Провадження №1-кп/761/879/2025
В И Р О К

іменем України

25 лютого 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004785 від 12.06.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оренбург російської федерації, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)15.09.1993 вироком Сакського міського суду АР Крим за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, звільненого з місць позбавлення волі 13.06.1988 по відбуттю строку покарання;

2)03.12.1998 вироком Ірпінського міського судому Київської області за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, звільненого з місць позбавлення волі 29.06.2001 по відбуттю строку покарання;

3)08.02.2002 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185; ч. 3 ст. 357; ч. 3 ст. 186; ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 6 років, звільненого з місць позбавлення волі 29.11.2006 по відбуттю строку покарання;

4)15.08.2008 вироком Первомайського районного суду Луганської області за ст. 395; ч. 2 ст. 186; ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки; звільненого з місць позбавлення волі 21.10.2011 по відбуттю строку покарання;

5)10.05.2012 вироком Королівського районного суду Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, звільненого з місць позбавлення волі 16.03.2012 по відбуттю строку покарання;

6)16.04.2012 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185; ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років;

7)26.12.2012 вироком Казатинського районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185; ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки;

8)06.07.2016 вироком Макарівського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185; ч. 5 ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 31.07.2018 по відбуттю строку покарання;

9)31.08.2016 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 162, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки;

10)30.06.2020 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185; ст. 69, ч. 3 ст. 185; ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, звільненого з місць позбавлення волі 11.01.2021 по відбуттю строку покарання;

11)29.11.2021 вироком Макарівського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289; ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 7 років;

12)21.08.2023 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 7 років,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч.1 ст.121 КК України,

за участю:

зі сторони обвинувачення:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

зі сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

Стороною обвинувачення ОСОБА_6 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

12.06.2020, приблизно о 08 год. 55 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні камери № НОМЕР_2, що розташована в ДУ «Київський слідчий ізолятор» по вул. Дегтярівській, 13 в м.Києві, вступив в словесний конфлікт із своїм співкамерником ОСОБА_10 , в результат чого у нього виник злочинний умисел на заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в ході даного конфлікту, 12.06.2020, приблизно о 08 год. 55 хв., перебуваючи в приміщенні камери № НОМЕР_2, що розташована в ДУ «Київський слідчий ізолятор» по вул. Дегтярівській, 13 в м.Києві, ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків наніс, невстановленим предметом, що має колюче-ріжучі властивості, який він утримував в своїй правій руці, не менше одного удару в ділянку лівої частини тулуба ОСОБА_10 , тобто в область, де розташовані життєво важливі органи людини.

Згідно висновку експерта № 042-1260-2020 від 16.09.2020 потерпілому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяно ушкодження: проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва, яке ускладнилось лівобічним гемопневмотораксом. Критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості вказаного тілесного ушкодження є критерій небезпеки для життя, тому, відповідно до п. п. 2.1.2 та 2.1.3/й «Правил» виявлене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 стороною обвинувачення обвинувачується у тому, що він, вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тим самим кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні, ОСОБА_6 , свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, не визнав та дав показання, згідно з якими, він не наносив потерпілому ОСОБА_10 удару ножем. Зазначений удар ножем потерпілому, як вияснилось, наніс співкамерник ОСОБА_11 . Так, ОСОБА_6 вказав, що він зі співкамерниками вживали алкогольні напої. В ході чого між ними виник конфлікт, зокрема, у зв`язку із статтями по яким проходив потерпілий ОСОБА_10 . Пояснив, що заявив під час огляду місця події про те, що саме він наніс удар ножем ОСОБА_10 , у зв`язку із вжитим алкоголем, не пам`ятав хто саме з них наніс удар ножем потерпілому. Вказав, що потерпілому ОСОБА_10 , саме ОСОБА_11 наніс удар іншим ножем типу скальпеля, який зламав та викинув. Крім того, перед проведенням огляду місця події, йому слідчий пояснив, що саме треба говорити. З тих самих причин він гадає, що свідок ОСОБА_11 під час слідчого експерименту повідомляв, що саме він ОСОБА_6 наніс ОСОБА_10 удар ножем. Разом із тим, після повернення потерпілого ОСОБА_10 з лікарні, вони з`ясували, що удар ножем наніс, саме ОСОБА_11 . Після чого, ОСОБА_11 звертався із явкою з повинною у якій повідомляв, що саме він причетний до нанесення удару ножем потерпілому ОСОБА_10 . Сам потерпілий ОСОБА_10 , також подавав заяву, що до нього ОСОБА_6 не має претензій. Наявні копії вказаних заяв ним долучені до матеріалів судової справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

За правилами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, суд, безпосередньо, всебічно, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий стороною обвинувачення та стороною захисту доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувального вироку, оскільки вони як самі по собі, так і в сукупності, прямо чи не прямо не підтверджують, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 .

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

На обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, сторона обвинувачення, посилається на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом.

Згідно з даними, що містяться у витягу з кримінального провадження № 0004785, 12.06.2017 о 20:08:31 було внесено відомості за правовою кваліфікацією ч.1 ст.121 КК України, про те, що 12.06.2020 до Чергової частини Шевченківського УП ГУ НП у м.Києві надійшов рапорт начальника СКП Шевченківського УП ГУ НП у м.Києві, про те, що 12.06.2020 приблизно о 08 год. 55 хв. у приміщенні ДУ «Київський слідчий ізолятор», що знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Дегтярівська, 13 в ув`язненого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено тілесні ушкодження, відповідно до довідки № 4843 виданої Міською клінічною лікарнею медичної допомоги, з адресою: м.Київ, вул. Братиславська, 3, потерпілому констатовано діагноз: колото-різане проникаюче поранення грудної клітки зліва.

Згідно даних довідки № 4843 Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги виданої ОСОБА_10 , він перебував на стаціонарному лікуванні з 12.06.2020 з діагнозом «колото-різане проникаюче поранення грудної клітки зліва. Здійснено ПХД грудної клітки дренування за Білоу. Рекомендоване стаціонаре лікування.

Згідно карти виїзду швидкої медичної допомоги № 481 від 12.06.2020 відділення ЕМ (ш) Д № 6 «Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» (завірена печаткою центру), на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 47 років, із якої: Адреса виклику: вул. Дегтярівська, СІЗО», привід виклику - поранення грудної клітки. Прийом виклику 09:15. Прибуття на місце 09:21. Дата захворювання 12.06.2020. Початок захворювання не відомо. Скарги: Пацієнт категорично відмовляється розповідати. Проситься назад в камеру. Тримається рукою за лівий бік ззаду. Нам його доставили на мед. пункт. Зі слів лікаря його покликали близько 30-40 хв. тому для надання медичної допомоги. Він теж не знає, що трапилось. Пацієнт в зв`язку зі своєю глухотою користується слуховим апаратом. ….. Місце ушкодження при травмі: «В ділянці 10 міжребірря зліва по лопатковій лінії рана з рівними краями 0,5х1,5 см зі слідами кровотечі. Накладена пов`язка Дезо.».

Відповідно до даних копії журналу викликів швидкої медичної допомоги завіреної печаткою для довідок Філії ДУ «Центр охорони здоров`я України» в м.Києві та Київській області під порядковим номером 62 міститься запис за 12.06.2020 про виклик до ОСОБА_12 НОМЕР_1 ШМД та прибуття о 09 год. 21 хв бригади № 481, у зв`язку із проникаючим пораненням лівої частини грудної клітки та містяться відомості про госпіталізацію останнього.

Згідно даних висновку експерта № 042-1260-2020 від 16.09.2020 встановлено, - «аналіз медичної документації на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дає підстави зробити підсумки, що на момент первинного медичного огляду і в подальшому при проведенні клінічних, інструментальних досліджень та оперативного лікування у ного виявлено ушкодження: проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва (згідно клінічним даним, рана розмірами 1,0-1,5 см розташована по середньо-лопатковій лінії на рівні 7-го ребра, рановий канал направлений знизу доверху, проникає в плевральну порожнину), яке ускладнилось лівобічним гомопневмотораксом. Характер та відома морфологія виявленого ушкодження свідчать про те, що воно утворилося від однократної дії травмуючого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості. Більш розширена інформація щодо ідентифікаційних ознак травмуючого предмету може бути надана після судово-криміналістичного дослідження одягу ( у незмінному стані), в якому був одягнений гр. ОСОБА_10 на момент спричинення описаного тілесного ушкодження. Морфологія виявленого тілесного ушкодження а також часові дані, наведені в медичні документації дозволяють вважати спроможним термін його утворення у строк до 09:15 12.06.2020… Критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості вказаного тілесного ушкодження є критерій небезпеки для життя, тому, відповідно п. п. 2.1.2. та 2.1.3/й «Правил», виявлене тілесне ушкодження відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження.».

Тобто, наведені дані свідчать про те, що у ОСОБА_10 12.06.2020 близько 09 год 15 хв. виявлено тілесне ушкодження: проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва (згідно клінічним даним, рана розмірами 1,0-1,5 см розташована по середньо-лопатковій лінії на рівні 7-го ребра, рановий канал направлений знизу доверху, проникає в плевральну порожнину), яке ускладнилось лівобічним гомопневмотораксом. Характер та відома морфологія виявленого ушкодження свідчать про те, що воно утворилося від однократної дії травмуючого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості. Дане тілесне ушкодження виникло у строк до 09:15 12.06.2020 відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження.

При цьому, слід звернути увагу на те, що із заявою про вчинення кримінального правопорушення, щодо спричинення тілесного ушкодження особисто ОСОБА_10 не звертався, про обставини виникнення у нього тілесного ушкодження не повідомляв, вищенаведені докази будь-яких відомостей щодо особи причетної до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 не містять.

Натомість стороною захисту до матеріалів кримінального провадження долучено розписку від імені ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 датовану 15.11.2020 про те, що з 12.06.2020 ніяких моральних та матеріальних претензій до ОСОБА_6 він немає.

Враховуючи, що місцезнаходження потерпілого ОСОБА_10 вжитими розшуковими заходами за час судового розгляду встановити не вдалося, останній перебуває у розшуку від 18.10.2021 за Білоцерківським РУП ГУНП в Київській області, згідно даних рапорту старшого оперуповноваженого СВКП Шевченківського УП ГУК НП в м.Києві ОСОБА_13 від 01.04.2023, а тому здійснити безпосередній допит потерпілого в судовому засіданні, як і перевірити, підтвердити або спростувати достовірність відомостей зазначених у розписці від імені ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 виявилось за неможливе, відповідно до п.3 ч.3 ст.97 КПК України.

Більше того, стороною захисту надано копію явки з повинною нібито від ОСОБА_11 адресованій на ім`я начальника відділення СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_14 датованій 10.09.2020, за змістом якої останній повідомляє, що він проходить у справі № 0004785, як свідок та кримінальне правопорушення вчинене ним, а не ОСОБА_6 .

Допитати свідка ОСОБА_11 безпосередньо в судовому зсіданні не виявилось за можливе, у зв`язку із невстановленим його місцезнаходженням, відповідно до п.3 ч.3 ст.97 КПК України.

Крім того, згідно листа в.о. начальника установи ДУ «Київський слідчий ізолятор» від 27.09.2024, надати інформацію про вихідну кореспонденцію від імені ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не має можливості, так як журнали вихідної кореспонденції державної установи за 2020 рік знищені, у зв`язку із закінченням термінів зберігання.

Самостійно прокурор не вживав заходів для перевірки чи спростування тверджень сторони захисту щодо існування заяви ОСОБА_11 та звернення із нею до сторони обвинувачення, у якій він повідомляв нібито про свою причетність до заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_10 .

Так, відповідно до копії камерної картки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 переміщений, зокрема, до камери НОМЕР_2 про що міститься останній запис.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_6 станом на 12.06.2020 утримувався у камері НОМЕР_2.

Відповідно до даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.06.2020 в період часу з 18 год. 24 хв. по 18 год. 49 хв. слідчим СВ Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_15 у присутності понятих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 свідку ОСОБА_11 пред`явлено для впізнання чотири фотознімки в ході якого свідок вказав на фотознімок № 1 на якому зображено ОСОБА_6 , який відбуває покарання у камерному приміщенні НОМЕР_2 ДУ «Київський слідчий ізолятор». Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками на фотознімку № 1 зображено гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 12.06.2020 та фототаблиці до нього, слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП у м.Києві лейтенант поліції ОСОБА_18 в присутності понятих та спеціаліста, за участі ОСОБА_6 та ОСОБА_19 із застосуванням фотокамери «Sony» із картою пам`яті micro SD 16Gb з подальшим перенесенням відеофайлу на DVD диск, оглянув камерне приміщення № НОМЕР_2 у медичній частині ДУ «Київський слідчий ізолятор» за адресою м.Київ, вул. Дегтярівська, 13. В ході огляду ОСОБА_6 вказав на своє ліжко, та на ліжко у лівому дальньому куті камери, яке належить особі на ім`я ОСОБА_20 , а на ще одне ліжко ліворуч, що належить ОСОБА_21 . У лівому ближньому куті від входу до камерного приміщення, де розташоване туалетне приміщення на підлозі в якому - виявлено предмет схожий на ніж кустарного виробництва, який вилучено та поміщено до спец.пакету ЕХР 0195743. ОСОБА_6 під час огляду місця події на питання слідчого повідомив, що зранку між ним та ОСОБА_20 виник словесний конфлікт в ході якого ОСОБА_6 взяв до правої руки ніж з шафи, що з правої сторони від входу до камерного приміщення, підійшов до ОСОБА_20 та наніс вищезазначеним предметом схожим на ніж один удар в область лівої частини грудної клітини ОСОБА_20 . Після чого покликав на допомогу через чергових інспекторів лікарів.

Відповідно до даних відеозапису, що міститься на DVD-диску додатку до протоколу огляду місця події від 12.06.2020 на ньому зафіксовано перебіг слідчої дії огляд місця події, в ході якої ОСОБА_6 розповідає, про осіб які з ним утримуються, замість ОСОБА_22 зазначає ОСОБА_23 , вказує місце, де він взяв ніж та, як саме цим ножем наніс удар ОСОБА_10.

Згідно цих доказів, встановлено, що подія мала місце у приміщенні камери НОМЕР_2 в якій утримувався на час події ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в ході огляду місця події у протоколі зазначені первинні пояснення обвинуваченого ОСОБА_24 , вилучено предмет схожий на кустарно виготовлений ніж.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 від пояснень наданих слідчому під час слідчої дії огляд місця події, відмовився, вказав, що ці пояснення дійсності не відповідають. ОСОБА_6 пояснив, що під участі у слідчій дії огляд місця події він стверджував про те, що саме ним нанесено удар ОСОБА_10 вилученим ножем, тому, що у дійсності не пам`ятав цих обставин, так як перебував у нетверезому стані. У подальшому, коли ОСОБА_10 був виписаний із лікарні, вони між собою з`ясували, що удар ножем ОСОБА_10 в ході конфлікту наніс саме ОСОБА_11 , тому останній написав явку з повинною на ім`я слідчого, а ОСОБА_10 - заяву про те, що до нього - ОСОБА_6 , претензій не має. Також обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що ножем, виявленим під час слідчої дії огляд місця події, тілесне ушкодження ОСОБА_10 не наносилося, справжній ніж яким нанесено поранення виглядає типу скальпеля, ОСОБА_11 його зламав та викинув.

Так, під час слідчої дії огляд місця події 12.06.2020 на переглянутому відеозаписі та у самому протоколі відсутні відомості про те, що ОСОБА_6 слідчим було роз`яснено право відмовитися від надання пояснень, показань, відмовитись відповідати на запитання, на той час він у статусі підозрюваного не перебував, захисник для участі не залучався, а тому такі пояснення ОСОБА_6 отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, суд, на підставі ч.1, п.3 п.4 ч.2, п.1 ч.3 ст.87; ч.4 ст. 95 КПК України, визнає недопустимими доказами.

Крім того, як убачається за результатами огляду місця події органом досудового розслідування вилучено лише один ніж, який у подальшому був направлений на судово-цитологічне дослідження, приміщення камери ретельно не оглядалось, обшук камери не здійснювався.

Відповідно до даних постанови слідчого СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві від 16.09.2020 предмет схожий на ніж, який виявлено та вилучено в ході огляду місця події 12.06.2020 за адресою: м.Київ, вул.Дегтярівська, 13, упакований до спец пакету ЕХРО № 19543 - визнано речовим доказом.

Відповідно до даних висновку експерта № 091-295-2020 від 13.08.2020 встановлено, - «При судово-цитологічному дослідженні клинка ножа (об.1) кров та клітини тканин людини не знайдені».

В ході огляду в судовому засіданні речового доказу - ножа, встановлено, що ширина леза становить 1,9 мм, довжина леза від рукоятки ножа становить 5,9 см.

Зважаючи на зафіксовані у висновку експерта дані, що рана згідно клінічним даним розмірами 1,0-1,5 см розташована по середньо-лопатковій лінії на рівні 7-го ребра, рановий канал направлений знизу доверху, проникає в плевральну порожнину, ушкодження утворилося від однократної дії травмуючого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості, а також те, що кров та клітини тканин людини не знайдені на вказаному клинку ножа, наведене свідчить про те, що виявлений ніж не є знаряддям вчинення даного кримінального правопорушення.

Тобто, ширина рани менша ніж ширина вилученого ножа.

Допитана в судовому засідання експерт ОСОБА_25 зазначила про те, що на знарядді злочину, яким заподіяно колото-різане поранення, мають лишитись сліди у вигляді крові та клітин тканин людини. Окрім того, роз`яснила, що рана не може бути меншою ніж ширина клинка ножа, зазначила й про те, що ідентифікація ознак травмуючого предмету можлива після судово-криміналістичного дослідження одягу (у незмінному стані), в якому був одягнений гр. ОСОБА_10 на момент спричинення описаного тілесного ушкодження.

Разом із тим, як встановлено судом, в ході досудового розслідування одяг в якому був одягнений гр. ОСОБА_10 на момент спричинення описаного тілесного ушкодження, не вилучався.

Крім того, стороною обвинувачення ОСОБА_6 інкримінується заподіяння тілесних ушкоджень невстановленим предметом, що має колюче-ріжучі властивості, а не вилученим ножем в ході огляду місця події від 12.09.2020.

Тобто, згідно висунутого обвинувачення ОСОБА_6 не інкримінується нанесення тілесного ушкодження ножем, який був вилучений в ході огляду місця події.

Отже, пояснення ОСОБА_6 зазначені у протоколі огляду місця події про нібито нанесення ним ОСОБА_10 поранення ножем, що був вилучений в ході огляду місця події, дійсності не відповідають та є недостовірними.

Відповідно до даних протоколу пред`явлення предметів для впізнання за фотознімками від 13.06.2020 в період часу з 18 год. 24 хв. по 18 год. 49 хв. слідчим СВ Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_15 у присутності понятих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 свідку ОСОБА_11 пред`явлено для впізнання чотири фотознімки предметів схожих на ніж, в ході якого він вказав на фотознімок номер 1 на якому зображено ніж, яким ОСОБА_6 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_10 .

Разом із тим, зважаючи на наведені вище висновки суду, що виявлений ніж не є знаряддям вчинення даного кримінального правопорушення, дані протоколу пред`явлення предметів для впізнання за фотознімками від 13.06.2020 свідку ОСОБА_11 слід визнати недостовірними, з мотивів наведених вище.

Також, сторона обвинувачення на обґрунтування висунутого обвинувачення посилається на дані отримані за результатами проведення слідчого експерименту від 13.06.2020 в період часу з 19 год. 00 хв. по 19 год. 13 хв., слідчим СВ Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_15 за участі свідка ОСОБА_11 спеціаліста ОСОБА_26 понятих ОСОБА_16 , ОСОБА_27 та статиста ОСОБА_28 , зі здійсненням відеозапису цифровою камерою «Panasonic HC-V260».

Так, згідно даних зафіксованих у протоколі слідчого експерименту від 13.06.2020, свідок ОСОБА_11 розповів наступне про події, що мали місце 12.06.2020 в приміщенні камери НОМЕР_2, що розташована в ДУ «Київський слідчий ізолятор» по вул. Дегтярівській, 13 в м.Києві. Вказав, що 12.06.2020 в приміщені камери НОМЕР_2 знаходився він та його співкамерники ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . Подія, що мала місце 12.06.2020 сталася вранці приблизно о 08 год. 00 хв. Між ув`язненим ОСОБА_6 та ув`язненим ОСОБА_10 виник словесний конфлікт через статтю ув`язненого ОСОБА_10 . ОСОБА_11 показав, що під час конфлікту ув`язнений ОСОБА_10 знаходився в положенні сидячи на ліжку, яке розташоване з лівої сторони при вході, біля якого стояв ОСОБА_6 . Потім останній, попрямувавши до тумбочки, яка розташована з правої сторони від входу та взявши в руки ніж, повернувшись до ОСОБА_10 , продовжував нецензурно лаятися на адресу останнього. В той момент ОСОБА_11 відійшов до дверей камери, тому що прийшов вахтер, після чого побачив як ОСОБА_6 , тримаючи в руках ніж у правій руці, знаходячись в положенні стоячи біля ліжка на якому сидів ОСОБА_10 , замахнувся та вдарив ножем ОСОБА_10 в область спини у кількості 1 раз. Після того, він розборонив ОСОБА_6 та ОСОБА_10 ОСОБА_10 залишився сидіти на ліжку, а ОСОБА_6 пішов до свого ліжка, тримаючи в руках ніж. Після чого, він - ОСОБА_11 пішов до дверей та покликав старшого, щоб викликали медичного працівника. Потім до камери зайшов фельдшер та співробітник СІЗО. ОСОБА_10 вивели для надання медичної допомоги, а також вивели його, а ОСОБА_6 залишився в камері.

Відповідно до даних відеозапису, що міститься на DVD-диску додатку до протоколу огляду слідчого експерименту від 12.06.2020 на ньому зафіксовано перебіг слідчого експерименту, фактично аналогічний відомостям відображеним у протоколі.

Відповідно до даних протоколу перегляду відеозапису віл 13.06.2020, в період часу з 20 год. 00 хв. по 20 год. 12 хв. слідчим СВ Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_15 за участі свідка ОСОБА_11 спеціаліста ОСОБА_26 понятих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та статиста ОСОБА_28 , здійснено перегляд відеозапису слідчого експерименту.

Отже, з наведених вище підстав слід визнати недостовірними й пояснення свідка ОСОБА_11 в ході слідчого експерименту в частині нанесення ОСОБА_6 тілесного ушкодження ОСОБА_10 , тобто тим ножем на який він вказав в ході пред`явлення предметів для впізнання.

Зважаючи на наведене, а також на дані явки з повинною ОСОБА_11 , заяви ОСОБА_10 про відсутність в нього претензій до ОСОБА_6 , що були надані стороною захисту, неможливість перевірити ці дані та уточнити їх шляхом безпосереднього допиту свідка ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_10 у судовому засіданні, зважаючи на показання обвинуваченого в судовому засіданні, суд ставить під розумний сумнів достовірність пояснень ОСОБА_11 в частині нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 саме ОСОБА_6 . Механізм нанесення тілесного ушкодження продемонстрований свідком ОСОБА_11 в ході слідчого експерименту також не узгоджується з об`єктивними даними, а саме даними висновка експерта у якому зазначено про те, що проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва (згідно клінічним даним, рана розмірами 1,0х1,5 см розташована по середнє-лопатковій лінії на рівні 7-го ребра, рановий канал направлений знизу доверху.

Відповідно до даних протоколу слідчого експерименту від 18.08.2020 у період часу з 16 год. 09 хв. по 16 год 17 хв. начальником відділення СВ Шевченківського УП ГУ НП у м.Києві капітаном поліції ОСОБА_29 за участі понятих ОСОБА_30 , ОСОБА_31 проведено слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_32 в ході якого свідок повідомила, що вона працює на посаді фельдшера медичної частини ДУ «Київський слідчий ізолятор», 12.06.2020 приблизно о 08 год. 00 хв. вона здійснювала обхід камер. При перевірці камери № НОМЕР_2 вона виявила трьох ув`язнених, а саме: ув`язнений ОСОБА_6 знаходився з правої сторони при вході до камери, з лівої сторони знаходився ОСОБА_11 та біля ліжка знаходився ОСОБА_10 , в цей час ОСОБА_6 у правій руці тримав предмет схожий на кухонний ніж з темною ручкою. На її запитання ОСОБА_6 відійшов та відповів, що нічого не робив. Свідок розвернула ОСОБА_10 , який тримав рукою в районі живота та нічого не повідомляв. Вона почала надавати медичну допомогу ОСОБА_10 . На її запитання ОСОБА_11 відповів: «зробіть щось, бо він його заріже, а саме ОСОБА_33 ». Після чого, вона викликала ще одного фельдшера та медичну допомогу, яка госпіталізувала ОСОБА_10 .

Відповідно до даних відеозапису, що міститься на DVD-диску, на якому зафіксовано перебіг слідчого експерименту від 18.06.2020, які фактично аналогічні відомостям відображеним у протоколі.

Відповідно до даних протоколу перегляду відеозапису від 18.08.2020 , в період часу з 16 год. 25 хв. по 16 год. 39 хв. начальником відділення СВ Шевченківського УП ГУ НП у м.Києві капітаном поліції ОСОБА_29 за участі свідка ОСОБА_32 понятих ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та статиста ОСОБА_28 , здійснено перегляд відеозапису слідчого експерименту.

Даний доказ підтверджує лише факт, що свідок ОСОБА_32 12.06.2020 близько 08 год. 00 хв., зайшовши до камери НОМЕР_2 побачила трьох ув`язнених ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , у останнього було наявне тілесне ушкодження, а у ОСОБА_6 в руках ніж з темною ручкою. Вона надавала першу медичну допомогу та покликала на допомогу іншого фельдшера та викликали медичну допомогу.

Судом встановлено, що ніж який описує свідок був з темною ручкою, як і той, що був вилучений в ході огляду місця події, зазначене може свідчити, що мова іде про той самий ніж. Отже, зазначений ніж, як встановлено вище, знаряддям вчинення злочину, не являється.

Відомості наведені у протоколі слідчого експерименту щодо змісту розмови свідка ОСОБА_32 зі свідком ОСОБА_11 , що нібито на її запитання ОСОБА_11 відповів саме фразою: «зробіть щось, бо він його заріже, а саме: ОСОБА_33 », так само - щодо перебування в руках ОСОБА_6 ножа, перевірити в судовому засіданні на предмет їх достовірності шляхом безпосереднього допиту свідка в суді, суд можливості не мав, оскільки прокурор не порушував перед судом питання про допит свідка ОСОБА_32 та не забезпечив її явку в судове засідання.

Більше того, зважаючи на те, що стороною обвинувачення не забезпечено можливості у відповідності до ч.4 ст. 95 КПК України безпосереднього сприйняття судом показань свідків ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_32 , їх пояснення надані слідчому під час проведення за їх участі слідчого експерименту вцілому доказом не являються і суд відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України не може на них посилатися при обґрунтуванні своїх висновків.

Інших доказів на підтвердження висунутого обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, суду не надано, а наведені докази не підтверджують висунутого обвинувачення та відповідно показання обвинуваченого ОСОБА_6 , надані ним безпосередньо в судовому засіданні щодо його непричетності до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , не спростовані.

Таким чином, суд, провівши судовий, розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_6 , оскільки стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, вчинене обвинуваченим.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, з урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне виправдати ОСОБА_6 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 .

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати слід покласти на Державу, у зв`язку із виправданням обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та виправдати його у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, вчинене обвинуваченим.

Речові докази: ніж - знищити, інші - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта покласти на Державу.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя