Провадження №1-кп/523/1038/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

07.02.2025 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000471 від 13.03.2018 рокувідносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Арцизького району Одеської області, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одружений, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засуджений:

-28.12.2023 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, 75, 76 КК України до 5-ти років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

по звинуваченню в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (відносно якого постановлений вирок 22.09.2021 року), 12.03.2018 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, знаходячись на території АЗС «УКРНАФТА» розташованого за адресою м. Одеса, пров. Балківська 5А, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, впевнившись що за їх діями не спостерігають, таємно викрали бензиновий генератор HONDA «MOSA GE 12000 HBS/GS 630» №25930C000005246, належавший ПАТ «УКРНАФТА», вартістю 60925 гривень 90 копійок. Після цього, останні залишили місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали ПАТ «УКРНАФТА» матеріальну шкоду на загальну суму 60925 гривень 90 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті, по суті справи пояснив, що він дійсно 12.03.2018 року, разом із його товаришем ОСОБА_6 викрали генератор з територіїї АЗС «УКРНАФТА» по вул.Балківська в м.Одесі. Зазначений генератор вони віднесли до знайомого, але коли їх викрили, то повернули його власникам. Також пояснив, що після цього він був засуджений вироком Суовровського р/с м.Одеси до умовного покарання. У скоєному кається, просить суворо не карати та надати йому останній шанс.

Від представника потерпілого по даному кримінальному провадженню надійшла заява с проханням розглянути справу за його відсутності, претензій до обвинуваченого він не має.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати:

по ч.2 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб та винуватість обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії нетяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який, до вчиненого до кримінальної відповідальності не притягувався, але на сьогоднішній день неодноразово засуджений, не одружений, матеріальні збитки потерпілому відшкодував шляхом повернення майна, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро покаявся.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття, повне відшкодування завданої шкоди.

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 70 ч.4, 75, 76 КК Україні, думку обвинуваченого та його захисника, які просили не позбавляти його свободи, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Цивільний позов не заявлений. Витрати на залучення експертів відсутні. Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 326, 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2-х (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, а саме покарання за цим вироком, покаранням за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 28.12.2023 року, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5-ть років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралась та скасуванню не підлягає.

Доля речових доказів вирішена вироком Суовровського районного суда м.Одеси від 22.09.2021 року відносно ОСОБА_6 .

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: