Справа № 296/6284/17
Провадження №11-кп/801/130/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора в режимі відеоконференції ОСОБА_6

обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката

в режимі відеоконференції ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0002055, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21.04.2017 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Корольовського районного суду міста Житомира від 23 грудня 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Житомир, зареєстрованого в Андрушівському районі Житомирської області, станція Степок, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-05.03.2001 Корольовським районним судом міста Житомир за ст. 141 ч. 2, 140 ч. 2, 145 ч. 1, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-04.04.2007 Корольовським районним судом міста Житомир за ст. 15 ч. 2 115 ч. 1, 263 ч. 2, 70 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 185 ч. 5, 357 ч. 3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Вінницьким апеляційним судом здійснюється провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Корольовського районного суду міста Житомира від 23 грудня 2022 року у кримінальному провадженні № 0002055, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21.04.2017 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 185 ч. 5, 357 ч. 3 КК України.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 заявлено клопотання про скасування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, клопотання мотивовано тим, що обвинувачений ОСОБА_7 утримується під вартою незаконно, адже строк дії попередньої ухвали закінчився.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника.

Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення клопотання захисника.

Ознайомившись із заявленим клопотанням, заслухавши виступи учасників провадження з цього питання, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до висновку, що клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13.12.2024 клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_11 задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 185 ч. 5, 357 ч. 3 КК України до набрання вироком законної сили (завершення апеляційного розгляду).

Визначено заставу в розмірі 170 (ста сімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 514760 (п`ятсот чотирнадцять сімсот шістдесят) гривень, за умови внесення якої обвинувачений може бути звільнений з-під варти.

З приводу доводів захисника про строковість попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою суд зазначає, що за національним законодавством тримання під вартою після ухвалення вироку термінологічно відрізняється від відбування покарання за вироком, що набрав законну силу, однак з погляду статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод воно буде розглядатися як таке, що підпадає під пункт (а): законне ув`язнення особи після засудження її комплектним судом.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, за правом багатьох країн затримання в очікуванні розгляду апеляції вважається попереднім триманням під вартою, i засуджена особа не починає відбувати своє покарання, поки вирок не набере чинності. Однак між підходами до процедури призначення покарання є відмінності за формою, а не за суттю, якщо розглядати наслідки для зацікавленої особи. Слід вважати, що стаття 5 § 1 (а), яка нічого не каже про припустимі форми правового механізму, за яким особа може законно триматися під вартою «після засудження», залишає державам-учасницям свободу вибору в цьому питанні» (Monnel and Morris v. the United Kingdom judgment of 2 March 1987, Series A no 115, 47).

Обвинувачений вважається затриманим «після засудження компетентним судом» у значенні статті 5 пар. 1 (а) після того, як рішення було винесено в першій інстанції, навіть якщо воно ще не виконується і підлягає оскарженню» (Ruslan Yakovenko v Ukraine, no. 5425/11, пар.46, ECHR 2015).

Термін «після засудження» не можна тлумачити, так, ніби він стосується лише остаточного засудження. Не можна ігнорувати того, що винуватість особи, яка тримається під вартою під час апеляційного або наглядового провадження, вже встановлена в ході судового розгляду, проведеного відповідно до вимог статті 6» (Wemhoff v. Germany, 27 june 1968, пар. 9, Series A no.7).

Таким чином, обмеження строку дії запобіжного заходу має на меті забезпечити можливість періодичного перегляду тримання під вартою до вироку. Водночас, у разі винесення обвинувального вироку міркування, які зумовлюють необхідність періодичного перегляду, не мають значення, оскільки тримання під вартою на підставі вироку здійснюється для забезпечення його виконання.

Установлено, що ОСОБА_7 місцевим судом засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України віднесено до особливо тяжких злочинів проти власності, який становить підвищену суспільну небезпеку. Також з матеріалів кримінального провадження та доданих до клопотання документів установлено, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення майнових злочинів та особливо тяжкого злочину проти життя і здоров`я особи, у межах цього кримінального провадження ухилявся від відбування покарання, призначеного судовим рішенням, який набрав законної сили, внаслідок чого в період з 08.12.2023 до 21.03.2024 перебував у розшуку.

Стосовно доводів сторони захисту в частині необхідності врахування стану здоров`я обвинуваченого суд зазначає, що з дослідженого медичного документа убачається, що у ОСОБА_7 дійсно наявні серцево-судинні захворювання, проте йому за необхідності надається необхідна медична допомога у лікувальному закладі пенітенціарної установи, з за необхідності також за її межами у спеціалізованих медичних установах. Обставини, які б вказували на неможливість тримання особи під вартою, судом не встановлені.

Таким чином з високою імовірністю можна констатувати наявність ризику переховування від суду, через що застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідний, в тому числі, з метою можливого забезпечення виконання вироку, через що з метою забезпечення апеляційного провадження та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, необхідно продовжити раніше обраний запобіжний захід.

Окрім того за змістом п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України під час ухвалення обвинувального вироку суд вирішує питання, з-поміж іншого, щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 185 ч. 5, 357 ч. 3 КК України

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: