Справа № 699/1824/24
Номер провадження № 1-кс/699/352/24
УХВАЛА

щодо скарги на бездіяльність

02.12.2024 м. Корсунь-Шевченківський

Слідчий суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області порядку ст. 303 КПК України найшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зі скарги вбачається, що 20.11.2024 о 08.10 год дружина ОСОБА_3 повідомила йому, що в с. Нетеребка Черкаського району невідомі особи затягли в автомобіль її сина ОСОБА_4 .

Після вказаного ОСОБА_3 зателефонував на лінію 102 та заявив про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, а саме незаконне позбавлення волі, вчинене організованою групою щодо ОСОБА_4 .

У скарзі вказано, що наступного дня о 16:45 год ОСОБА_3 звернувся до ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області для отримання витягу з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження за його заявою. Однак всупереч положенням ст. 214 КПК України інформація в ЄРДР внесена не була. Йому надано для ознайомлення рапорт поліцейського про те, що 20.11.2024 працівники НП з двома представниками ТЦК в АДРЕСА_1 перевіряли військовозобов`язаних на предмет ухилення від процедур військового обліку.

Скаржник вважає, що підстав для затримання ОСОБА_4 не було, оскільки він пред`явив тимчасове посвідчення щодо виключення його з військового обліку. Тому працівники відділення поліції та ТЦК перевищили свої службові повноваження та незаконного позбавили волі ОСОБА_4 , що на думку скаржника підпадає під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 365 КК України.

Крім того, скаржник зазначає, внаслідок указаних вище протизаконних дій поліцейських та представників ТЦК ОСОБА_4 був позбавлений можливості вчасно прибути на роботу та отримати заробітну плату, що завдало йому моральної шкоди.

За змістом прохальної частини скарги ОСОБА_3 просить зобов`язати службову особу ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області зареєструвати до ЄРДР кримінальне провадження, передбачене ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 365 КК України, вчинене щодо ОСОБА_4 .

На дату надходження скарги неможливо було утворити склад суду для її розгляду. Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 28.11.2024 указану справу передано на розгляд слідчому судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 .

Ухвалою від 28.11.2024 відкрито провадження з розгляду даної скарги, її розгляд призначено на 02.12.2024 та зобов`язано начальника ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області надати суду до початку судового засідання всі наявні документи, які стосуються зазначеної скарги.

У встановлений слідчим суддею строк було надано наявні документи.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У судове засідання були викликані скаржник та представник відділення поліції.

Скаржник ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити. Зазначив, що ОСОБА_4 знятий з військового обліку, що підтверджується виданим йому тимчасовим посвідченням, яке він постійно носить із собою та пред`явив на вимогу працівників поліції та ТЦК. Однак останні примусово доставили ОСОБА_4 до ТЦК. У цей день ОСОБА_4 не зміг потрапити на роботу, у зв`язку із чим втратив заробіток. Також забравши із собою ОСОБА_4 зазначені особи залишили на узбіччі без охорони його велосипед. Скаржник зазначав, що підстав примусово доставляти ОСОБА_4 до ТЦК не було. Разом з тим, ОСОБА_3 зазначив, що того ж дня коли ОСОБА_4 затримали, розібравшись у ситуації, його відпустили додому.

Представник ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області в судове засідання не з`явився, долучивши до матеріалів справи наявні документи.

Перевіривши надані матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого.

Положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

Зокрема, у вказаному порядку може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно із ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Приписи ст.ст. 214, 303 КПК України свідчать про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Внесенню до ЄРДР підлягає не будь-яка заява, а лише заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, яка містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Відповідно до рапорту ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області від 20.11.2024 повідомлення ОСОБА_3 на лінію 102 зареєстровано ЄО за № 8042. Під час виїзду на місце події було встановлено, що ОСОБА_4 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 за ухилення від мобілізації для проходження ВЛК та складення адміністративних матеріалів.

За змістом рапорту ДОП СП ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 20.11.2024 установлено, що ОСОБА_4 знятий з військового обліку, тому адміністративний протокол на нього не складався.

З огляду на вказане, начальник Слідчого відділення ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 установив відсутність у матеріалах звернення ЄО № 8042 від 20.11.2024 достатніх даних про наявність в діянні складу кримінального правопорушення та підстав для внесення відомостей в ЄРДР відповідно до ст. 214 КПК України.

Оцінивши обставини справи, слідчий суддя дійшов висновку, що заява ОСОБА_3 не містить відомостей, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення щодо ОСОБА_4 за вказаних скаржником обставин. Заява не містить фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 365 КК України, та достатніх даних на підтвердження вчинення неправомірних дій, а містить лише оціночні судження скаржника щодо певних обставин.

Указане підтверджується тим, що положеннями ст. 146 КК України передбачено відповідальність за такі кримінальні правопорушення:

- частина 1 незаконне позбавлення волі або викрадення людини;

- частина 2 ті самі діяння, вчинені щодо малолітнього або з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб або за попередньою змовою групою осіб, або способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або таке, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, або із застосуванням зброї, або здійснюване протягом тривалого часу,

- частина 3 діяння, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, або такі, що спричинили тяжкі наслідки.

Незаконне позбавлення волі полягає в протиправному перешкоджанні людині обирати за своєю волею місце знаходження. Воно може виявитися у затриманні потерпілого в тому місці, де він знаходитися не бажає, або поміщення його в таке місце, яке він не має змоги вільно залишити. Це діяння може бути здійснене шляхом застосування фізичного насильства (наприклад, потерпілого зв`язують і зачиняють у підвалі, поміщують у заздалегідь підготовлене місце тощо), а також шляхом психічного насильства (наприклад, під загрозою застосування зброї потерпілого примушують залишатися у приміщенні). Воно може бути вчинене і шляхом обману (наприклад, людину заманюють у будь-яке місце і зачиняють з метою позбавлення волі).

За статтею 146 КК карається лише незаконне позбавлення волі, тому відповідальність виключається, якщо особу було позбавлено волі внаслідок необхідної оборони, правомірного затримання особи, що вчинила адміністративне чи кримінальне правопорушення, або крайньої необхідності.

У даному випадку ОСОБА_4 взагалі не позбавляли волі, що достеменно було відомо скаржнику.

Положеннями ч. 1 ст. 365 КК України передбачено відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Кваліфікуючою ознакою вказаного кримінального правопорушення є завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про національну поліцію» за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України або розвідувальних органів України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, беруть участь у здійсненні заходів щодо оповіщення військовозобов`язаних та резервістів спільно з представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також здійснюють адміністративне затримання та доставлення до цих центрів та органів призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, для того щоб установити чи вчинила особа адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210, 210-1 КУпАП, уповноважені особи перевіряють її документи.

Положеннями ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 45 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом. Спеціальний засіб кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються під час затримання особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 262 КУпАП передбачено, що адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може провадитися лише органами (посадовими особами), уповноваженими на те законами України.

Органами внутрішніх справ (Національною поліцією) провадиться адміністративне затримання, крім іншого, при вчиненні злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі поліцейського, при порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до наданої ОСОБА_3 до справи копії тимчасового посвідчення військовозобов`язаного від 10.01.2022 КШ № 1/2022 ОСОБА_4 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Однак згідно з повісткою ІНФОРМАЦІЯ_1 йому слід з`явитися до зазначеного відділу о 09.00 год 25.11.2024.

Разом з тим, згідно із ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин (як військовозобов`язаний, так і знятий із військового обліку) зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Зі скарги ОСОБА_3 не вбачається, у чому саме полягала протиправність дій працівників поліції та ТЦК щодо ОСОБА_4 , за якими слід розпочати досудове розслідування.

Проведеною перевіркою встановлено відсутність ознак адміністративного чи кримінального правопорушення за зверненням ОСОБА_3 .

Внесення відомостей до ЄРДР також врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020, згідно з пунктом 2 глави 1 розділу ІІ «Порядок формування та ведення Реєстру» якого, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела (п.4 ч.5ст.214 КПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 в справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а тому, у розрізі такої думки Великої Палати Верховного Суду, слідчий суддя повинен з`ясувати наведені обставини судом касаційної інстанції, як такі, що підлягають установленню, у обсязі наявних та поданих до суду доказів, на час розгляду скарги.

Зважаючи на викладене, скарга ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Відділення поліції № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області не підлягає задоволенню, оскільки відсутні правові підстави вважати, що працівникми поліції спільно з працівниками ТЦК та СП 21.11.2024 були вчинені протиправні дії відносно ОСОБА_4 ..

Керуючись ст.ст. 38, 303-307, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити скаржнику та Відділенню поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, установленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 05.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1