Справа № 703/5734/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Сміла

Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла клопотання прокурора Смілянської окружної прокуратури, подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 15.10.2024 під №0000063, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, дітей на утриманні не має, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого

установив:

Прокурор Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, на 30 діб в межах строку досудового розслідування.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 у 2024 році (більш точної дати, місця та часу досудовим розслідуванням не встановлено), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 (зі змінами та доповненнями), незаконно придбав елементи, схожі на частини автоматичної вогнепальної зброї, а саме: зворотну пружину АК, АКС-74 № НОМЕР_1 , магазини в кількості 6 шт. (місткістю 30 патронів) 142 патронів (калібр 5,45 трасуючі), 85 патронів калібру 5,451 гранату БМ 51 та підривник до неї, гранату М 50 та підривник 1уа 1634, 2 гранати М67 та 2 підривники М213, 1 граната Ф1 та 1 підривник УЗГРМ, граната РГД-2 (димова), 2 глушника до АКС 74, які в подальшому незаконно переніс та почав зберігати за місцем свого проживанням до 25.10.2024. У зазначений день, ОСОБА_4 , за власним місцем проживання забрав сумку із вищевказаними предметами та близько 13 години 30 хвилин, діючи умисно, з корисливих мотивів, у не встановленому досудовим розслідуванням час та місці без передбаченого законом дозволу незаконно збув, продавши за грошові кошти у сумі 1700 (тисячу сімсот) доларів СІЛА, особі зі зміненими анкетними даними, яка добровільно надала згоду на конфіденційне співробітництво - елементи схожі на частини автомату: зворотну пружину АК, АКС-74 № НОМЕР_1 , магазини в кількості 6 шт. (місткістю 30 патронів) 142 патронів (калібр 5,45 трасуючі), 85 патронів калібру 5,45, 1 гранату БМ 51 та підривник до неї, гранату М 50 та підривник Іуа 1634, 2 гранати М67 та 2 підривники М213, 1 граната Ф1 та 1 підривник УЗГРМ, граната РГД-2 (димова), 2 глушника до АКС 74.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27.10.2024 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово до 27.12.2024.

Постановою керівника Смілянської окружної прокуратури від 23.12.2024 строк досудового розслідування кримінального провадження №0000063 продовжено до 25.01.2025.

Необхідність продовження домашнього арешту обґрунтовував тим, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення підтверджена зібраними у кримінальному провадженні доказами, існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що у разі визнання підозрюваного ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а це може стати підставою та мотивом для його ухилення від суду. Перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_4 може чинити спроби незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які на даний час не допитані, з метою схилити їх до дачі неправдивих показань, щоб зменшити або взагалі уникнути відповідальності за вчинений злочин.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та наполягав на відсутності підстав для скасування обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або його зміни на більш м`який, оскільки на даний час ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просили змінити обраний запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби. Стороною захисту наголошено, що сімейний стан підозрюваного ОСОБА_4 суттєво змінився, оскільки той одружився та його вагітна дружина на даний час перебуває в лікарні, потребує додаткового догляду, а запобіжний захід у виді домашнього арешту, що діє цілодобово, перешкоджає йому виконувати обов`язки з утримання сім`ї. Крім того, підозрюваний не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.

Розглянувши заявлені клопотання, дослідивши подані сторонами кримінального провадження письмові докази виключно в межах, необхідних для вирішення питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одними із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України носіння, зберігання, придбання та збут вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Санкцією частини статті передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Сторона обвинувачення обґрунтовувала клопотання вагомістю зібраних доказів, що підтверджують причетність підозрюваного ОСОБА_4 до інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для продовження строку дії застосованого щодо нього запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних доказів, серед яких рапорт чергового ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про виявлене правопорушення від 25.10.2024; протокол огляду та ідентифікації грошових коштів від 25.10.2024; протокол огляду особи, залученої до конфіденційного співробітництва та вручення їй спеціального технічного засобу і грошових коштів для здійснення контролю за вчиненням злочину від 25.10.2024; протокол добровільної видачі товару, обіг якого обмежений чи заборонений чинним законодавством у особи, залученої до конфіденційного співробітництва від 25.10.2024; довідки № 474, 475, 476 про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів.

Вказані докази у їх сукупності є достатньо вагомими та дають підстави для висновку, що підозрюваним ОСОБА_4 могло бути вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для позбавлення особистої свободи, проте, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Оцінюючи даний ризик щодо підозрюваного, слідчий суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_4 має незадовільний стан здоров`я, перебуває на профілактичному обліку в лікаря-психіатра, періодично звертається за досить тривалим стаціонарним лікуванням через поранення, отримані під час несення військової служби в зоні ведення бойових дій, одружений, має вагітну дружину та вказані обставини підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання. Хоча за власними словами, підозрюваний ОСОБА_4 матеріально забезпечує сім`ю, слідчий суддя критично оцінює даний довід, оскільки, як вбачається із наявних документів, ОСОБА_4 не працює, однак все ж приходить до висновку про наявність в нього міцних соціальних зв`язків у місці постійного проживання. З письмових матеріалів не вбачається, що підозрюваний притягувався до кримінальної відповідальності раніше, а доказів вчинення ним кримінального правопорушення, пов`язаного із ухиленням від військової служби, а також доказів припинення військової служби, слідчому судді не надано.

Вказані обставини в сукупності свідчать, що ризик ухилення підозрюваного ОСОБА_4 від досудового розслідування та суду хоча і не виключений повністю, проте суттєво знизився.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та їх дослідження, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним обігом зброї та боєприпасів, зокрема збутом зброї, існування відповідного ризику обумовлено тим, що показання свідків щодо обставин вчинення злочину є важливим, проте не єдиним доказом вчинення кримінального правопорушення. Даний засіб доказування в змозі суттєво вплинути на становище підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 наділений потенційною можливістю впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх змінити свої показання в суді для покращення власного правового становища.

Таким чином, ризики, передбачені п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, хоча й зменшились.

Судом також враховуються обставини, визначені ст. 178 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, однак до кримінальної відповідальності в минулому не притягувався, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, відтак, з метою уникнення ризиків, встановлених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає, що стороною обвинувачення доведено обґрунтованість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням на нього зобов`язань, які мають забезпечити виконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

При цьому обмеження, накладені на підозрюваного ОСОБА_4 та обов`язки, які він має виконувати внаслідок застосованого щодо нього запобіжного заходу, суттєво обмежують його можливості здійснювати догляд та надавати допомогу дружині, отримання стаціонарного лікування, фактично повністю виключають можливість працевлаштування з метою забезпечення сім`ї. Накладені обмеження слідчий суддя вважає надмірними, а застосування домашнього арешту, що діє цілодобово, не є необхідним на даний час для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виключення ризиків, доведених стороною обвинувачення.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців.

З огляду на наведені обставини, слідчий суддя дійшов переконання, що продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування є виправданим заходом, оскільки цього вимагає справжній інтерес суспільства, який незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу, проте дію домашнього арешту доцільно обмежити нічним часом доби.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 193, 194, 199, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, задовольнити частково.

Продовжити строк дії застосованого відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту на 30 днів - до 24.01.2025 включно.

Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом строку дії цієї ухвали залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 в нічний час доби (з 22 години до 6 години), без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків необхідності отримання медичної допомоги, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану, а також необхідності прибуття за викликом слідчого, прокурора, суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у період строку дії запобіжного заходу такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не змінювати місце свого постійного проживання, що за адресою АДРЕСА_2 ;

3) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

4) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії цієї ухвали про продовження тримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом встановити в межах строку досудового розслідування - з 26.12.2024 по 24.01.2025 включно.

Ухвалу про продовження застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання до відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Повний текст ухвали складений 30.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1