ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7149/25

Провадження № 11-сс/820/203/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000476, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 березня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, Миколаївської області, громадянина України, солдата військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Слідчим суддею встановлено, слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_8 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000476 від 15 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 20.01.2025 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 прийнятий до військової частини НОМЕР_2 у званні «солдат».

Відтак, з моменту прийняття на військову службу до військової частини, солдат ОСОБА_7 набув статус військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

ОСОБА_7 , 15 березня 2025 року, близько 14 годин 15 хвилин, керуючи автомобілем марки «BMW 530D» р.н. НОМЕР_3 , порушив та не дотримався вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 б), 2.3 д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту Правил), яке виразилось у тому, що під час руху він, як учасник дорожнього руху, зобов`язаний знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, не був уважним не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну і створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.

Так, ОСОБА_7 рухався на автомобілі марки «BMW 530D» р.н. НОМЕР_3 , в світлу пору доби по ділянці з мокрим асфальтобетонним покриттям автодороги Н-03 сполученням «Житомир-Чернівці» поблизу населеного пункту с. Скаржинці, Хмельницького району, Хмельницької області в напрямку від смт Ярмолинці Хмельницького району Хмельницької області до м. Хмельницького Хмельницького району, Хмельницької області, поза межами населеного пункту.

Продовжуючи свій рух за кермом автомобіля марки «BMW 530D» р.н. НОМЕР_3 по вказаній ділянці автодороги водій ОСОБА_7 у порушення вимог п.12.1 цих Правил, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху по асфальтобетонному покритті проїзної частини в мокрому стані, не врахував дорожню обстановку, де встановлені попереджувальні дорожні знаки: 1.2 «Небезпечний поворот ліворуч» та 1.4.2 «Напрямок повороту (рух ліворуч)», і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, виїхав на ліву частину автодороги перетнувши при цьому суцільну лінію дорожньої горизонтальної розмітки 1.1. Розділу 34 вказаних Правил, яку перетинати заборонено, та рухаючись з боку смт. Ярмолинці в напрямку м. Хмельницького зустрічною смугою руху в напрямку лівого узбіччя на 196км+335м автодороги Н-03 Житомир Чернівці, поблизу с. Скаржинці, Розсошанської ТГ, Хмельницького району, Хмельницької області, не переконався, що це буде безпечним іншим учасникам руху і створив небезпеку для руху водієві автомобіля марки «Skoda Fabia» р.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка рухалась в зустрічному напрямку.

Крім того, ОСОБА_7 при проїзді повороту ліворуч в порушення вимог п. 2.3 (б) цих Правил був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, вчинив зіткнення із автомобілем марки «Skoda Fabia» р.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_9 , чим у порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. д) Правил, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, а також загрозу життю та здоров`ю громадян, а саме водію автомобіля марки «Skoda Fabia» р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинив тілесні ушкодження, яку було госпіталізовано до КНП «Хмельницька обласна лікарня» та спричинив загибель пасажиру переднього сидіння автомобіля марки «BMW 530D» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який загинув на місці події.

15.03.2025 о 17.10 год. ОСОБА_7 затримано працівниками поліції у Хмельницькому військовому госпіталі.

15.03.2025 о 17.10 год. складено протокол про затримання ОСОБА_7 , після чого його залишено для детального обстеження у Хмельницькому військовому госпіталі під наглядом конвою.

16.03.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

За вказаним кримінальним провадженням слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2025 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 11.05.2025 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішення слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 18 березня 2025 року скасувати, постановити нову ухвалу, обравши більш м`яким запобіжний захід.

Вказує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше не судимий, одружений, військовослужбовець (після повномасштабного вторгнення росії він добровільно мобілізувався до ЗСУ, і відповідно проходить військову службу), за місце роботи та місцем проживання характеризується позитивно, із початку запровадження воєнного стану безоплатно займався у м. Миколаєві ремонтом автомобілів для підрозділів ЗСУ.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_7 внаслідок ДТП отримав численні важкі ушкодження, переломи і в найближчий час йому необхідне операційне втручання, тому в умовах СІЗО таке лікування та реабілітація неможлива.

Посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_7 сприяє та буде сприяти досудовому розслідуванню, вживає заходи для відшкодування завданої шкоди родичам потерпілого.

Вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

Підозрюваний ОСОБА_7 був належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду апеляційної скарги, з клопотанням про участь в апеляційному розгляді не звертався, в апеляційній скарзі захисника не порушується питання про погіршення становища підозрюваного, його участь у апеляційному розгляді не є обов`язковою, у зв`язку з чим колегія суддів, з`ясувавши думку присутніх учасників провадження, прийняла рішення про проведення апеляційного розгляду у відсутність підозрюваного, відповідно до вимог ч.4 ст.401, ч.4 ст.405, 422 КПК України, з урахуванням також позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.10.2023, у справі №211/111/22, провадження №51-3720км23.

Захисник підтримав апеляційну скаргу, із зазначених в ній підстав, просив застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, враховуючи дані про особу підозрюваного та стан його здоров`я після ДТП.

