УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про те, що невстановлені громадяни, використовуючи підконтрольні їм підприємства разом з іншими невстановленими службовими особами підприємств вчинили дії, направлені на умисне ухилення від сплати податків, що призвело до ненадходження до бюджету податку на додану вартість в особливо великих розмірах.

При цьому, відповідно наявних матеріалів кримінального провадження, встановлено, що фактично ПММ, які відповідно до податкових накладних реалізовано ряду підприємств на території України, реалізується за готівкові кошти оптом та в роздріб невстановленому колу осіб.

Також під час досудового розслідування встановлено, що на території Білгород-Дністровського району Одеської області невстановлені особи здійснюють незаконне зберігання з метою збуту, незаконне транспортування з метою збуту а також незаконний збут підакцизних товарів без дозвільних документів.

Відповідно до відповіді УСБУ в Одеській області № 65/5/і/6-5548 від 24.09.2024 року на виконання доручення № 08-442ВИХ-24 08-2411-24 від 06.09.2024 року встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального провадження можуть бути причетні громадяни: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його брат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які разом з іншими невстановленими особами імовірно здійснюють незаконне придбання з метою збуту, зберігання та транспортування з цією ж метою, а також збут незаконно виготовленого пального.

Також під час досудового розслідування було допитано свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який повідомив, що був працевлаштований громадянином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на посаду заправника на АЗС за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Теплодар, вулиця Комунальна, на якій були відсутні будь-які дозвільні документи; отримував від нього вказівки щодо збуту пального та заробітну плату.

В ході досудового розслідування 19.11.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлові приміщення в межах географічних координат: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 , НОМЕР_8 . За результатами проведеного обшуку було виявлено та вилучено майно, а саме:

1. готівкові кошти у сумі 8810 грн.;

2. мобільний телефон Nokia, IMEI НОМЕР_9 ;

3. аркуш формату А4 із зазначенням банківської картки та написом;

4. 11 зошитів із чорновими записами щодо продажу пального на АЗС за період 2022-2023 рр.;

5. ємність об`ємом 1000 л, до якої приєднано обладнання для наливу пального, а саме насос, фільтр, шланг та пістолет з лічильником, у якій міститься дизельне пальне об`ємом приблизно 550 л.;

6. ємність об`ємом 1000 л, до якої приєднано обладнання для наливу пального, а саме насос, фільтр, шланг та пістолет з лічильником, у якій міститься бензин об`ємом приблизно 950 л.

В подальшому, вищевказане майно було визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, про що було винесено відповідну постанову.

Оскільки у органу досудового розслідування є достатні підстави, що вилучене під час обшуку майно може зберігати у собі сліди вчинення кримінального правопорушення, імовірно є предметом кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження вилученого майна, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

У судовому засіданні -

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 долучив до клопотання копію постанови про призначення в рамках кримінального провадження комплексної судової експертизи, вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що власник майна ОСОБА_4 добровільно з`явився до органу досудового розслідування та надав свідчення. Клопотання є необґрунтованим, в ньому не зазначено, яке відношення мобільний телефон та аркуш паперу мають значення для досудового розслідування. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Власник майна ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання.

Приймаючи до уваги думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України за фактом здійснення незаконного зберігання з метою збуту, незаконного транспортування з метою збуту а також незаконного збуту підакцизних товарів без дозвільних документів.

Відповідно до відповіді УСБУ в Одеській області № 65/5/і/6-5548 від 24.09.2024 року на виконання доручення № 08-442ВИХ-24 08-2411-24 від 06.09.2024 року встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального провадження можуть бути причетні громадяни: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його брат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які разом з іншими невстановленими особами імовірно здійснюють незаконне придбання з метою збуту, зберігання та транспортування з цією ж метою, а також збут незаконно виготовленого пального.

Також під час досудового розслідування було допитано свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який повідомив, що був працевлаштований громадянином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на посаду заправника на АЗС за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Теплодар, вулиця Комунальна, на якій були відсутні будь-які дозвільні документи; отримував від нього вказівки щодо збуту пального та заробітну плату.

В ході досудового розслідування 19.11.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлові приміщення в межах географічних координат: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 , НОМЕР_8 . За результатами проведеного обшуку було виявлено та вилучено майно, а саме:

1. готівкові кошти у сумі 8810 грн.;

2. мобільний телефон Nokia, IMEI НОМЕР_9 ;

3. аркуш формату А4 із зазначенням банківської картки та написом;

4. 11 зошитів із чорновими записами щодо продажу пального на АЗС за період 2022-2023 рр.;

5. ємність об`ємом 1000 л, до якої приєднано обладнання для наливу пального, а саме насос, фільтр, шланг та пістолет з лічильником, у якій міститься дизельне пальне об`ємом приблизно 550 л.;

6. ємність об`ємом 1000 л, до якої приєднано обладнання для наливу пального, а саме насос, фільтр, шланг та пістолет з лічильником, у якій міститься бензин об`ємом приблизно 950 л.

Встановлено, що власником вищевказаного майна є громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Слідчий суддя звертає увагу на те, що прокурором своєчасно було подано клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, проте за результатом розгляду такого клопотання слідчим суддею було винесено ухвалу про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, визначивши строк для їх усунення в 72 години.

Після чого, прокурор, усунувши недоліки клопотання, своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Відповідно до чого слідчий суддя вважає поважними причини пропуску строку звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Сам по собі факт порушення строку звернення до слідчого судді для вирішення питання про арешт не може бути підставою для відмови в арешті майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні. Вказане обумовлюється тим, що порушення строку на звернення з клопотанням про арешт майна, яке має ознаки речового доказу, не позбавляє таке майно доказової сили в кримінальному провадженні, а тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.

Сплив процесуального строку виконання обов`язку вжити заходи до збереження речових доказів не припиняє необхідності виконати цей обов`язок стороною обвинувачення і не тягне за собою припинення повноважень службової особи на здійснення обов`язкової дії. (Аналогічна правова позиція щодо правових наслідків пропуску строку виконання обов`язку детально висвітлена в Постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 63/15845/2019).

Слідчий суддя, на підставі долучених до клопотання матеріалів, прийшов до висновку, що вилучене під час обшуку майно імовірно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, оскільки може містити у собі інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, може бути предметом його вчинення, а тому потребує збереження для подальшого дослідження з метою доказування або спростування факту вчинення кримінального правопорушення.

Так, готівкові кошти, які було вилучено під час обшуку, могли отримуватися від незаконного збуту пального без дозвільних документів, а тому відповідають критеріям речових доказів та потребують збереження з метою перевірки законності їх набуття.

Мобільний телефон, який було вилучено під час обшуку, може містити у собі листування, документи на предмет протиправної діяльності, контакти осіб, які можуть бути причетні до вчинення протиправних дій в рамках кримінального провадження, а тому потребує збереження з метою його огляду та перевірки наявності у ньому інформації, яка може мати доказове значення в рамках кримінального провадження.

Вилучений під час обшуку аркуш паперу із зазначенням банківської картки також відповідає критеріям речових доказів, адже імовірно на вказану картку могли перераховуватися грошові кошти за незаконний збут пального, що потребує перевірки на даній стадії досудового розслідування.

Вилучені під час обшуку зошити із чорновими записами можуть містити у собі інформацію щодо кількості незаконного збуту пального без дозвільних документів та щодо осіб, що можуть бути причетні до злочинної діяльності, а тому також потребують збереження до встановлення осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення та усіх обставин, які підлягають доказуванню в рамках кримінального провадження.

Крім цього, в рамках кримінального провадження було призначено комплексну судову експертизу відносно рідини із характерним запахом бензину, яку було вилучено під час проведення обшуку, а тому наразі ємності, в яких міститься така рідина, потребують збереження для проведення експертизи з метою встановлення відповідності вилученої рідини вимогам ДСТУ, відповідно до чого доцільним є накладення арешту.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що вилучене під час обшуку майно було визнано детективом речовими доказами у кримінальному провадженні відповідно до постанови детектива від 20.11.2024 року.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити у собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Отже, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених особі пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу, неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, власник майна, в порядку ст. 174 КПК України, має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає, внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлові приміщення в межах географічних координат: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , а сааме на:

1. готівкові кошти у сумі 8810 грн.;

2. мобільний телефон Nokia, IMEI НОМЕР_9 ;

3. аркуш формату А4 із зазначенням банківської картки та написом;

4. 11 зошитів із чорновими записами щодо продажу пального на АЗС за період 2022-2023 рр.;

5. ємність об`ємом 1000 л, до якої приєднано обладнання для наливу пального, а саме насос, фільтр, шланг та пістолет з лічильником, у якій міститься дизельне пальне об`ємом приблизно 550 л.;

6. ємність об`ємом 1000 л, до якої приєднано обладнання для наливу пального, а саме насос, фільтр, шланг та пістолет з лічильником, у якій міститься бензин об`ємом приблизно 950 л.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1