УХВАЛА

15 січня 2025 року

м. Київ

справа № 754/15594/23

провадження № 51-4274 км 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26 грудня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 липня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000845, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оринин Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, раніше не судимого,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 26 грудня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України із застосуванням ст. 100 КК України до покарання у виді 60 годин громадських робіт.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 заподіяну шкоду: матеріальну у розмірі 1 150 грн та моральну у сумі 35 000 грн, а також у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 4 000 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 липня 2024 року вирок місцевого суду залишено без змін.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він, будучи неповнолітнім, 12.08.2023, приблизно о 21 год 40 хв., перебуваючи на території школи І-ІІІ ступенів № 248 по вул. Миколи Закревського, б. 45-Б в

м. Києві, під час конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8 , реалізуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому, наніс один удар рукою в область потиличної ділянки голови потерпілого та здійснив поштовх в спину, від чого ОСОБА_8 впав на асфальтовану ділянку дороги. Коли потерпілий перебував у положенні лежачи, ОСОБА_7 продовжив наносити йому у хаотичному порядку удари ногами та руками в область обличчя та тулуба, у результаті чого спричинив ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить оскаржувані судові рішення змінити, вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 125 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин.

В обґрунтування зазначає, що призначення місцевим судом неповнолітньому обвинуваченому покарання поза межами санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 60 годин, з посиланням тільки на норми Загальної частини КК України, що регулюють особливості призначення покарання неповнолітнім (ст. 100 КК України), без врахування загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 цього Кодексу, зокрема, щодо дотримання мінімального розміру покарання, передбаченого санкцією даної статті, з чим безпідставно погодився і суд апеляційної інстанції, є неправильним застосуванням (тлумаченням) закону України про кримінальну відповідальність.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор касаційну скаргу підтримав.

Захисник ОСОБА_6 , посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги, просила оскаржувані судові рішення залишити без зміни.

Від засудженого ОСОБА_7 надійшло клопотання про проведення касаційного розгляду за його відсутності.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для передачі даного кримінального провадження на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 434-1 КПК України суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає таке кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати.

Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Судувід 08 червня 2023 року у справі № 311/2644/21 (провадження

№ 51-189 км22) було частково задоволено касаційну скаргу прокурора, ухвалу Запорізького апеляційного суду від 10 листопада 2021 року та в порядку ч. 2

ст. 433 КПК України вирок Василівського районного суду Запорізької області від

07 липня 2021 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання змінено, ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу призначено покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин. Як слідує із вказаної постанови, колегія суддів погодилася з доводами касаційної скарги сторони обвинувачення про те, що призначаючи неповнолітньому

ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 60 годин, суд мав застосувати положення ст. 69 КК України, оскільки такого розміру вказаного виду покарання не передбачено санкцією даної норми права. Зокрема зазначено, що суд першої інстанції мотивував призначення покарання у вказаному розмірі особливостями призначення покарання у виді громадських робіт неповнолітньому, що передбачено положеннями ст. 100 КК України, згідно яких даний вид покарання неповнолітній особі може бути призначено на строк від 30 до 120 годин. Проте, зважаючи, що санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від 80 до 240 годин, а також, що положеннями кримінального закону передбачена можливість призначення покарання нижче від найнижчої межі лише шляхом застосування

ст. 69 КК України, то призначаючи ОСОБА_9 покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин, суд мав застосувати приписи ст. 69 КК України.

Як слідує з вироку суду, ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України з урахуванням вимог ст. 100 цього Кодексу до покарання у виді 60 годин громадських робіт.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської міської прокуратури, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просив вирок суду першої інстанції змінити, вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 125 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин.

Спростовуючи доводи скарги сторони обвинувачення суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки ст. 100 КК України є спеціальною нормою по відношенню до ст. 69 КК України, то при конкуренції норм закону, має застосовуватися спеціальна норма, яку суд першої інстанції вірно застосував у даному випадку. Неправомірно посилатися на ст. 69 КК України, коли відсутні підстави для її застосування. В протилежному випадку дотримання вимог ст. 100 КК України стосовно нижчої граничної межі покарання, встановленої санкцією статті Особливої частини КК України ставилось би у залежність від наявності підстав для застосування ст. 69 КК України.

Колегія суддів вважає, що коли суб`єктом вчинення кримінального правопорушення є неповнолітня особа, то порядок призначення покарання регулюється окремим розділом КК України, де чітко визначено вид та розмір покарань, які можуть бути призначені неповнолітньому, а тому суд обирає міру примусу, передбачену в ст. 98 КК України,виключно в межах, установлених статтями 99 - 102 цього Кодексу. При цьому, якщо таке покарання буде нижчим від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, але відповідатиме вимогам положень статей 99 - 102 КК України, суду не потрібно застосовувати при призначенні покарання приписи

ст. 69 КК України.

З огляду на викладене колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, зазначеного у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08 червня 2023 року у справі № 311/2644/21 (провадження

№ 51-189 км22).

При цьому передача кримінального провадження на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду є необхідною для забезпечення єдиної правозастосовчої практики та формування висновку щодо особливостей призначення покарання неповнолітньому обвинуваченому, які передбачені положеннями статей 99 - 102 КК України.

Керуючись статтями 434, 434-1, 441 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Кримінальне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26 грудня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3