Справа № 216/7649/24
провадження 1-кп/216/419/25
ВИРОК

іменем України

21 січня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № №0001075 від 17.05.2024 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця за мобілізацією, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , перебуває у званні «молодший сержант» перебуває на посаді штаб сержанта з категорії групи безпілотних систем штабу військової частини НОМЕР_1 (раніше займана посада: водій- лінійного наглядач відділення зв`язку взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 ), не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді штаб сержанта з категорії групи безпілотних систем штабу військової частини НОМЕР_1 (раніше займана посада: водій-лінійного наглядач відділення зв`язку взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 ), у військовому званні «молодший сержант», 17 травня 2024 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в салоні автомобіля «Ssang Yong Actyon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував без руху, з вимкненим двигуном, припаркований понад правим краєм проїзної частини по вул. Алмазна, навпроти будинку №15, вищевказаної вулиці в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг, а саме на місці водія, почав відчиняти водійські двері вищевказаного транспортного засобу.

В цей же час, позаду автомобіля «Ssang Yong Actyon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в попутному йому напрямку рухався електро - мопед, червоного кольору, без реєстраційного номеру, під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак, водій ОСОБА_5 , діючи зі кримінальною протиправною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, а саме перед початком відкриття дверей, не впевнився, що його дії будуть безпечними і не створять небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б); 15.13 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- «2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керуванням цим транспортним засобом у дорозі»;

- «15.13 Забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху»;

В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_5 почав відчиняти водійські двері автомобіля, при цьому допустив зіткнення з електро - мопедом, червоного кольору, без реєстраційного номеру, під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався, у попутному з автомобілем напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій електро - мопеду, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку експерта № 1895 від 10.10.2024 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, забійної рани голови, перелому кісток склепіння та основи черепа ліворуч, забою головного мозку 1 ступеня, субарахноідальних крововиливів, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. п.2.1.3.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.

Між порушенням ОСОБА_5 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.п. 2.3 (б); 15.13 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - спричиненням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , є прямий причинний зв`язок.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, ступень тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому. Підтвердив вчинення ним вищезазначеного злочину за обставин, вказаних вище, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Повідомив, що засуджує свої дії та на теперішній час відшкодував потерпілому у повному обсязі матеріальні збитки та моральну шкоду. Показав, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження і не заперечує висновки експертиз та інші докази, зібрані в ході досудового розслідування. Також пояснив, що показання надає добровільно, будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось. Зазначив, що розуміє наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Окремо обвинувачений зазначив, що виконання ним військового обов`язку пов`язано з керуванням транспортними засобами, зокрема доставлення на бойові позиції бойових припасів, дронів та їх комплектуючих, здійснення виїздів, у тому числі, до інших регіонів України для зустрічі із волонтерами та отримання комплектуючих до техніки, що застосовується в ході бойових дій та транспортний засіб «Ssang Yong Actyon», реєстраційний номер НОМЕР_2 був придбаний саме з тією метою.

Потерпілий у кримінальному провадженні повідомив, що розуміє наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України та заперечує проти проведення судового розгляду згідно визначених ч. 3 ст. 349 КПК України правил. Підтвердив, що обвинуваченим у повному обсязі відшкодовані матеріальні збитки та моральна шкода, завдані кримінальним правопорушенням. Зазначив, що після вчинення ДТП обвинувачений надавав йому медичну допомогу та опікувався його станом здоров`я.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, ані текст, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). «Право на судовий розгляд» не є абсолютним ані у кримінальному, ані у цивільному процесі. Воно має встановлені обмеження (Девеєр проти Бельгії, § 49; Карт проти Туреччини [ВП], § 67).

Ураховуючи обставини даної кримінальної справи, позицію потерпілого, обвинуваченого та участь у кримінальному провадженні його захисника, суд приходить до висновку, що у цій справі дотримані необхідні та достатні гарантії справедливого судового розгляду і відмова обвинуваченого від дослідження доказів у повному обсязі не суперечить завданням кримінального провадження та жодним важливим інтересам суспільства.

Ураховуючи наведене, визнання обвинуваченим своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд зі згоди всіх присутніх учасників судового розгляду вирішив не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння обвинуваченим вказаних вище кримінальних правопорушень та розглянув справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого

ОСОБА_5 є військовослужбовцем за мобілізацією, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , перебуває у званні «молодший сержант» перебуває на посаді штаб сержанта з категорії групи безпілотних систем штабу військової частини НОМЕР_1 , за місцем служби характеризується позитивно, нагороджений відзнакою Президента України «За оборону України», не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей або інших утриманців, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий має постійне місце проживання.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Під час судового розгляду обвинувачений вину визнав повністю, щиро розкаявся, засудив свої дії, повідомив, що усвідомив суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення та недопустимість подібних дій, добровільно та у повному обсязі відшкодував потерпілому матеріальні збитки та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням.

Враховуючи наведене, а також позицію обвинуваченого під час судового провадження, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Застосовне законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Мотиви призначення покарання

Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання за вчинення вказаного вище кримінального правопорушення у виді мінімального розміру санкції ч. 2 ст. 286 КК, а саме у виді позбавлення волі на строк 3 роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами з урахуванням того, що функції обвинуваченого як військовослужбовця пов`язані з керуванням транспортними засобами. Зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному та відшкодував завдані збитки, вважав можливим на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Потерпілий підтримав думку прокурора та окремо зазначив, що якщо було би можливим він прохав би про більш м`яке покарання.

Захисник та обвинувачений, посилаючись на щире каяття обвинуваченого відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, нагальну необхідність обвинуваченого у керуванні транспортним засобом під час виконання його обов`язків як військовослужбовця, просили призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.

Враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до неумисних тяжких злочинів характер та конкретні обставини його скоєння; дані про особу обвинуваченого, вказані вище, визнання обвинуваченим своєї вини, його щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також засади диспозитивності кримінального провадження та позицію його сторін, суд приходить до висновку, що покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що відсутні умови і підстави призначення обвинуваченому більш суворого покарання.

Зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, відшкодував, завдані кримінальним правопорушенням збитки, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст. 75,76 КК України на строк 1 рік.

Суд вважає вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Щодо призначення додаткового покарання

Згідно санкції ч. 2 ст. 286 КК України, зазначене у цій частині статті діяння, карається позбавленням волі з позбавленням права керувати транспортними засобами або без такого.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286, ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з врахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням прийнятого рішення.

Суд враховує, що виконання обвинуваченим військового обов`язку пов`язано з керуванням транспортними засобами. Відтак позбавлення його права керувати транспортними засобами не буде справедливим та необхідним покаранням у такому випадку та більш того може негативно відобразитись на боєздатності відповідного військового підрозділу. Схожого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.11.2020 у справі № 686/3244/20.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2ст. 286 КК України, зважаючи на обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення та на особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, що позитивно характеризується та має відзнаки «За оборону України», його ставлення до вчиненого правопорушення, яке виражається в тому, що ОСОБА_5 усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаюється, відшкодував завдані збитки а також враховуючи позицію потерпілого, суд приходить до висновку про можливість не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд бере до уваги що ОСОБА_5 боронить Україну шляхом відсічі збройної агресії з боку Російської Федерації, та вважає, що виключно призначення вищезазначеного покарання забезпечить можливість продовження обвинуваченим військової служби, що беззаперечно відповідає інтересам суспільства та цілком обґрунтовує необхідність застосування до обвинуваченого вищезазначених положень.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Щодо запобіжного заходу

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

При цьому, суд враховує, що на час ухвалення вироку щодо ОСОБА_5 не застосовано жодного запобіжного заходу та не покладені процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Ураховуючи, відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також характеризуючі відомості щодо особи обвинуваченого, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу або покладення процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Щодо інших питань

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

Питання про процесуальні витрати в загальному розмірі 1989 гривень 75 копійок, пов`язані з проведенням судових експертиз, суд вирішує у відповідності до ст. 124 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року у справі № 216/3628/24 (н/п 1-кс/216/1196/24) на транспортний засіб «SSANG YONG ACTYON» реєстраційний номер НОМЕР_2 що на праві власності належить ОСОБА_7 та арешт, накладений ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року у справі № 216/3628/24 (н/п 1-кс/216/1197/24) на транспортний засіб електромопед, у кузові червоного кольору, без реєстраційного номера, та номеру рами, вилучений у ОСОБА_4 - підлягає скасуванню.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.ч. 1, 3 ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на засудженого такі обов`язки :

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи №№ СЕ-19/104-24/41135-ІТ від 25.10.2024, в розмірі 1989 (тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 75 копійок.

Арешт, накладений ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року у справі № 216/3628/24 (н/п 1-кс/216/1196/24) на транспортний засіб «SSANG YONG ACTYON» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_7 та арешт, накладений ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року у справі № 216/3628/24 (н/п 1-кс/216/1197/24) на транспортний засіб електро мопед, у кузові червоного кольору, без реєстраційного номера, та номеру рами, вилучений у ОСОБА_4 - підлягає скасуванню.

Речовий доказ - автомобіль «SSANG YONG ACTYON» реєстраційний номер НОМЕР_2 , після набрання вироком законної сили, повернути власнику - ОСОБА_7 .

Речовий доказ - електромопед, у кузові червоного кольору, без реєстраційного номера, та номеру рами, після набрання вироком законної сили, повернути особі у якої він був вилучений - ОСОБА_4 ,

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому його захиснику, прокурору та потерпілому .

Суддя ОСОБА_8