Справа №549/587/24
провадження №1-кп/549/9/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

3 березня 2025 року

Чорнухинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Чорнухи в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000474 від 08.11.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лохвиця Полтавської області жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх осіб не має, освіта середня-технічна, не працюючий, участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не приймав, особою з інвалідністю та депутатом не являється, не військовозобов`язаний, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 08 листопада 2024 року, близько 09 години 30 хвилин правомірно перебуваючи на передньому пасажирському сидінні в салоні автомобіля марки «Mercedes-Benz» марки «Е320» д.н.з. НОМЕР_1 який перебуває у користуванні гр. ОСОБА_6 , знаходячись обабіч дороги по вул. Центральній в селищі Чорнухи Лубенського району Полтавської області, неподалік від магазину «Маркетопт», виявив в бардачку гаманець з грошима в сумі 5300 гривень, який він вирішив викрасти. Після чого, у вказаний час, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом викрадення чужого майна, діючи умисно та з корисливих мотивів, в період дії воєнного стану в Україні, який відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введений на території України, та який неодноразово продовжувався, останній раз - Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024 терміном на 90 діб, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю ОСОБА_6 та інших осіб, з бардачку вказаного автомобіля таємно викрав належний останньому гаманець, в якому знаходилися належні йому грошові кошти в сумі 5300 гривень.

Після чого ОСОБА_4 з викраденим з місця вчинення злочину зник, та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 5300 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав надану угоду, пояснив, що угода відповідає вимогам КК та КПК України та не суперечить інтересам обвинуваченого, тому просить її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтвердив факт укладення ним з прокурором угоди про визнання винуватості повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та повідомив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції надану угоду підтримав, мотивуючи тим, що обвинуваченим угода укладена свідомо, відповідає вимогам законодавства та інтересам обвинуваченого, тому просить її затвердити.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтвердив, що він добровільно надав згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості в даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , так як останній відшкодував йому майнову шкоду. Також ОСОБА_6 зазначив, що проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим та призначення узгодженого покарання не заперечує.

Судом установлено, що 29 листопада 2024 року між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_8 , за наявності письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 , на підставі ст. ст. 468-470, 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, що скріплена підписами сторін, та відповідно до якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення; сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим строком з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. Потерпілим у кримінальному провадженні є ОСОБА_6 , який надав письмову згоду на укладення та затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

Під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано у обвинуваченого ОСОБА_4 , що він повністю розуміє: права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він беззастережно визнає себе винним; вид та міру покарання, яке буде призначено йому у разі затвердження угоди судом, і на яке обвинувачений погодився; наслідки невиконання цієї угоди.

Суд переконався у підготовчому судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дії підозрюваного ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, кваліфіковані правильно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

Враховуючи наведене в сукупності, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдані збитки, компрометуючих даних щодо нього за місцем проживання суду не надано, під наглядом у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, узгоджене сторонами покарання суд знаходить таким, що відповідає положенням ст.65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого злочину, та буде необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчиненню ним нових злочинів.

Суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки її умови не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, в судовому засіданні обвинувачений підтвердив можливість виконання ним взятих на себе за угодою зобов`язань.

Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.3 ст.75 КК України визначаються виключно судом.

На підставі ст.76 КК України суд уважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 відповідні обов`язки, що буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід до обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому відсутні.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 листопада 2024 року між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 та ОСОБА_4 як підозрюваним у кримінальному провадженні №0000474 від 08 листопада 2024 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази по справі: гаманець коричневого кольору, який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , після набрання вироком суду законної сили вважати повернутим законному власнику.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Чорнухинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості вирок суду може бути скасованим за клопотанням прокурора.

Умисне невиконання угоди засудженим є підставою для його притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1