Прокурор не визнав апеляційних вимог, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, зазначивши, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, на які вказує слідчий в клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, ознайомившись з судовим матеріалом та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В апеляційній скарзі захисник оскаржує наявність ризиків для застосування щодо ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що можливо застосувати більш м`який запобіжний захід

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити вище перелічені дії.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

Так, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , відповідно до вимог статей 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини справи, вказані у клопотанні слідчого та додані до клопотання докази, і дійшов вмотивованого висновку, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, а також підтверджують існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, зазначених слідчим в клопотанні.

У колегії суддів не виникає сумнівів щодо висновків слідчого судді про обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з боку органу досудового розслідування, оскільки в матеріалах справи є об`єктивна інформація, що свідчить про те, що ОСОБА_7 міг вчинити інкриміноване правопорушення, що також не оскаржується стороною захисту в апеляційній скарзі.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, оскільки на даний час усіх свідків дорожньо-транспортної пригоди не встановлено та не допитано, не виконано жодної експертизи у даному кримінальному провадженні.

Ухвалюючи рішення за клопотанням слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя врахував ступень тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній (тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років), обставини, передбачені статтею 178 КПК України (дані про особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, вік, майновий та сімейний стан, наявність місця проживання), та дійшов висновку про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_7 може потенційно переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчинені тяжкого злочину та зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винуватим, у виді позбавлення волі на тривалий строк, цей ризик є достатньо високим; незаконно впливати на свідків, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним ризикам, що винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Отже, ухвалюючи рішення про задоволення клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виснував, що досудовим розслідуванням доведена наявність як обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, так і ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, які виправдовують застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Водночас застосування більш м`якого запобіжного заходу не запобігатиме виникненню встановлених слідчим суддею ризиків.

Доводи захисту, що прокурором та слідчим не доведено, що перебуваючи на волі підозрюваний переховуватиметься від слідства та суду, а також впливати на свідків та потерпілих, колегія суддів вважає неспроможними.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

У рішеннях по справах «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року, та «Александр Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року, Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою, а врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

В ході апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги захисника, щодо отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, перенесення кількох операцій, проте вказане на даний час не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки матеріали провадження не містять переконливих даних, зокрема відповідного висновку про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Відповідно до Закону України "Про попереднє ув`язнення" у разі необхідності, особам, яким обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в установі попереднього ув`язнення надається уся необхідна медична допомога та можливість додаткових відповідних обстежень проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права в даному випадку підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Тож, колегія суддів погоджується з наведеними висновками слідчого судді.

Також колегія суддів наголошує, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваним та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в такому випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Крім того, оскільки кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, досудове розслідування триває, є наявний обґрунтований ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний може вчинити тиск, як психологічного так і фізичного характеру, шукаючи будь-які можливі шляхи впливу на свідків та потерпілих у вказаному провадженні, спонукаючи до зміни ними показів або відмови віддачі показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності або ж її пом`якшення, окремі свідки відомі підозрюваному, що підтверджує ризик можливого впливу на останніх шляхом умовлянь та погроз, які з його сторони можуть бути реальними.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою щодо підозрюваного досліджувалися слідчим суддею та колегією суддів апеляційного суду, але не знайшли свого підтвердження.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що попри прийняте обґрунтоване рішення щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у даному випадку можливе застосування й альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Так, відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 КК України.

Тобто, не визначати розмір застави є правом, а не обов`язком суду.

Також, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п. п. 23-24).

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, який є необережним, вину визнає, має постійне місце проживання, раніше не судимий, одружений, військовослужбовець, після повномасштабного вторгнення росії він добровільно мобілізувався до ЗСУ, і відповідно проходить військову службу, за місце проживання характеризується позитивно, процесуальну поведінку підозрюваного, який вживає заходів для добровільного відшкодування заподіяної шкоди, його стан здоров`я, який знаходиться на лікування після ДТП, колегія суддів вважає за можливе визначити підозрюваному у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК обґрунтований розмір застави, а також визначити передбачені статтею 194 цього Кодексу обов`язки у разі внесення застави.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, має встановлюватися в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в якому приймається процесуальне рішення або здійснюється процесуальна дія.

Відтак, враховуючи вищенаведене, обставини кримінального правопорушення, майновий, сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що застава у межах 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн. буде пропорційним щодо його особи, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у разі внесення такої застави, що буде достатнім стримуючим фактором, який зможе запобігти таким ризикам та не є завідомо непомірною для підозрюваного.

Таким чином, виходячи з вимог п.2 ч.3 ст. 407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2025 року слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити апеляційну скаргу захисника, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в порядку, передбаченому ч.3 ст. 183 КПК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5ст. 194 КПК України.

Разом з тим, роз`яснити ОСОБА_7 , що право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали на рахунок: (отримувач коштів: ГУК у Хмел.обл/Хмельниц. мтг/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37971775, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0022775, код класифікації доходів бюджету: 22030101).

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 26.03.2025 року, заставна сума за ОСОБА_7 (номер провадження №11-сс/820/203/24; судді: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ).

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2025 року про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 травня 2025 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 травня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до суду, прокуратури, поліції; прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває провадження, з встановленою періодичністю; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого проживання, роботи; утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що у разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу покласти на ГУНП в Хмельницькій області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3