Справа № 369/3987/24
Провадження № 1-кп/369/1078/25
В И Р О К

іменем України

31.01.25 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_4.,

при секретарі ОСОБА_5.,

за участю:

прокурора ОСОБА_6.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000051 від 19 січня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Хотова Києво-Святошинського району Київської області, який має повну загальну середню освіту, працює експедитором, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

Досудовим розслідуванням установлено, що указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який надалі неодноразово продовжувався, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022, який в подальшому продовжено на території України строком на 30 діб Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, надалі продовжено строком на 30 діб Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022, надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022, надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженого Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022, надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022, надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX, надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023, затвердженого Законом України № 9260-ІХ від 01.05.2023, надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України №451/2023 від 26.07.2023, затвердженого Законом України № 9260-ІХ від 01.05.2023, надалі продовжено надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України №734/2023 від 06.11.2023, затвердженого Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023.

19 січня 2024 року близько 10:15 год (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_1 , перебуваючи поряд з будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , територія якого огороджена дерев`яним парканом зеленого кольору з дерев`яною хвірткою, помітив металеву драбину, що веде на горище вказаного будинку. В цей час у ОСОБА_1 , виник прямий умисел направлений на незаконне проникнення до вищевказаного домоволодіння, з метою таємного викрадення чужого майна для особистого збагачення.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, розуміючи, що на території України діє воєнний стан, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_1 незаконно проник на територію домоволодіння шляхом відчинення дерев`яної хвіртки, без будь-якого дозволу потерпілого, пройшов на територію домоволодіння, піднявся металевою драбиною та проник на горище вищевказаного домоволодіння, яке використовував потерпілий у якості сховища власних матеріальних цінностей, та побачив, що з лівої сторони горища знаходиться коробка червоно-білого кольору з телевізором марки «Bravis» моделі «LED-EH3230ВН», чорного кольору, що належить потерпілій ОСОБА_2 , взяв його до рук, після чого таємно викрав вищевказаний телевізор, спустися драбиною з горища та покину територію домоволодіння.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_2 , матеріальну шкоду на суму 4566 (чотири тисячі п`ятсот шістдесят шість) грн 33 коп.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що за вказаних в обвинувальному акті обставин дійсно вчинив це кримінальне правопорушення. У вчиненому розкаявся, запевнював суд, що подібного більше не вчинятиме.

Прокурор у судових дебатах просив визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком з випробуванням та вирішити питання про долю речових доказів.

Потерпіла ОСОБА_2 не з`явилася в підготовче судове засідання, про дату, місце та час його проведення повідомлена в установленому законом порядку. При цьому, на адресу суду надіслала заяву про проведення підготовчого судового засідання та подальшого судового розгляду за її відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_1 визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, враховуючи заяву потерпілої про розгляд справи за її відсутності, відсутність претензій, у зв`язку з поверненням майна, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, доведено поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_1 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, у лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває, має середню спеціальну освіту, працює експедитором, неодружений, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_1 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та вчинення кримінального правопорушення вперше.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_1 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_1 кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, яке пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_1 покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, що дорівнює її мінімальному розміру.

Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини справи, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_1 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим застосовує положення ст. 75 КК України та звільняє останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком і покладає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вказаний вид і розмір покарання та звільняючи обвинуваченого ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, суд виходить насамперед з того, що позбавлення чи обмеження прав і свобод обвинуваченого, у формі фізичної ізоляції від суспільства не є необхідним у цій конкретній справі для захисту суспільства та задоволення почуття обурення й справедливості потерпілих, і суспільства в цілому, виходячи зі ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_1 , його характеру та обставин вчинення.

Звідси, виходячи, з пануючої нині ієрархії загальнолюдських цінностей цілком виправданим є застосування до покарання призначеного обвинуваченому ОСОБА_1 положень ст. 75 КК України, що повною мірою узгоджується з соціально-відновлювальною та запобіжною функціями покарання, які спрямовані на відновлення особистості з правослухняною поведінкою та запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі із подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком є необхідним й достатнім для його виправлення, запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та є домірним скоєному.

Суд звертає увагу, що суд не кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_1 , як такі, що поєднані з проникненням у інше приміщення чи сховище, з огляду на те, що обвинувачення в цій частині йому органом досудового розслідування не пред`являлось та відповідно від нього він не захищався.

Заходи кримінального провадження у цьому кримінальному провадження, у тому числі запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_1 , не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ,звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_1 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Речові докази:

- телевізор марки «Bravis» моделі «LED-EH3230ВН», чорного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_2 та переданий їй на відповідальне зберігання, згідно із зберігальною розпискою, залишити у розпорядженні останньої;

- СD-R диск марки «НР», білого кольору, з рукописним написом «Відео з телефону ОСОБА_3 », який приєднано до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1135,92 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн 92 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи, згідно з висновком експерта №СЕ-19/111-24/4149-ТВ від 24.01.2024.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_4