Справа № 459/958/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/318/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 31березня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,-

з участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

оскарженою ухвалою, задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, дата закінчення дії запобіжного заходу 29.05.2025 року включно.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, також те, що оцінюючи особу обвинуваченого, з огляду наявності обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, ризики, передбачені п. п. 1, 3 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання та неодноразового продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою є актуальними та не відпали.

На вказану ухвалу захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 10 грудня 2024 року скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема зазначає, що ухвала є необґрунтованою, незаконною та винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та всупереч законним правам та інтересам обвинуваченого, а висновки суду викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження з наступних підстав.

Прокурором не наведено доказів того, що ОСОБА_6 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, з моменту події останнього інкримінованого йому кримінального правопорушення пройшло більше 19 років, а матеріали справи і клопотання прокурора не містять жодного факту чи доказу того, що ОСОБА_6 за цей час вчинив інші кримінальні правопорушення.

ОСОБА_6 до взяття його під варту мав постійне місце проживання та постійну роботу, а саме надавав послуги по виготовленню та установці меблів.

Строк дії запобіжного заходу ОСОБА_6 неодноразово продовжувався ухвалою суду за клопотанням прокурора, який кожного разу обґрунтовував клопотання тільки тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може покинути місце свого проживання, так як переховувався від органів слідства впродовж тривалого періоду часу 19-ти років, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10-ти до 15 років або довічне позбавлення волі. Вважає, що до обвинуваченого можливим є застосування цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_8 , який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що на розгляді у Червоноградському міському суді Львівської області перебуває кримінальне провадження № 0000137 про обвинувачення: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, проживаючого та зареєстрованого АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч. 2 ст. 115 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вірно врахував особу обвинуваченого, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, з огляду на високу вірогідність переховування від суду, впливу на свідків, потерпілих, інших учасників у кримінальному провадження, підтверджує наведені ризики, передбачені п.п. 1,3 ст. 177 КПК України.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобіганні ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки, наведені ризики, можуть бути розцінені ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

При цьому, апеляційним судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, існують та виправдовують тримання під вартою ОСОБА_6 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтом не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Твердження захисника про те, що клопотання про продовження строку тримання під вартою подано з порушенням вимог ст. 184 КПК, оскільки таке клопотання не було вручено стороні захисту, то таке правильності висновків суду першої інстанції не спростовує та не тягне за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з урахуванням положень ст. 194 КПК України.

Покликання захисника на те, що ОСОБА_6 до взяття його під варту мав постійне місце проживання, з моменту події останнього інкримінованого йому кримінального правопорушення до кримінальної відповідальності не притягувався, а матеріали справи і клопотання прокурора не містять жодного факту чи доказу того, що ОСОБА_6 за цей час вчинив або може в подальшому вчинити інші кримінальні правопорушення, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження суду, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та не спростовують висновків суду про ризики неналежної процесуальної поведінки, навіть з урахуванням наявних у підозрюваного соціальних зв`язків.

Інші доводи апелянта правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи захисника обвинуваченого, про застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які встановлені ухвалами при обранні запобіжного заходу та подальшого продовження його строку, не зменшились.

Однак, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 13.11.2023 року у даному кримінальному провадженні було скасовано вирок Жовківського районного суду Львівської області від 26 червня 2023 року та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Відтак, зважаючи на положення ст. 28 КПК України, якою регламентовано розумні строки розгляду кримінального провадження, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Таким чином, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , який тривалий час тримається під вартою, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово у розумні строки, що відповідатиме вимогам Закону та не порушуватиме законних прав та інтересів учасників кримінального провадження та держави.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

постановила:

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 31 березня 2025 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4