Справа № 732/348/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/55/25
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2023 року щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бобровиця Чернігівської області, українця, з професійно-технічною освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Щорського районного суду Чернігівської області віл 23 жовтня 2023 року ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави, судові витрати за проведення експертиз в розмірі 5663 (п`ять тисяч шістсот шістдесят три) грн. 40 коп.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_10 основного покарання у виді позбавлення волі зараховано строк його попереднього ув`язнення з 05 год. 30 хв. 25.12.2022 року по 25.03.2023 року 05 год. 30 хв. із розрахунку день за день.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок змінити, перекваліфікувати його дії на ч. 1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Вказує, що необхідно дослідити докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, а саме, допитати свідка ОСОБА_14 та судово-медичного експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичних експертиз» ОСОБА_15 , долучити до матеріалів кримінальної справи письмовий додаток до показань обвинуваченого в суді від 19.10.2023 року. Крім цього, на його думку, суд першої інстанції припустився неповноти судового розгляд, а саме: безпідставно не допитав в суді судово-медичного експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичних експертиз» ОСОБА_15 , який проводив експертне дослідження трупа ОСОБА_16 , безпідставно відмовив стороні захисту у долученні до матеріалів справи та дослідженні графічного додатку до показань обвинуваченого в суді, безпідставно не допитав свідка ОСОБА_14 . Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, так як вказані в ньому показання експерта ОСОБА_17 , який проводив експертне дослідження автомата, не вірно зазначені, перекручені, вирвані з контексту ряд важливих тез. Вказує, що судом також у вироку невірно зазначені показання експерта стосовно можливого нахилу тіла потерпілого в момент пострілу, який був незначний, а не близько 90 градусів, як зазначено у вироку. Звертає увагу, що судом не надано належної правової оцінки протоколу одночасного допиту свідка ОСОБА_18 та підозрюваного ОСОБА_10 . Зазначає, що його дії судом кваліфіковані не вірно, оскільки з потерпілим він мав дружні відносини, умисного вбивства ОСОБА_16 не вчиняв, постріл з його автомата відбувся випадково.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить відмовити в її задоволенні, а вирок суду залишити без змін.

Суд першої інстанції встановив, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.03.2022 № 55 солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_10 призначено номером обслуги гранатометного відділення протитанкового взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

24.12.2022 року приблизно о 21 годині 30 хв., ОСОБА_10 перебуваючи у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 на ґрунті особистих неприязних відносин до громадянина ОСОБА_18 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_18 , помилково сприйняв ОСОБА_16 , який у цей час виходив слідом за ОСОБА_10 перед ОСОБА_18 , здійснив один постріл з автомату АК-74 № НОМЕР_2 в ділянку тулуба ОСОБА_16 , помилково сприйнятого за ОСОБА_18 , чим спричинив ОСОБА_16 тілесні ушкодження у вигляді наскрізного одиночного вогнепального поранення тулуба з ушкодженням м`яких тканин, печінки, правої легені та правого ребра, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1583 від 13.03.2023 мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_16 .

Смерть ОСОБА_16 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні будинку АДРЕСА_2 внаслідок масивної крововтрати, що є безпосереднім наслідком отриманого ним наскрізного одиночного вогнепального поранення тулуба з ушкодженням м`яких тканин, печінки, правої легені та правого ребра.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в них підстав, думку прокурора, потерпілої та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, допитавши свідків та судово-медичного експерта, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що висновки про доведеність винуватості ОСОБА_10 та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 115 КК України судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК України наведено докладні мотиви.

За матеріалами провадження місцевим судом ретельно перевірено доводи сторони захисту щодо вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення через необережність. Зазначені в судовому рішенні мотиви про визнання цих доводів безпідставними, апеляційний суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідив і проаналізував показання:

- обвинуваченого ОСОБА_10 , який свою винуватість у інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив, що 24 грудня 2022 року ОСОБА_18 відправив його перевірити ввірений об`єкт. Вдягнувши військову амуніцію поверх куртки, бронежилет, розгрузку, взявши з ліжка автомат у ліву руку і тримаючи його у горизонтальному положенні зі спрямованим дулом назад, а прикладом вперед, вийшов до коридору та, правою рукою перекинувши за шию ремінь і лівою нібито підкидуючи автомат, поправив правою рукою ремінь в ділянці шиї. У цей час пролунав постріл. Після чого він зателефонував командуванню і на місце відразу приїхав командир ОСОБА_19 . У ОСОБА_20 він стріляти не хотів та не наводив автомат на нього, не натискав на курок, та не мав такого на думці. Після того, як відбувся постріл, він зняв амуніцію, штик-ніж, автомат поклав на ліжко, склав речі у сумку (речовий мішок);

- експерта ОСОБА_17 , який пояснив, що він проводив експертизу автомата, який знаходиться у справному стані та придатний для проведення пострілів. Зазначив, що під час проведення експертизи досліджувалася можливість пострілу з автомата без натискання на спусковий гачок внаслідок падіння, різкого підняття, опускання та удару по автомату. У результаті проведених експериментів постріли не відбувалися. Пояснив, що не може повідомити величину зусилля на спусковий гачок, необхідного для здійснення пострілу щодо даного конкретного автомата. Щодо можливості натискання на спусковий гачок автомата елементом ножа, за умов, що автомат знаходиться горизонтально, дулом назад, рухається у зворотній бік (назад), експерт зазначив, що це можливо виключно за умови, що ніж закріплений жорстко. За умови, коли обвинувачений та потерпілий приблизно одного зросту, потерпілий дещо вище, та відстань між ними становить 1, 21 м., не можлива траєкторія польоту кулі, коли постріл здійснюється обвинуваченим із зони в районі поясу, оскільки вхідний отвір у тіло потерпілого, який знаходиться у положенні стоячи, знаходиться на 2 см. вище вихідного. За описаної ситуації (постріл від поясу) рух кулі буде знизу догори. У випадку закидання зброї, рух ствола буде йти знизу до гори, а відтак і траєкторія кулі буде спрямована знизу догори. Зазначив, що за таких самих вихідних умов, коли обвинувачений дещо нижче потерпілого, вхідний отвір на висоті 124 см, вихідний 122 см, можлива траєкторія польоту кулі від плеча обвинуваченого. За умов, коли потерпілий буде не стояти прямо, а буде нахилений, автомат перебуває дулом назад, горизонтально, здійснено замах автоматом назад, експертом було продемонстровано необхідний нахил для траєкторії польоту кулі, щоб вхідний отвір був на 2 см вище вихідного, а саме: продемонстрував дуже сильний нахил, приблизно на 90 градусів. Разом з тим, зауважив, що не може сказати точно як сильно низько потрібно нахилитися. Експерт сказав, що при певних умовах, при певних обставинах, при певних погодних умовах це можливо;

- свідка ОСОБА_21 , який пояснив, що станом на 24 грудня 2022 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця, помічника фельдшера. Ввечері того дня зателефонував ОСОБА_19 та сказав, що в н.п. Слобода комусь погано. Приїхавши на місце, він побачив ОСОБА_18 , який стояв у дворі з автоматом та повідомив: «У нас 200-ий». Він почав забирати зброю у останнього, а ОСОБА_22 в цей час побіг у хату. Потім ОСОБА_22 підбіг і повідомив, що потерпілий не дихає. Зайшовши в будинок побачив тіло потерпілого. Надалі він забрав зброю ОСОБА_10 , яка була на ліжку. Коли він оглядав ОСОБА_10 з тією метою, аби при ньому не було ніякої зброї, на ньому був ремінь, у кишені цигарки, ножа та чохла при обвинуваченому не було, як і бронежилета, а ОСОБА_19 намагався відшукати його, але це не вдалося, оскільки наступного дня останній питав у них, чи не брали вони бронежилет ОСОБА_10 . Наглядаючи в подальшому за ОСОБА_18 та ОСОБА_10 , ОСОБА_18 сказав про те, що обвинувачений хотів вбити його, на що той повідомив, що хотів вбити ОСОБА_18 , а не ОСОБА_16 , та шкодував з цього приводу;

- свідка ОСОБА_19 від 13 березня 2023 року, які зафіксовані відеозаписом в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, згідно яких, свідку 24 грудня 2022 року близько 21:45 год. зателефонував ОСОБА_10 і повідомив, що одному військовослужбовцю дуже погано, він задихається і йому потрібна допомога. Вже о 21-54 год. зателефонував обвинувачений і повідомив, що постраждалий має вогнепальне поранення і сказав, що він стріляв. Він викликав військових медиків та приїхав з ними на місце несення служби військовими. Померлий ОСОБА_16 лежав у коридорі, а ОСОБА_10 і ОСОБА_18 знаходилися у будинку. Обвинувачений був у сильному алкогольному сп`янінні стані, що взагалі з ним ні про що неможна було говорити;

- свідка ОСОБА_18 від 13 березня 2023 року, які зафіксовані відеозаписом в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, відповідно до яких 24 грудня 2022 року після розпиття спиртних напоїв зі ОСОБА_10 та ОСОБА_16 вирішили вийти на ганок покурити. Першим вийшов ОСОБА_23 , потім він, але відразу повернувся, бо забув на столі цигарки, тому слідом вийшов ОСОБА_16 і в цю хвилину пролунав постріл. Почувши постріл, він побачив, як ОСОБА_16 посунувся на підлогу, в коридорі стояв ОСОБА_10 з автоматом, дуло якого спрямовано до підлоги, а на шиї ремінь від зброї.

На підтвердження встановлених обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, судом першої інстанції також враховано дані, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- протоколі огляду місця події з фото таблицею до нього, згідно якого в приміщенні будинку АДРЕСА_2 було проведено огляд, під час якого вилучено предмет, зовні схожий на автомат АК № НОМЕР_3 , предмет, зовні схожий на магазин та 28 предметів, зовні схожих на набої; предмет, зовні схожий на автомат АК № НОМЕР_4 , предмет, зовні схожий на магазин та 29 предметів, зовні схожих на набої; предмет, зовні схожий на автомат АК № НОМЕР_5 , предмет, зовні схожий на магазин та 30 предметів, зовні схожих на набої; військові квитки на ім`я ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_18 ; предмети, зовні схожі на гільзи у кількості 2 шт.; виріз з поліетиленового пакету зі слідами речовини бурого кольору та тіло ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- протоколі огляду трупа від 25 грудня 2022 року з ілюстративною таблицею до нього, згідно з яким під грудною кліткою з права виявлено наскрізне вогнепальне поранення;

- постанові про відібрання біологічних зразків у особи від 25 грудня 2022 року;

- протоколі отримання зразків для експертизи від 25 грудня 2022 року;

- висновку експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_15 №1583, згідно з яким під час зовнішнього та внутрішнього дослідження трупа ОСОБА_16 було виявлено наявність наскрізного ранового каналу. Початок на передній поверхні черевної порожнини. Напрямок спереду до заду, майже горизонтально (незначно зверху-вниз). Довжина 30 сантиметрів. Закінчення на задній поверхні грудної клітки справа. Вказане ушкодження утворилося за життя, незадовго до настання смерті, можливо у строк та за обставин, вказаних слідчим у описовій частині постанови про призначення даної експертизи, а саме «24.12.2022 року близько 23 годин 00 хвилин». Описані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Між тілесними ушкодженнями ОСОБА_24 та настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Смерть ОСОБА_16 спричинила масивна крововтрата, що є безпосереднім наслідком отриманого ним наскрізного одиночного вогнепального поранення тулуба з ушкодженням м`яких тканин, печінки, правої легені та правого ребра;

- висновку експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_25 , №21, згідно з яким у слідах на куртці (об.№2,3) та на шапці (об.№7,8) громадянина ОСОБА_10 знайдено кров людини, при встановленні групової належності якої за системою АВО виявлено наступне: в об`єктах №3,7,8 виявлені антигени А та В, а в об`єкті №7 ще й ізогемаглютинін анти-В. Таким чином, в даних об`єктах могло мати місце змішання крові осіб з будь-якою комбінацією вказаних антигенів. У такому випадку антиген В, не виключено, міг походити від домішку крові трупа ОСОБА_16 (група В(ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А); в об`єкті №2 виявлений антигени А, який міг походити від особи (осіб) з групою крові А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В. Даних за походження крові в слідах (об.№2) від трупа ОСОБА_16 не отримано. У слідах на куртці (об.№1) та на штанах (об.№4,5,6) громадянина ОСОБА_10 кров не виявлено;

- висновку експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_25 , №12, згідно з яким у слідах на фрагменті поліетилену (об.№1), вилученому в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , знайдено кров людини, при встановленні групової належності якої за системою АВ0 виявлені антигени А і В, які могли походити від особи (осіб ) з групою крові АВ (ІV), або в даному об`єкті могло мати місце змішання крові осіб з будь-якою комбінацією вказаних антигенів. У такому випадку антиген В, не виключено, міг походити від домішку крові трупа ОСОБА_16 (група В(ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А);

- висновку судово-психіатричної експертизи Чернігівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» №47, згідно з яким ОСОБА_10 за своїм психічним станом на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_10 за своїм психічним станом на теперішній час здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення. ОСОБА_10 за його психічним станом на теперішній час, психіатричне лікування не показано;

- висновку судово-психіатричної експертизи Чернігівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» №48, згідно з яким у ОСОБА_10 на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, тому протиалкогольне лікування йому не показане;

- висновку експерта Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_17 № СЕ-19/125-23/ 190-БЛ від 13.01.2023 року, згідно з яким наданий на дослідження автомат є нарізною вогнепальною зброєю - бойовим 5,45-мм автоматом моделі АК-74 № НОМЕР_4 , 1982 року виготовлення, виробництва СРСР. Автомат АК-74 № НОМЕР_4 до стрільби придатний. Надані на дослідження два предмети, зовні схожі на гільзи, є частинами боєприпасів - стріляними гільзами бойових проміжних патронів калібру 5,45 мм. Гільза з маркувальними позначеннями «270 84», що надана на дослідження, стріляна з 5,45-мм автомату Калашникова АК-74 № НОМЕР_4 . Здійснити постріл з наданого на дослідження автомату АК-74 № НОМЕР_4 без натискання на спусковий гачок внаслідок падіння автомату на тверду підлогу з висоти 1 метр або при різкому піднятті (опусканні) ствола, або при ударі стволом об тверду поверхню (двері, дверна коробка, тощо ) неможливо;

- висновку експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_26 №1-ц, згідно з яким при судово-медичному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин з рук громадянина ОСОБА_10 , кров та ядрові клітини, що підлягають дослідженню, не знайдено;

- виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1780 та довідці КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради №97 від 09 січня 2023 року року про те, що ОСОБА_10 був доставлений в кабінет медичних оглядів диспансерного наркологічного відділення ЧОПНЛ о 07 годині 00 хвилин 25 грудня 2022 року і йому встановлений діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, амфетамінів та канабіноїдів. Гостра інтоксикація неускладнена (алкогольне та наркотичне сп`яніння);

- протоколі проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_18 в ході якого свідок надав в усній формі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення та показав механізм вчинення злочину обвинуваченим;

- заяві ОСОБА_10 про відмову у проведенні слідчого експерименту;

- лікарському свідоцтво про смерть №1754 від 25 грудня 2023 року;

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і доводи, викладені стороною захисту в апеляційній скарзі, були предметом дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_10 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази та дав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що досліджені, судом першої інстанції докази, з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, свідчать про те, що стороною обвинувачення доведено, як подію кримінальних правопорушень саме в тому об`ємі, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_10 , так і те, що зазначений злочин вчинено саме обвинуваченим.

Доводи сторони захисту щодо ненавмисних дій ОСОБА_10 та випадкового пострілу в ОСОБА_16 , колегія суддів не може визнати обґрунтованими з огляду на наступне.

В ході досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_10 відмовився від проведення слідчого експерименту за його участі, що виключило можливість перевірки версії подій, озвученої обвинуваченим. При цьому слід відмітити, що сторона захисту не навела доказів на підтвердження перебігу подій повідомлених в ході судового розгляду, та серед іншого, не надано чітких характеристик ножа та його чохла при тому, що про їх існування не свідчать жодні докази, досліджені в ході судового провадження та не надано ґрунтовних пояснень, яким чином патрон опинився у патроннику в момент пострілу, за умов, що ОСОБА_10 тривалий час проходив військову службу, що прямо свідчить про його належну обізнаність з поводженням зі зброєю.

Поряд з викладеним, спростовуючи версію обвинуваченого, що в момент пострілу він тримав автомат дулом назад, колегія суддів враховує показання свідка ОСОБА_18 , який, як в ході проведення слідчого експерименту, так і в судовому засіданні суду першої інстанції повідомляв, що почувши постріл, він побачив, як ОСОБА_16 осідає на підлогу, а ОСОБА_10 тримає автомат обома руками дулом в перед, тобто у бойовому використанні.

Слід також відмітити, що після вказаних подій, через короткий проміжок часу, в присутності свідка ОСОБА_21 показання якого були дослідженні в судовому засіданні апеляційного суду шляхом відтворення, обвинувачений висловлювався, що мав намір вбити ОСОБА_18 , а не ОСОБА_16 та шкодує з цього приводу. Така посткримінальна поведінка обвинуваченого прямо свідчить про умисність інкримінованих йому дій, враховуючи, що вразі випадковості заподіяння смерті іншій особі, винуватець висловлював би жаль з даного приводу та розкаяння, а не почав вчиняв конфлікт з іншою особою.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про необґрунтовану відмову у допиті експерта ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_14 , то колегія суддів не може визнати їх такими, що заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Згідно висновку експерта № 1583, здійсненого експертом ОСОБА_15 , на питання, в якій позі знаходився потерпілий в момент заподіяння тілесного ушкодження, неможливо було встановити за суто судово-медичними даними, що свідчить про неможливість встановлення шляхом допиту експерта про те, в якому нахилі тулубу тіла потерпілого могло утворитися у нього тілесне ушкодження, на чому наполягала сторона захисту.

Крім того, допитаний в ході апеляційного розгляду експерт ОСОБА_15 надав роз`яснення щодо проведеного ним експертного дослідження, підтвердивши висновки, викладені в експертному висновку № 1583 та роз`яснивши неможливість визначення, в якій позі знаходився потерпілий в момент заподіяння тілесного ушкодження за наявними на час проведення дослідження даними.

Також, враховуючи, що суд першої інстанції неодноразово викликав свідка ОСОБА_14 для допиту в судове засідання і його явка, як до місцевого суду так і до іншого суду на території України для допиту в режимі відео конференції не могла бути забезпечена через виконання останнім обов`язків військової служби, тобто було вжито усіх можливих процесуальних заходів для допиту вказаного свідка, тому стверджувати про безпідставну відмову в допиті ОСОБА_14 та істотне порушення кримінального процесуального закону відсутні обґрунтовані підстави. Також, з аналогічних причин, допитати вказаного свідка був позбавлений і суд апеляційної інстанції.

Відносно твердження апеляційної скарги сторони захисту про спотворення у вироку показань експерта ОСОБА_17 , наданих в судовому засіданні, то колегія суддів зазначає, що знання вказаного експерта використовувалися щодо з`ясування траєкторії польоту кулі від зрізу ствола автомата до тіла потерпілого, а не механізму утворення вхідного отвору на тілі потерпілого, що було предметом іншого експертного дослідження. При цьому, показання експерта оцінювалися в сукупності з іншими дослідженими доказами у кримінальному провадженні та не були визначальним доказом вини ОСОБА_10 .

Щодо посилання про ненадання належної оцінки протоколу одночасного допиту свідка ОСОБА_18 та підозрюваного ОСОБА_10 , то вони не можу братися до уваги з огляду на положення ст.. 95 КПК України, якою визначено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Твердження сторони захисту про неправильну кваліфікацію дії ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки обвинувачений не мав умислу на вбивство, з потерпілим мав дружні відносини, постріл автомату відбувся випадково, а його дії слід кваліфікувати за ст. 119 КК України, колегія суддів не може визнати обґрунтованими з огляду на вищевикладене спростування перебігу подій зазначених стороною захисту.

Крім того, умисне вбивство (ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

За змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Питання про умисел вирішується, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Про намір на позбавлення життя свідчить умисне спричинення ушкоджень в життєво важливі органи потерпілого, в результаті чого настає його смерть.

У випадку, коли особа, яка позбавила потерпілого життя, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їхнє відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність і кваліфікувати за ст. 119 КК України.

Отже, розмежування умисного вбивства (ч. 1 ст. 115 КК України) і вбивства, вчиненого через необережність (ч. 1 ст. 119 КК України), здійснюється як за об`єктивною, так і за суб`єктивною сторонами цих злочинів.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого саме ч. 1 ст. 115 КК України, та правильність кваліфікації її дій за даною нормою кримінального закону судом зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.

При цьому, судом першої інстанції вірно встановлено, що конфлікту між обвинуваченим та ОСОБА_16 не було, однак, сам обвинувачений не заперечував, що виникали конфлікти з ОСОБА_18 . Також, враховуючи показання свідка ОСОБА_21 , дані слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_18 , обґрунтовано можна стверджувати, що ОСОБА_10 помилково вбив ОСОБА_16 за наявності наміру вбити ОСОБА_18 .

Враховуючи характер пострілу, траєкторію польоту кулі, спосіб тримання ОСОБА_10 автомату, локалізацію тілесних ушкоджень отриманих потерпілим, а саме в частину тіла, де розташовані життєво важливі органи, наявність у обвинуваченого мотиву та умислу на вбивство ОСОБА_18 , замість якого внаслідок помилки той вбив ОСОБА_16 , колегія суддів приходить до висновку, що постріл був прицільним, а не випадковим. Обвинувачений, являючись військовослужбовцем знав та не міг не передбачати наслідки, які потягне застосування вогнепальної зброї, направленої в бік потерпілого, а тому його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, який раніше не судимий, негативно характеризується за місцем несення служби, а за місцем проживання - позитивно, має нагороди від командування з приводу відсічі збройної агресії проти України, має батьків похилого віку, належну процесуальну поведінку обвинуваченого протягом судового розгляду справи, його психічне ставлення до своїх протиправних дій, думку потерпілої, щодо призначення найсуворішого покарання. Прийняв до уваги відсутність обставини, що пом`якшують покарання і обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_10 покарання в межах встановлених санкцією інкримінованої статті.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку відносно ОСОБА_10 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а визначений обвинуваченому розмір покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального закону, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Щорського районного суду Чернігівської області віл 23 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_10 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3