Дата документу 31.03.2025
Справа № 334/8642/24
Провадження № 1-кс/334/820/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

31 березня 2025 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001660, внесеному 13.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною другою статті 303 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваної

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луганська, громадянки України, яка у шлюбі не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_7 ,

встановив:

слідчому судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_5 , в якому слідчий просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, заборонивши їй залишати житло за місцем її проживання.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001660, внесеного 13.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною другою статті 303 КК України. У вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Під час проведення досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані ризики обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 вчинила тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від чотирьох до семи років. Усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинене діяння та санкцію інкримінованого кримінального правопорушення, за яке їй загрожує, у разі ухвалення обвинувального вироку за вказаним фактом, може спонукати її покинути місце свого проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також підозрювана офіційно не працює, постійного джерела прибутку не має, що дає підстави вважати, що підозрювана, усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Підозрювана ОСОБА_4 може здійснювати вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні, так як їй відоме місце постійного проживання/перебування свідків, тим самим вона зможе впливати на психологічний та моральний стан останніх, шляхом погроз, залякування або вмовляння, що провокуватиме у них бажання відмовитися від наданих свідчень, які є беззаперечними доказами вини підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, очікуючи на можливу помсту з її боку, або відчуваючи до підозрюваної співчуття. ОСОБА_4 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення у разі обрання їй більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, в ході досудового розслідування встановлено, що вона не має достатнього законного джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя підозрюваної, що вказує про те, що остання, з метою отримання коштів для існування та забезпечення життя, двічі вчинила кримінальне правопорушення проти громадського порядку та моральності для власного існування, тому існує велика вірогідність, що підозрювана ОСОБА_4 буде продовжувати вчиняти інші аналогічні злочини. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_5 клопотання та обставини, яким воно обґрунтоване, підтримала. Пояснила, що слідчим вже допитувались свідки у кримінальному провадженні, які відмовились давати показання на підставі статті 63 Конституції України. Проте свідки будуть допитані повторно.

Слідчий ОСОБА_6 клопотання підтримав.

Захисника адвокат ОСОБА_7 проти клопотання заперечив. Пояснив, що зазначені прокурором ризики жодним доказом не підтверджуються. Підозрювана за першим викликом слідчого разом з ним прибувають до слідчого. Також вона самостійно прибула до слідчого судді для розгляду цього клопотання. Має стійкі соціальні зв`язку малолітню дитину. Вказані обставини свідчать про те, що вона не має намірів переховуватись від органу досудового розслідування. Свідки у даному кримінальному провадженні вже допитувались слідчим. Проте вони відмовились надавати показання на підставі статті 63 Конституції України. Протоколи допитів вказаних свідків свідомо до клопотання не долучені. Останній свідок ОСОБА_8 не має можливості змінити свої показання, оскільки він особисто брав участь у НСРД, з приводу яких і був допитаний. Потерпіла має на утриманні малолітню дитину, а отже цілодобовий домашній арешт буде перешкоджати її обов`язкам по догляду та утриманню дитини, а також можливості працевлаштуватись. Просив застосувати до підозрюваній домашній арешт у нічний час доби.

Підозрювана ОСОБА_4 підтримала думку захисника.

Слідчий суддя, заслухавши учасників провадження, дослідивши клопотання документи, надані в його обґрунтування, дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001660, внесеного 13.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною другою статті 303 КК України. Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , не пізніше ніж з 17.02.2025, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, маючи умисел на сутенерство, порушуючи моральні засади суспільства в частині встановлення зв`язків між людьми для задоволення своїх статевих потреб, виступаючи посередником розпусти, займалася сутенерством, а саме забезпеченням заняттям проституцією інших осіб жіночої статі, що вчиняються з метою особистого збагачення. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на зайняття сутенерством, ОСОБА_4 , забезпечувала у приміщенні, що розташоване за адресою: місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 36, приміщення VIII літ. А-4, яке належить засновнику ТОВ «Манкі Естейт», надання сексуальних послуг іншими жінками, що виразилося в наданні оголошень в мережі «Інтернет» як контактні дані для надання сексуальних послуг, обговоренні переліку сексуальних послуг з клієнтами та їх вартості, забезпеченні предметами контрацепції, конспірації діяльності. З метою залучення осіб жіночої статі у зайняття проституцією ОСОБА_4 розмістила оголошення на сайтах оголошень у мережі Інтернет щодо роботи та у подальшому при особистій зустрічі, шляхом пропозиції швидкого та безпечного заробітку, забезпечення з її сторони місця, безпеки надання сексуальних послуг, втягнула та спонукала до зайняття проституцією ОСОБА_9 та інших жінок. Крім цього, ОСОБА_4 поклала на себе здійснення контролю та адміністративних функцій у приміщенні, розташованому за адресою: місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 36, приміщення VIII літ. А-4, які полягали у прийманні телефонних дзвінків від клієнтів, узгодження часу прибуття, переліку послуг сексуального характеру, суми оплати та послуги, слідкувала за чистотою у приміщеннях та охайним зовнішнім виглядом жінок, що надавали сексуальні послуги. 17.02.2025 близько 19.05 години ОСОБА_4 , маючи прямий умисел направлений на здійснення сутенерства, а саме забезпеченням заняттям проституцією інших осіб жіночої статі, з корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення VIII літ. А-4, забезпечила зустріч однієї із залучених до зайняття проституцією осіб жіночої статі, а саме ОСОБА_9 з ОСОБА_10 . В подальшому, ОСОБА_9 добровільно надала ОСОБА_10 послуги інтимного характеру, шляхом задоволення його статевої пристрасті природнім та неприроднім шляхом, тобто надала сексуальні послуги у вигляді класичного та орального сексу протягом 30 хвилин, за що одержала грошову винагороду в розмірі 3000 гривень для подальшої їх передачі та розподілення між нею та ОСОБА_4 .

Також 20.03.2025 близько 13.25 години ОСОБА_4 , маючи прямий умисел направлений на здійснення сутенерства, а саме забезпеченням заняттям проституцією інших осіб жіночої статі, діючи повторно, з корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення VIII літ. А-4, забезпечила зустріч однієї із залучених до зайняття проституцією осіб жіночої статі, а саме ОСОБА_11 з ОСОБА_10 . В подальшому, ОСОБА_11 добровільно надала ОСОБА_10 послуги інтимного характеру, шляхом задоволення його статевої пристрасті природнім та неприроднім шляхом, тобто надала сексуальні послуги у вигляді класичного та орального сексу протягом 1 години, за що одержала грошову винагороду в розмірі 4000 гривень для подальшої їх передачі та розподілення між нею та ОСОБА_4

20.03.2025 про підозру у вчиненні вказаного злочину, передбаченого частиною другою статті 303 КК України, повідомлено ОСОБА_4 .

Ухвалюючи судове рішення слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується зібраними на досудовому розслідування доказами: протоколом видачі грошових коштів від 17.02.2025; протоколом огляду покупця від 17.02.2025; протоколом огляду покупця від 17.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 18.02.2025; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.02.2025; протоколами оглядів від 28.02.2025, 19.11.2024, 12.11.2024, 03.03.2025, 10.03.2025, 13.11.2024; протоколами НСРД від 18.02.2025.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, оскільки об`єктивно зв`язують її з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані злочини.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

При вирішенні питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У клопотанні необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме підозрювана ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини зазначає, що з огляду на вплив та спосіб виконання, застосування запобіжних заходів тримання під вартою і домашній арешт, є позбавленням волі за змістом підпункту (с) пункту 1 Статті 5 Конвенції (пункт 17 рішення у справі «Манчіні проти Італії»).

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення справі «Ніколова проти Болгарії»). Крім цього, в рішенні у справі «Ноймайстер проти Австрії» викладена позиція, відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Таким чином, запобіжний захід не може бути виправданий очікуваним покаранням у виді позбавлення волі.

Проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів або переховування від слідства та суду.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 303 КК України. При цьому перший злочин відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до семи років.

Обґрунтовуючи ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України прокурор посилалась на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винною, а також відсутність у неї джерел доходів.

Відсутність у підозрюваної офіційних джерел доходів жодним чином не впливає на ризик переховування від органів досудового розслідування, а суворість передбаченого покарання не може бути самостійною підставою для обґрунтування цього ризику.

Також підозрювана має стійкі соціальні зв`язки має на утриманні малолітню дитину, під час досудового розслідування належним чином виконує свої процесуальні обов`язки.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку про те, що прокурором не доведений вказаний ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Не дивлячись на те, що органом досудового розслідування допитаний свідок ОСОБА_10 , вказана особа, у разі спрямування обвинувального акту до суду, має бути допитана під час судового провадження. Підозрюваній може бути відоме місце проживання вказаної особи, а отже вона має можливість незаконного впливати на нього з метою спонукання до відмови від наданих слідчому показань.

Підозрювана є раніше несудимою особою, має стійкі соціальні зв`язки. Вказані обставини свідчать про недоведеність ризику того, що вона може вчинити інше кримінальне правопорушення, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином є обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Проте при розгляді клопотання прокурором не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику незаконного впливу підозрюваною на свідка у цьому ж кримінальному провадженні. На переконання слідчого судді запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із встановленням підозрюваній обов`язку утриматись від спілкування з вказаною особою здатен запобігти цьому ризику.

Згідно з частиною четвертою статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Проаналізувавши докази та дані про особу підозрюваної, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання та застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2-4 частини п`ятої статті 194 КПК України.

Керуючись статтями 176-179, 181, 186, 193, 194, 196, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Зобов`язати підозрювану ОСОБА_4 прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора та покласти на неї наступні обов`язки:

1) не виїжджати за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора;

2) повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та роботи;

3) утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_10 .

Строк дії вказаних обов`язків визначити в межах строку досудового розслідування - до 20 травня 2025 року.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складений 31 березня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1