Справа № 216/5819/24
провадження 1-кс/216/2594/24
УХВАЛА

іменем України

16 грудня 2024 року місто Кривий Ріг

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчої ОСОБА_3 , володіліці майна - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №6 клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001661 від 23.07.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся до суду із вказаним клопотанням, посилаючись на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що до Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали від Управління протидії кіберзлочинам в Дніпропетровській області ДКП НП України, про те що ними при аналізу звернень громадян, встановлено факти вчинення групою осіб (мешканців м. Кривого Рогу) протягом 2024 року, шахрайських дій, пов`язаних з незаконними операціями із електронно - обчислювальною технікою-створення сайтів з продажу сезонних товарів за цінами нижче ринкових по передплаті на банківські карки з подальших невиконанням замовлень.

Під час перевірки інформації встановлено, що група осіб за попередньою змовою систематично займаються шахрайськими діями шляхом створення у всесвітній мережі Інтернет веб-сайтів з продажу сезонних та дитячих товарів, а також мототехніки за цінами нижче ринкових по передплаті на заздалегідь підготовлені банківські картки осіб-дропів, серед яких є:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає АДРЕСА_1 - організатор. Може здійснювати свою злочину діяльність за адресами АДРЕСА_2 та за місцем реєстрації АДРЕСА_3 . Встановлено, що вказаний громадянин користується автомобілем KIA K5 д.н.з. НОМЕР_1 на якому пересувається містом з метою вчинення протиправної діяльності.

З метою встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення, виявлення та вилучення речових доказів, засобів вчинення правопорушень, та майна яке здобуто незаконним шляхом, на підставі ухвал слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу, проведено ряд обшуків, а саме:

- в період часу з 06:40 по 09:49 годин 06.12.2024, проведено обшук в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , під час проведення якого, виявлено та вилучено: мобільний телефон «OUKITEL»-imei1 НОМЕР_2 imei2 НОМЕР_3 з сім картою НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «HOMTOM» imei1 НОМЕР_5 imei2 НОМЕР_6 ; мобільний телефон «OUKITEL»-imei1 НОМЕР_7 , imei2 НОМЕР_8 , з сім картою НОМЕР_9 , поміщені до експертного пакету № SUD 2039941; жорсткий диск чорного кольору «Seagate» sn NAOCYR59, мікро карта пам`яті 32 GB, поміщені до експертного пакету ICK0246977; комп`ютерний системний блок «Aero Сool» XPREDATOR X1, поміщені до експертного пакету № PSP4122973; банківські картки «ПравексБанк» № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_14 , № НОМЕР_15 , банківська картка «Золота для виплат» № НОМЕР_16 , поміщені до експертного пакету № 690860.

Зазначені речі мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існує реальна загроза їх зникнення або пошкодження та настання інших наслідків, які можуть перешкоджати у кримінальному провадженні. Так, перелічене майно перебувало у користуванні осіб, яким не повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні на теперішній час не вручено, тому прокурор просив накласти арешт на вказане майно.

Слідча у судовому засіданні підтримала доводи клопотання із зазначених у ньому підстав.

Особа, щодо якої вирішується питання по арешт майна у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, оскільки вилучені предмети належать особисто їй, а ні її братові ОСОБА_6 .

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про те, що клопотання підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

У відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно яке використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу

У відповідності до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті (ст. 98 КПК України).

Таким чином оскільки майно, тимчасово вилучене 06 грудня 2024 року в приміщенні квартири АДРЕСА_4 під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон «OUKITEL»-imei1 НОМЕР_17 , imei2 НОМЕР_3 з сім картою НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «НОМТОМ» imeil НОМЕР_5 , іmеі2 НОМЕР_18 ; мобільний телефон «OUKITEL» imei-1 НОМЕР_7 , іmеі2 НОМЕР_8 , з сім картою НОМЕР_9 , поміщені до експертного пакету № SUD 2039941; жорсткий диск чорного кольору «Seagate» sn NAOCYR59, мікро карта, пам`яті 32 GB, поміщені до експертного пакету IСХ024-6977; комп`ютерний системний блок «Aero Cool» XPREDATOR X1, поміщені до експертного пакету № PSP4122973 можуть містити в собі сліди злочину, являтися предметом злочину, що може бути встановлено під час проведення відповідних слідчих та процесуальних дій.

Тому, з урахуванням вимог ст. 170 КПК України, а також з метою збереження вказаних предметів як доказу вчинення кримінального правопорушення, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт тимчасово вилученого майна, вважається обґрунтованим та доцільним.

Щодо інших вимог клопотання, слід зазначити наступне.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Окрім того, ч. 2 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (1950), учасником яких є Україна.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Так, положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

В клопотанні слідчого не зазначено, які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення можуть зберегти на собі банківськими картками «ПравексБанк» № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , банківською карткою «ПриватБанк» № НОМЕР_14 , № НОМЕР_15 , банківською карткою «Золота для виплат» № НОМЕР_16 , долучені в якості речових доказів, яким чином вказані речі та предмети можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З пояснень ОСОБА_4 час судового розгляду вбачається, що вказані банківські картки належать їй та оформлені на її ім`я, якими вона активно користується.

Крім того, у клопотанні взагалі не зазначено та прокурором, слідчим під час судового розгляду належним чином не обґрунтовано, які саме слідчі дії необхідно провести за допомогою вилучених банківських карток, і які саме сліди злочину вони зберегли та можуть у собі нести для встановлення важливих обставин, під час яких можуть бути виявленні певні докази.

Таким чином, оскільки прокурором у клопотанні належним чином не обґрунтована необхідність арешту тимчасово вилученого майна у вигляді банківських карток, вилучених під час обшуку 06.12.2024 р. у ОСОБА_4 , не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, зокрема, не надано належних доказів, що вилучені під час обшуку предмети зберегли на собі сліди злочину, оскільки будь-яких доказів використання їх під час шахрайських дій матеріали клопотання не містить.

Тому, слідчий суддя вважає вимоги клопотання в частині накладення арешту на вилучені у ОСОБА_4 банківські картки необґрунтованими. З цих підстав, клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 376 ч.2 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 06 грудня 2024 року в приміщенні квартири АДРЕСА_4 під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон «OUKITEL»-imei1 НОМЕР_17 , imei2 НОМЕР_3 з сім картою НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «НОМТОМ» imeil НОМЕР_5 , іmеі2 НОМЕР_18 ; мобільний телефон «OUKITEL» imei-1 НОМЕР_7 , іmеі2 НОМЕР_8 , з сім картою НОМЕР_9 , поміщені до експертного пакету № SUD 2039941; жорсткий диск чорного кольору «Seagate» sn NAOCYR59, мікро карта, пам`яті 32 GB, поміщені до експертного пакету IСХ024-6977; комп`ютерний системний блок «Aero Cool» XPREDATOR X1, поміщені до експертного пакету № PSP4122973.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Особі, в провадженні якої перебувають матеріали кримінального провадження № 0001661 від 23.07.2024 року забезпечити схоронність арештованого майна у відповідності до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, ДПА України, СБУ, Верховного Суду України, Державної судової адміністраціївід 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала слідчого судді, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали складено 19 грудня 2024 року, її фіксування не застосовувалося у відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_7