Справа № 522/3378/25
Провадження по справі № 1-кс/522/1407/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС- криміналіст слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_3 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 22.02.2025, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області перебуває кримінальне провадження внесене 22.02.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження досліджуються обставини відносно того, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22.02.2025 о 10 год. 40 хв, перебуваючи у Приморському районі м. Одеси, з використанням пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими снарядами несмертельної дії ФОРТ-12РМ, № НОМЕР_1 , в ході здійснення мобілізаційних заходів, зокрема заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів, вчинив перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, в результаті чого від пострілів останнього з зазначеного пристрою постраждав співробітник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (політравма, гематома правої скули, множинні вогнепальні поранення).

Так, 22.02.2025 ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України, затримано посадовою особою слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В ході проведення 22.02.2025 особистого обшуку ОСОБА_7 виявлено та вилучено:

1. Предмет, який ззовні схожий пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими снарядами несмертельної дії ФОРТ-12РМ, № НОМЕР_1 із магазином до нього;

2. Шість предметів, які ззовні схожі на патрони, споряджені гумовими снарядами.

3. Мобільний телефон ОСОБА_7 , ІМЕІ: НОМЕР_2 ,ІМЕІ2: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , із кодом доступу НОМЕР_8.

4. Дозвіл НОМЕР_5 від 16.02.2023, на ім`я ОСОБА_7 .

5. Паспорт громадянина України НОМЕР_6 від 27.06.2012, на ім`я ОСОБА_7 .

6. Військовий квиток НОМЕР_7 , на ім`я ОСОБА_7 .

Вищевказані речі та документи містять інформацію, яка потребує дослідження в ході проведення досудового розслідування, у тому числі експертного, можливо використовувались підозрюваним та іншими причетними особами в ході вчинення кримінального правопорушення, а також є документами, що встановлюють особу підозрюваного.

Зазначені предмети, речі та документи мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

А тому, слідчий звернувся до суду з клопотаннями про накладення арешту на зазначене майно.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судове засідання не з`явилась, згідно поданої заяви просила розглянути клопотання за його відсутності та про підтримання вимог клопотання.

Власник майна (підозрюваний) ОСОБА_7 та його захисник в судове засідання не з`явились, згідно поданої заяви просили розглянути клопотання за їх відсутності, заперечували проти накладення арешту на майно.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви суду.

Вилучені предмети, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання слідчого встановлено, що в провадженні УСБУ в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000134, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

22.02.2025 проведено особистий обшук ОСОБА_7 в ході проведення якого виявлено та вилучено: предмет, який ззовні схожий пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими снарядами несмертельної дії ФОРТ-12РМ, № НОМЕР_1 із магазином до нього; шість предметів, які ззовні схожі на патрони, споряджені гумовими снарядами; мобільний телефон ОСОБА_7 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , із кодом доступу НОМЕР_8, дозвіл НОМЕР_5 від 16.02.2023, на ім`я ОСОБА_7 , паспорт громадянина України НОМЕР_6 від 27.06.2012, на ім`я ОСОБА_7 , військовий квиток НОМЕР_7 , на ім`я ОСОБА_7 .

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що є достатньо підстав вважати, майно, вилучене 22.02.2025 під час проведення особистого обшуку, а саме пістолет, мобільний телефон, патрони, можуть містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України, тому мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що у кримінальному провадженні проводяться першочергові слідчі дії, вважаю за необхідне на даному етапі досудового розслідування необхідно накласти арешт на вказане в клопотанні майно з метою дослідження вказаних речових доказів, а інше майно може підлягати конфіскації.

Метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про можливість задоволення клопотання в цій частині та накладення арешту на майно.

Щодо накладення арешту на інше майно.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги ч.2 ст.171 КПК України передбачають вичерпний перелік відомостей, які повинні бути зазначені у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, а саме: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні щодо накладення арешту на паспорт.

Окрім цього, слідчий в своєму клопотанні повинен чітко зазначити що вилучений документ відповідає критеріям, визначеним ст.167 ч.2 КПК України, наприклад є речовим доказом та накладення арешту є необхідним для його збереження.

У урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, вважаю, що досягнення цілей і мети досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно, яке не має відношення до предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

Більш того, на переконання слідчого судді, ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на зазначений в клопотанні військовий квиток не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

За таких обставин, вимоги клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно в цій частині, слід визнати необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно в іншій частині, а саме щодо накладення арешту на військовий квиток НОМЕР_7 , на ім`я ОСОБА_7 , оскільки слідчий в клопотанні не достатньо обґрунтував підстав для накладення арешту на зазначене майно та застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до порушення прав власника вказаного майна.

Керуючись ст. ст. 167-173, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС - криміналіста слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити частково.

Накласти арештна тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні внесеному 22.02.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, яке 22.02.2025 виявлено та вилучено в ході особистого обшуку ОСОБА_7 , а саме на: предмет, який ззовні схожий пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими снарядами несмертельної дії ФОРТ-12РМ, № НОМЕР_1 із магазином до нього; шість предметів, які ззовні схожі на патрони, споряджені гумовими снарядами; мобільний телефон ОСОБА_7 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; дозвіл НОМЕР_5 від 16.02.2023, на ім`я ОСОБА_7 .

В частині накладення арешту на військовий квиток НОМЕР_7 , на ім`я ОСОБА_7 - відмовити з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали слідчого судді, зобов`язавши слідчого повернути вказаний документ власнику.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС - криміналіста слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_3 , або інших слідчих з групи у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1