КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0001606 від 29 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна - задоволено.

Накладено арешт на майно, вилучене у ході обшуку від 30 травня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року у справі №757/22395/24-к за місцем мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- банківська картка Finance Credit НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон iPhone 13 з ІМЕІ НОМЕР_2 ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з сім картою НОМЕР_4 ;

- сім карту Київстар НОМЕР_5 ;

- лоток з під сім карти ОСОБА_10 ;

- сім карта Київстар НОМЕР_5 та НОМЕР_6 ;

- лоток з під сім Київстар № НОМЕР_7 ;

- лоток з під сім Lifecell № НОМЕР_8 ;

- лоток з під сім Київстар № НОМЕР_9 ;

- флеш карта 40-pin Transend 4 Gb;

- коробка з під мобільного телефону ZTE 2020 Smeerl (4Gb/64Gb) ІМЕІ: НОМЕР_10 ;

- картка банку ПриватБанк № НОМЕР_11 ;

- карта банку А Банк № НОМЕР_12 ;

- лоток сім карти Київстар № НОМЕР_13 ;

- iPad модель А2377 S/N: T7N16MWDQP номер MHQR3RK/A;

- iPad 5 покоління номер моделі MP2G2RK/A серійний номер GCGVVBZNHLFC;

- мобільний телефон Nokia модель 1616-2 ІМЕІ: НОМЕР_14 з сім карткою на лотку НОМЕР_15 та зарядним пристроєм;

- мобільний телефон Ergo модель F185 ІМЕІ: НОМЕР_16 з сім картою з номером на ній НОМЕР_17 7;

- системний блок Lenovo модель S39600;

- флешка Samsung USB 3.1 об`ємом 32 Gb.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_8 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна і повернути ОСОБА_8 належне їй майно.

У мотивування апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею при розгляді клопотання про арешт майна порушено строки його розгляду, оскільки у порушення імперативу приписів частини шостої статті 173 КПК України арешт тимчасово вилученого у ОСОБА_8 майна було накладено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/26697/24-к від 26 червня 2024 року, у зв`язку з чим після спливу 15 червня 2024 року строків накладення арешту на належне ОСОБА_8 майно, 26 червня 2024 року слідчий суддя не мав права та повноважень ухвалювати судове рішення про задоволення клопотання та накладення арешту на тимчасово вилучене у ОСОБА_8 майно.

Уважає, що жодних належних та допустимих доказів, крім слів ОСОБА_11 , причетності ОСОБА_8 до шахрайської схеми до клопотання про накладення арешту не додано.

Вказує, що ОСОБА_12 є рідним сином ОСОБА_13 і під час обшуку 30 травня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , серед іншого, було вилучено майно: iPad 5 покоління номер моделі MP2G2RK/A серійний номер GCGVVBZNHLFC; мобільний телефон Nokia модель 1616-2 ІМЕІ: НОМЕР_14 з сім карткою на лотку НОМЕР_15 та зарядним пристроєм; мобільний телефон Ergo модель F185 ІМЕІ: НОМЕР_16 з сім картою з номером на ній НОМЕР_18 ; системний блок Lenovo модель S39600; флешка Samsung USB 3.1 об`ємом 32 Gb, яке належить безпосередньо сину ОСОБА_12 , а не матері ОСОБА_8 .

При цьому, жодних доказів використання ОСОБА_8 належного її сину майна, на яке накладено арешт, під час нічим не встановленої та нічим не підтвердженої начебто злочинної діяльності ОСОБА_8 прокурором не надано та у матеріалах справи не міститься; згідно наявного у матеріалах справи витягу з ЄРДР крім загальних фраз про дію якоїсь групи осіб, яка незаконно заволодіває коштами громадян, розміщених на банківських рахунках, жодної згадки про причетність ОСОБА_8 чи її сина ОСОБА_12 до вчинення кримінального правопорушення не міститься.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що ОСОБА_8 жодного разу не отримувала повістку про виклик у судове засідання, копію оскаржуваного судового рішення ОСОБА_8 до 02 січня 2025 року також не отримувала, що підтверджується відсутністю у матеріалах справи підтвердження про вручення ОСОБА_8 повістки та копії судового рішення, відповіддю від 30 грудня 2024 року №02/2/25, яку ОСОБА_8 отримала 02 січня 2024 року в електронному вигляді, Печерський районний суд м. Києва повідомив про наявність одного судового провадження відносно ОСОБА_8 і надав копію оскаржуваної ухвали від 26 червня 2024 року.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_14 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_15 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно статей 7, 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 частини третьої статті 395 КПК України якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

