазначила, що проживає за рахунок виплат внутрішньо переміщеної особи. Зазначила, що її дитина перебуває у її рідного брата, який здійснює за нею (дитиною) догляд, а тому просила не вживати заходів щодо передачі дитини під нагляд органам опіки та піклування, оскільки доцільність у цьому відсутня.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання підозрюваної та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 інкримінується скоєння тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, проте вона раніше не судима, вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає, має на утримані малолітню дитину, що свідчить про наявність соціальних зв`язків, є внутрішньо переміщеною особою, яка не має на неокупованій території України не джерел доходів ні майна.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи підозрюваний наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Слідчим в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрювана ОСОБА_5 , враховуючи тяжкість інкримінованого їй злочину, може намагатись переховуватись від органу досудового розслідування, з метою уникнення покарання. Також встановлена наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та їх дослідження.

Щодо визначення розміру застави, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судове засідання. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого (за даних обставин підозрюваного). Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

В судовому засіданні встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 не працює та єдиним джерелом доходу являються грошові виплати у вигляді допомоги як внутрішньо переміщеній особі, майна у власності не має, не працює, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, слідчий суддя переконаний в доцільності задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з встановленням застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На переконання судді саме такий розмір застави, що встановлюється судом в межах визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатний запобігти відповідним ризикам, та забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) діб з моменту затримання ОСОБА_5 , тобто з 16:55 год. 25 лютого 2025 року.

Встановити строк дії ухвали до 16:55 год. 26 квітня 2025 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Визначити ОСОБА_5 розмір застави у межах 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави покластина ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатись з населеного пункту де вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-утриматись від спілкування з особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України.

Якщо ОСОБА_5 не виконає покладені на неї обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрювану ОСОБА_5 визначити термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: