Справа № 175/9095/24
Провадження № 1-кп/175/546/24
Вирок

Іменем України

09 квітня 2025 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження №0000363 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Миропілля Краснопільського району Сумської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час господарчого відділення взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , з початку травня 2024 року по 12 травня 2024 року, під час виконання службових обов`язків, знаходячись в Покровському районі в Донецькій області, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав шляхом привласнення знайдені ним на землі: шістсот двадцять шість патронів, що відносяться до бойових припасів: патрони калібру 5,45x39 мм зразка 1974 року, придатні до стрільби, що призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм: автоматів АК- 74, АКС-74У, ручних кулеметів РПК-74 та їх модифікацій, які ОСОБА_4 підняв та поклав у наявний при ньому рюкзак, після чого, транспортуючи безпосередньо при собі вищевказані предмети, переніс їх до салону автомобіля марки «ВАЗ 21114», сірого кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_2 , де залишив в обраному ним місці зберігання - на задньому сидінні з правої сторони, вчинив тим самим носіння, зберігання, придбання, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, ОСОБА_4 , 23.05.2024 року керуючи автомобілем марки ВАЗ 21114, сірого кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_2 та перетинаючи блокпост №1601 на автомобільній дорозі М-30 в м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області, був зупинений співробітниками СРПП ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, якими в ході поверхневого огляду на задньому сидінні з правої сторони було виявлено, а слідчо- оперативною групою ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровські області в період часу з 22:40 год. до 22:55 год вилучено: шістсот двадцять шість патронів, що відносяться до бойових припасів: патрони калібру 5,45x39 мм зразка 1974 року, придатні до стрільби, що призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм: автоматів АК-74, АКС-74У, ручних кулеметів РПК-74 та їх модифікацій, які ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, носив, зберігав та придбав без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав у повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Він дійсно 23.05.2024 року приблизно о 20:50 годині іхав до м. Дніпро на транспортному засобі ВАЗ через блок пост №1601 на автомобільній дорозі М-30 в м. Підгородне Дніпровського району та його зупинили працівники поліції, які повідомили, що необхідно оглянути транспортний засіб та він надав їм його для огляду. В ході поверхневої перевірки на задньому сидінні з правої сторони було виявлено рюкзак

зелено-піксельного кольору, в середині якого знаходились набої в кількості 626 шт., калібр 5,45 мм. Просив суд врахувати його щире каяття і суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 , та його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, які виразились в умисному незаконному носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Згідно з ч.1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

У відповідності до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Розглядаючи питання про міру покарання відносно ОСОБА_4 , суд також враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, що він раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким умисним, вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільну характеристику за місцем проходження служби, а тому з метою попередження вчинення ним нових злочинів йому необхідно і доцільно призначити покарання в межах санкції інкримінованої йому статті у виді позбавлення волі за правилами ст.75 КК України на чому в судових дебатах наполягав прокурор.

Суд вважає, що саме таке покарання буде сприяти його виправленню та попередженню скоєння нових злочинів, а також буде необхідним та достатнім.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

З огляду на вимоги ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту з цього майна.

Керуючись ст.ст. 364, 369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за умови, що на протязі 1 (одного) року іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1, пункту 2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 30 травня 2024 року, а саме: 626 предметів схожих на набої калібру 5,45 мм, які вилучені під час огляду місця події з автомобіля «ВАЗ 2111», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у період часу з 22-40 до 22-55 год. 23.05.2024 на блокпосту за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м.Підгородне, 990 км, а/д М-30 після набрання вироком законної сили передати до ЗСУ.

У рахунок відшкодування витрат на проведення судових експертиз стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової вибухо-технічної експертизи № ДЕ-19/113-24/3073-БЛ від 29 травня 2024 року вартість якої складає 2 271 гривень 84 копійок.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1