За змістом частини першої статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання про арешт майна розглянуто у відсутності власника майна.

Згідно матеріалів судової справи копія ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року ОСОБА_8 не направлялась.

Як зазначає апелянт, вона жодного разу не отримувала повістку про виклик у судове засідання, копію оскаржуваного судового рішення ОСОБА_8 до 02 січня 2025 року також не отримувала, що підтверджується відсутністю у матеріалах справи підтвердження про вручення ОСОБА_8 повістки та копії судового рішення, відповіддю від 30 грудня 2024 року №02/2/25, яку ОСОБА_8 отримала 02 січня 2024 року в електронному вигляді, Печерський районний суд м. Києва повідомив про наявність одного судового провадження відносно ОСОБА_8 і надав копію оскаржуваної ухвали від 26 червня 2024 року.

Вказані ОСОБА_8 обставини щодо отримання копії оскаржуваної ухвали слідчого судді 02 січня 2024 року підтверджуються відповідними доказами, долученими до апеляційної скарги.

З апеляційною скаргою ОСОБА_8 звернулася 04 січня 2025 року.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянтом не пропущено, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001606 від 29 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України.

Досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими ГСУ Національної поліції України, встановлено, що на території України діє організоване злочинне угрупування, що має наявну ієрархічну системно-структурну побудову, яка включає в себе наявність керівництва (лідерів), чітко визначену підпорядкованість рядових членів об`єднання його керівникам, загальновизначені правила поведінки і конспірації направлені на досягнення єдиного злочинного задуму одержання неправомірної вигоди від вчинення шахрайських дій.

Встановлено, що особи, причетні до вчинення злочину, здійснюють шахрайські дії за наступною схемою: розповсюджують «фішингові» посилання під приводом оформлення та отримання грошової допомоги від «Організації Об`єднаних Націй (ООН)» у різних месенджерах (Viber, Telegram) та соціальних мережах (Фейсбук), коли жертва переходить за посиланням для нібито отримання допомоги, вона надає дані своєї банківської картки (номер, дату, CVV код, пароль картки), після чого зловмисники користуючись вказаними даними за допомогою програмного забезпечення мобільних пристроїв на базі IOS та Android здійснюють прив`язку банківської картки потерпілого до «Безконтактної оплати» на свій смартфон. В подальшому фігуранти користуючись банкоматами з функцією «NFC-модуль» здійснюють зняття грошових коштів потерпілих на території міста Києва, Черкас та міста Ніжин.

30 травня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року було проведено обшуки за рядом адрес.

Так, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі №757/22395/24-к, де було вилучено наступне майно:

- банківська картка Finance Credit НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон iPhone 13 з ІМЕІ НОМЕР_2 ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з сім картою НОМЕР_4 ;

- сім карту Київстар НОМЕР_5 ;

- лоток з під сім карти TwojaKartasim;

- сім карта Київстар НОМЕР_5 та НОМЕР_6 ;

- лоток з під сім Київстар № НОМЕР_7 ;

- лоток з під сім Lifecell № НОМЕР_8 ;

- лоток з під сім Київстар № НОМЕР_9 ;

- флеш карта 40-pin Transend 4 Gb;

- коробка з під мобільного телефону ZTE 2020 Smeerl (4Gb/64Gb) ІМЕІ: НОМЕР_10 ;

- картка банку ПриватБанк № НОМЕР_11 ;

- карта банку А Банк № НОМЕР_12 ;

- лоток сім карти Київстар № НОМЕР_13 ;

- iPad модель А2377 S/N: T7N16MWDQP номер MHQR3RK/A;

- iPad 5 покоління номер моделі MP2G2RK/A серійний номер GCGVVBZNHLFC;

- мобільний телефон Nokia модель 1616-2 ІМЕІ: НОМЕР_14 з сім карткою на лотку НОМЕР_15 та зарядним пристроєм;

- мобільний телефон Ergo модель F185 ІМЕІ: НОМЕР_16 з сім картою з номером на ній НОМЕР_17 7;

- системний блок Lenovo модель S39600;

- флешка Samsung USB 3.1 об`ємом 32 Gb.

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України від 30 травня 2024 року вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001606 від 29 серпня 2023 року.

12 червня 2024 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна - задоволено.

Накладено арешт на майно, вилучене у ході обшуку від 30 травня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року у справі №757/22395/24-к за місцем мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- банківська картка Finance Credit НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон iPhone 13 з ІМЕІ НОМЕР_2 ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з сім картою НОМЕР_4 ;

- сім карту Київстар НОМЕР_5 ;

- лоток з під сім карти ОСОБА_10 ;

- сім карта Київстар НОМЕР_5 та НОМЕР_6 ;

- лоток з під сім Київстар № НОМЕР_7 ;

- лоток з під сім Lifecell № НОМЕР_8 ;

- лоток з під сім Київстар № НОМЕР_9 ;

- флеш карта 40-pin Transend 4 Gb;

- коробка з під мобільного телефону ZTE 2020 Smeerl (4Gb/64Gb) ІМЕІ: НОМЕР_10 ;

- картка банку ПриватБанк № НОМЕР_11 ;

- карта банку А Банк № НОМЕР_12 ;

- лоток сім карти Київстар № НОМЕР_13 ;

- iPad модель А2377 S/N: T7N16MWDQP номер MHQR3RK/A;

- iPad 5 покоління номер моделі MP2G2RK/A серійний номер GCGVVBZNHLFC;

- мобільний телефон Nokia модель 1616-2 ІМЕІ: НОМЕР_14 з сім карткою на лотку НОМЕР_15 та зарядним пристроєм;

- мобільний телефон Ergo модель F185 ІМЕІ: НОМЕР_16 з сім картою з номером на ній НОМЕР_17 7;

- системний блок Lenovo модель S39600;

- флешка Samsung USB 3.1 об`ємом 32 Gb.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме: банківська картка Finance Credit НОМЕР_1 ; мобільний телефон iPhone 13 з ІМЕІ НОМЕР_2 ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з сім картою НОМЕР_4 ; сім карту Київстар НОМЕР_5 ; лоток з під сім карти ОСОБА_10 ; сім карта Київстар НОМЕР_5 та НОМЕР_6 ; лоток з під сім Київстар № НОМЕР_7 ; лоток з під сім Lifecell № НОМЕР_8 ; лоток з під сім Київстар № НОМЕР_9 ; флеш карта 40-pin Transend 4 Gb; коробка з під мобільного телефону ZTE 2020 Smeerl (4Gb/64Gb) ІМЕІ: НОМЕР_10 ; картка банку ПриватБанк № НОМЕР_11 ; карта банку А Банк № НОМЕР_12 ; лоток сім карти Київстар № НОМЕР_13 ; iPad модель А2377 S/N: T7N16MWDQP номер MHQR3RK/A; iPad 5 покоління номер моделі MP2G2RK/A серійний номер GCGVVBZNHLFC; мобільний телефон Nokia модель 1616-2 ІМЕІ: НОМЕР_14 з сім карткою на лотку НОМЕР_15 та зарядним пристроєм; мобільний телефон Ergo модель F185 ІМЕІ: НОМЕР_16 з сім картою з номером на ній НОМЕР_18 ; системний блок Lenovo модель S39600; флешка Samsung USB 3.1 об`ємом 32 Gb, яке було вилучене в ході проведеного обшуку 30 травня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року у справі №757/22395/24-к за місцем мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , зважаючи на те, що вказане майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, та метою такого арешту є забезпечення збереження речових доказів.

Дослідивши матеріали поданого клопотання про накладення арешту на майно колегія вважає, що прокурором у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказане у клопотанні майно має відношення до кримінального провадження та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що ОСОБА_12 є рідним сином ОСОБА_13 і під час обшуку 30 травня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , серед іншого, було вилучено майно: iPad 5 покоління номер моделі MP2G2RK/A серійний номер GCGVVBZNHLFC; мобільний телефон Nokia модель 1616-2 ІМЕІ: НОМЕР_14 з сім карткою на лотку НОМЕР_15 та зарядним пристроєм; мобільний телефон Ergo модель F185 ІМЕІ: НОМЕР_16 з сім картою з номером на ній НОМЕР_18 ; системний блок Lenovo модель S39600; флешка Samsung USB 3.1 об`ємом 32 Gb, яке належить безпосередньо сину ОСОБА_12 , а не матері ОСОБА_8 ; жодних доказів використання ОСОБА_8 належного її сину майна, на яке накладено арешт, під час нічим не встановленої та нічим не підтвердженої начебто злочинної діяльності ОСОБА_8 прокурором не надано та у матеріалах справи не міститься; згідно наявного у матеріалах справи витягу з ЄРДР крім загальних фраз про дію якоїсь групи осіб, яка незаконно заволодіває коштами громадян, розміщених на банківських рахунках, жодної згадки про причетність ОСОБА_8 чи її сина ОСОБА_12 до вчинення кримінального правопорушення не міститься, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вказане у клопотанні та вилучене майно може бути об`єктом кримінально протиправних дій, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже дане майно відповідає ознакам, зазначеним у статті 98 КПК України, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Доводи скаржника про те, що жодних належних та допустимих доказів, крім слів ОСОБА_11 , причетності ОСОБА_8 до шахрайської схеми до клопотання про накладення арешту не додано, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні

Незастосування у даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апелянта, що слідчим суддею при розгляді клопотання про арешт майна порушено строки його розгляду, оскільки у порушення імперативу приписів частини шостої статті 173 КПК України арешт тимчасово вилученого у ОСОБА_8 майна було накладено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/26697/24-к від 26 червня 2024 року, у зв`язку з чим після спливу 15 червня 2024 року строків накладення арешту на належне ОСОБА_8 майно, 26 червня 2024 року слідчий суддя не мав права та повноважень ухвалювати судове рішення про задоволення клопотання та накладення арешту на тимчасово вилучене у ОСОБА_8 майноне заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як установлено матеріалами справи, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року у справі №757/22395/24-к надано дозвіл слідчим та прокурорам у кримінальному провадженні №0001606 від 29 серпня 2023 року на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності належить ОСОБА_8 , з метою виявлення та вилучення речей і документів, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

30 травня 2025 року на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року було проведено обшуки за рядом адрес, зокрема, за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що клопотанням про накладення арешту на майно прокурором було направлено 31 травня 2024 року згідно накладної АТ «Укрпошта» №896, яке ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 червня 2024 року у справі №757/25360/24-к повернуто прокурору та встановлено строк у сімдесят дві години на усунення недоліків.

У подальшому, усунувши недоліки вказаного клопотання, прокурор 12 червня 2024 року повторно подав до Печерського районного суду м. Києва клопотання про арешт майна (після усунення недоліків), що не заборонено кримінальним процесуальним законом, у зв`язку з чим строк на звернення слідчого до суду з клопотанням про накладення арешту на майно не пропущено.

Крім того, на переконання колегії суддів, недотримання органом досудового розслідування визначеного частиною п`ятою статті 171 КПК України строку звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, саме по собі не може бути безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4