Номер провадження: 11-сс/813/1635/24
Справа № 523/8096/24 1-кс/523/2709/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

заставодавця ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 21.08.2024 року про повернення застави у кримінальному провадженні №0000699 від 13.05.2024 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання заставодавця ОСОБА_7 про повернення суми застави, внесеної за підозрювану ОСОБА_8 , та повернуто заставу у розмірі 75700 грн., яка була внесена 14.05.2024 року ОСОБА_7 на рахунок Державної казначейської служби України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що враховуючи закінчення 11.07.2024 року строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , а також те, що застава не була звернена в дохід держави, заставна сума підлягає поверненню заставодавцю.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу, та постановити нову, якою звернути в дохід держави заставу у розмірі 75700 грн., внесену за підозрювану ОСОБА_8 , заставодавцем ОСОБА_7 , згідно ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 14.05.2024 року (справа №523/8096/24, провадження №1-кс/523/1588/24), яку зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказує, що слідчий суддя безпідставно прийняв рішення про повернення застави, внесеної заставодавцем ОСОБА_7 за підозрювану ОСОБА_8 , не врахував, що запобіжний захід у виді застави не припиняв свою дію, наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000699 від 13.05.2024 року щодо підозрюваної ОСОБА_8 зупинене у зв`язку з оголошенням обвинуваченої у розшук. Ухвалою слідчого судді надано дозвіл на її затримання, а тому повернення застави не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача; вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; заставодавця ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін та повернути йому внесену заставу; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Таким чином, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Приписами п.18 ч.1 ст.3 КПК передбачено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які приймають участь в кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження по справі на стадії досудового розслідування. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінально-процесуальної функції, а саме: забезпечення законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на стадії досудового розслідування кримінального провадження.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання заставодавця ОСОБА_7 про повернення застави не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону, з огляду на таке.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, серед яких є запобіжний захід у виді застави.

Згідно ч.1 ст.182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч.3 або ч.4 ст.183 КПК.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем (ч.2 ст.182 КПК).

Особа, яка внесла заставу, набуває статусу заставодавця, з яким пов`язані обов`язки по забезпеченню належної поведінки підозрюваного/обвинуваченого, явки його за викликом. До прав заставодавця можна віднести надання ому інформації про кваліфікацію кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється або обвинувачуються особа, та передбачені законом санкції, а також можливість отримати заставу, що не була звернена в дохід держави, після припинення дії цього запобіжного заходу.

При застосуванні запобіжного заходу у виді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків (ч.3 ст.182 КПК).

У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення (ч.4 ст.182 КПК).

З моменту обрання запобіжного заходу у виді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави (ч.6 ст.182 КПК).

У випадках, передбачених ч.3 або ч.4 ст. 183 КПК підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (ч.7 ст.182 КПК).

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору (ч.8 ст.182 КПК).

При цьому, застава звертається у дохід держави:

- у разі невиконання обов`язків заставодавцем;

- якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки;

- якщо підозрюваний, обвинувачений порушив інші покладені на нього обов`язки.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу (ч.9 ст.182 КПК).

Таким чином, процесуальний закон надає можливість застосування двох альтернативних алгоритмів процесуальних рішень та дії слідчого та прокурора.

По-перше, при встановленні факту порушення підозрюваним/підозрюваною покладених на нього/неї обов`язків при застосуванні запобіжного заходу у виді застави, прокурор вправі в порядку ч.9 ст.182 КПК звернутися до суду з клопотанням про звернення застави в дохід держави та одночасно просити застосувати до підозрюваного інший запобіжний захід.

По-друге, після отримання рішення слідчого судді про звернення застави в дохід держави, слідчий за погодженням з прокурором, вправі звернутися до суду із клопотанням про застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу (більшого розміру застави або іншого більш суворого).

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК (ч.10 ст.182 КПК).

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою (ч.11 ст.182 КПК).

В свою чергу, ч.4 ст.132 КПК визначено, що ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналогічна підстава про припинення заходів забезпечення кримінального провадження знайшла своє відображення в ст.203 КПК.

Що стосується даної справи, колегією суддів встановлено наступне.

Із матеріалів судового провадження вбачається, що СВ ВП №3 ОРУП №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000699 від 13.05.2024 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 14.05.2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000699 від 13.05.2024 року та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 11.07.2024 року, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 25 (двадцяти п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 75700,00 (сімдесят п?ять тисяч сімсот) грн.

Одночасно роз`яснено, що підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Підозрювана звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, на підозрювану покладені обов`язки строком на 2 місяці передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Також роз`яснено підозрюваній, що відповідно до ч.ч.8, 10, 11 ст.182 КПК, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрювана, будучи належним чином повідомлена не з`явилась за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов?язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору (справа №523/8096/24, провадження №1-кс/523/1588/24) (а.с.6-7).

Відповідно до копії квитанції від 14.05.2024 року (код квитанції 9342-1575-5938-3457) заставодавцем ОСОБА_7 за підозрювану ОСОБА_8 , на рахунок Державної казначейської служби України внесена застава у сумі 75700 (сімдесят п?ять тисяч сімсот) грн., відповідно до ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 14.05.2024 року, (а.с.5).

16.08.2024 року заставодавець ОСОБА_7 подав до Суворовського районного суду м. Одеси клопотання про повернення йому сплаченої суми застави.

Мотивуючи вимоги клопотання, ОСОБА_7 послався на положення ч.1, ч.11 ст.182, ч.4 ст.202, ст.203 КПК України, а також те, що 11.07.2024 року сплинув строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , а застава не була звернена в дохід держави, що свідчить про наявність підстав для повернення йому сплаченої суми застави.

Оскарженою ухвалою слідчого судді клопотання ОСОБА_7 задоволено та повернуто йому заставу у сумі 75700 грн., яка була внесена ним 14.05.2024 року на рахунок Державної казначейської служби України за підозрювану ОСОБА_8 .

Колегія суддів не погоджується з рішенням слідчого судді, з таких підстав.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Тобто, після звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням заставодавцем 14.05.2024 року за підозрювану ОСОБА_8 застави, остання вважається такою, до якої був застосований запобіжний захід у виді застави

Поза увагою слідчого судді залишилось те, що застава є безстроковим запобіжним заходом, тобто процесуальним законом не передбачено строку дії застави, як запобіжного заходу (ст.182 КПК, параграф 1 Глави 18 КПК).

Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, у разі внесення застави, не тільки підозрюваний/підозрювана має виконувати обов`язки, покладені на нього (неї), а й заставодавець, у разі неможливості органу досудового розслідування має обов`язок зв`язатись з підозрюваним/підозрюваною, якщо йому відомо місце перебування останнього (-ої), та повідомити його/її про необхідність явки до слідчого/слідчого судді/суду.

З моменту внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки визначені ухвалою слідчого судді строком на два місяці та не продовження цих обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у виді застави.

Закінчення строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на що послався слідчий суддя, та закінчення строку дії покладених на підозрювану слідчим суддею обов`язків не припиняє дію запобіжного заходу (яким в даному випадку є застава) і не є підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу і внесеної застави.

Відповідно до вимог ч.11 ст.182 КПК, п.8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року №15, застава повертається заставодавцю лише після припинення дії запобіжного заходу у виді застави та постановлення вироку (ухвали), у якому міститься рішення про повернення застави.

При цьому, після внесення грошових коштів як застави за підозрювану особу, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді застави, відповідно до ст.203 КПК діє до моменту прийняття остаточного рішення, а саме ухвалення вироку чи закриття кримінального провадження, оскільки відповідно до ст.182 КПК цей запобіжний захід не має граничного строку дії, тому вимоги клопотання заставодавця про повернення застави є такими, які суперечать меті застосування запобіжного заходу, а на даний час меті застави, тому, за наведених обставин, враховуючи, що дія запобіжного заходу у виді застави не припинилась, діє як захід забезпечення запобігання спробам підозрюваної ОСОБА_8 переховуватися від слідчого судді, суду та виконання процесуальних обов`язків, належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Наведені приписи процесуального закону не були враховані слідчим суддею при постановленні оскарженої ухвали.

Доводи заставодавця ОСОБА_7 про те, що 11.07.2024 року закінчився строк дії запобіжного заходу, а застава не була звернута в дохід держави, у зв`язку із чим на його думку застава підлягає поверненню, колегія суддів визнає неспроможними та такими, що суперечить положенням кримінального процесуального закону.

Колегія суддів наголошує, що з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, підозрювана вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави (ч.4 ст.202 КПК), і саме з цього часу підозрювана, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, таким чином вимоги про повернення застави у зв`язку із закінченням строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу не ґрунтуються на законі.

Обов`язок заставодавця, який не є підозрюваним (обвинуваченим) із забезпечення належної поведінки підозрюваного/підозрюваної та його/її явки за викликом також забезпечується внесеним розміром застави. Оскільки запобіжний захід у виді застави є безстроковим та діє до часу його скасування або зміни на інший вид запобіжного заходу, вимоги про повернення застави у зв`язку закінченням строку дії покладених обов`язків, з числа передбачених ч.5 ст.194 КПК, не ґрунтуються на положенні процесуального закону.

Колегія суддів також звертає увагу, що як зазначено прокурором в апеляційній скарзі та підтверджено ним в судовому засіданні 11.07.2024 року слідчим досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000699 від 13.05.2024 року щодо підозрюваної ОСОБА_8 зупинене та останню оголошено у розшук.

При цьому, 12.07.2024 року стороною обвинувачення до суду скероване клопотання про обрання запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_8 у виді тримання під вартою та клопотання про дозвіл на її затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

19.07.2024 року ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, стороною обвинувачення в кримінальному провадженні встановлені обставини, що можуть свідчити про переховування підозрюваної ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та слідчого судді.

З урахуванням наведеного, покладені в основу оскарженої ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання заставодавця, колегія суддів визнає необґрунтованими, а ухвалу слідчого судді такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з прийняттям нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання заставодавця ОСОБА_7 про повернення застави.

Вимога апеляційної скарги прокурора про звернення в дохід держави застави у розмірі 75700 грн., внесеної заставодавцем ОСОБА_7 за підозрювану ОСОБА_8 згідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 14.05.2024 року (справа №523/8096/24, провадження №1-кс/523/1588/24), із зарахуванням її до спеціального фонду Державного бюджету України, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки питання про звернення застави в дохід держави має вирішуватись у певному процесуальному порядку, визначеному КПК.

Зокрема, відповідно до ч.9 ст.182 КПК питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одесит від 21.08.2024 року в кримінальному провадженні №0000699 від 13.05.2024 року, якою задоволено клопотання заставодавця ОСОБА_7 про повернення суми застави, внесеної за підозрювану ОСОБА_8 , та повернуто йому заставу у розмірі 75700 грн., внесену ним 14.05.2024 року на рахунок Державної казначейської служби України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання заставодавця ОСОБА_7 про повернення йому застави у розмірі 75700 грн, внесену ним 14.05.2024 року на депозитний рахунок Державної казначейської служби України за ОСОБА_8 підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, у кримінальному провадженні №0000699 від 13.05.2024 року, згідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 14.05.2024 року у справі №523/8096/24, провадження №1-кс/523/1588/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4