Справа № 524/162/25
Провадження №1-кп/524/367/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000199 від 08.02.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07.01.2025 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшло клопотанням прокурора Кременчуцької окружної прокуратури про закриття кримінального провадження № 0000199 від 08.02.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України на підставі п.3-1ч.1ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання обґрунтовано тим, що 07.02.2022 до Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що посадові особи AT «БАНК «ФІНАНСИ та КРЕДИТ», зокрема ОСОБА_5 отримали від останнього заставне майно, а саме автомобіль марки «TOYOTA» моделі «LS 120 PRADO» 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 із номером кузова НОМЕР_2 , в якості забезпечення кредиту, отриманого останнім у даній установі, проте відповідно виконавчого провадження заборгованість за виконавчим листом не зменшена та не закрита і банк продовжує наполягати на стягнені всієї суми боргу присудженої судом.

20.07.2024 допитаний потерпілий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав наступні покази: «..11.07.2007 року мною та Банком «Фінанси та Кредит» укладено договір №5/AV2-07-07 про надання позики грошових коштів у розмірі 41 440 доларів США. Також, мною з банком було укладено договір про заставу автомобіля №5/AV2-Z від 11.07.2007. Вказаний борг я частково погашав. Проте, в мене не було змоги погасити кредит через те, що я 12.1 1.2007 року я потрапив у дтп, в ході якого автомобіль марки «Тойота Прадо 2.7» д.н.з. НОМЕР_3 був пошкоджений та поставлений на майданчик зберігання ТЗ, поки йшло слідство, я ремонтував автомобіль. За рахунок страхових коштів за автомобіль, я частково погашав суму позики Банку «Фінанси та Кредит». У кінці 2008 року мені було повернено автомобіль, який я повністю відремонтував. У 2010 році банком подано на мене позовну заяву про стягнення боргу до Комсомольського міського суду Полтавської області, яку було задоволено 08.09.2010 по справі № 2 - 1329/10, відповідно до рішення з мене мало бути стягнено заборгованість у розмірі 603 403 гри. 23 кон. та 1 820 грн. Після чого було направлено виконавчий лист до Автозаводського ВДВС м. Кременчук виданий 30.03.2010, після чого 22.03.2010 відкрито виконавче провадження № 18808206. У кінці 2010 року до мене звернулися представники банку та запропонували мені передати під заставу майно, а саме вказаний автомобіль, який вони за моєю усною згодою мали реалізувати. 24.01.2011 та 28.12.2010 вказаний автомобіль вище був переданий моєю цивільною дружиною ОСОБА_6 представникові Банку «Фінанси та Кредит» ОСОБА_5 разом із двома комплектами ключів та свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, на підставі договору застави. Передавалося майно за адресою: м. Кременчук, вул. Бутиріна, 15. Факт передачі автомобіля я не бачив, оскільки на той момент я був у відрядженні у м. Києві. З ким приїжджав представник банку мені не відомо. За моєю усною згодою, я дозволив банку реалізувати автомобіль за рахунок погашення залишку боргу. Який був залишок боргу на момент передачі автомобіля я не знаю. ОСОБА_5 , який був на той момент начальником відділу залишкового майна мені повідомляв, що після реалізації майна, кредит банком буде закрито. Я погодився на дані умови, оскільки погашати кредит у мене не було коштів, та у мене були погані згадки із автомобілем. Коли і як реалізовувався автомобіль мені не відомо. Про це представники банку мені нічого не повідомляли. Наразі як мені відомо, автомобіль реалізовано банком невідомим мені особам, та перебуває в межах Київської області. Даний банк ліквідовано у 2015 році. У 2021 році, я дізнався про те, що усі мої рахунки відкриті в банках заблоковано та арештовано, хоча я думав, що банк закрив кредит, за рахунок реалізації автомобіля, як ми і домовлялись із представниками банку, а виконавче вже закрито. Проте, державний виконавець мені повідомив, що автомобіль на праві власності належить мені. Договори про продаж вказаного я не укладав ні з банком, ні з іншими особами. Оригіналів документів на автомобіль у мене вже немає..». /

За наслідками досудового розслідування не було встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

За відсутності достатніх доказів жодній особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в цьому провадженні не повідомлено.

Строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчилися, проте особу, яка вчинила кримінальний проступок встановлено не було.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та наполягав на його задоволенні.

Суд заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, які надано прокурором, приходить до переконання, що клопотання не підлягає до задоволення, зважаючи на наступне.

Закон України про кримінальну відповідальність обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили кримінальні правопорушення. Зокрема, у ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Як зазначено у п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора. При цьому за змістом ст. 284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою є невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі) та наявність відповідного клопотання прокурора.

Як зазначає потерпілий в своїй заяві про вчинення щодо нього кримінального правопорушення від 01.02.2022 року, йому відомі особи , які причетні до кримінального правопорушення та він надав органу досудового розслідування відповідні докази. Вказані доводи потерпілого прокурором не спростовані .

Верховний Суд неодноразово наголошував, що вирішуючи питання про закриття кримінального провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК, ст.49 КК суд повинен надавати належну оцінку доводам потерпілої особи щодо вчинення кримінального правопорушення щодо неї конкретною особою, а також щодо дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення передбачених ст.2 КПК України завдань кримінального провадження (позиція, викладена у постановах від 18.10.2023 у справі №750/1575/23, від 15.02.2024 у справі № 687/1066/22).

Крім того, безпосередньо зі змісту клопотання прокурора, встановлено, що у ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження були допитані потерпілий , та в якості свідка його дружина . Жодна інша особа, на яку вказував потерпілий , допитана не була, що свідчить про відсутність факту всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження.

Суд зауважує, що підстава для закриття кримінального провадження, передбачена п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, не звільняє орган досудового розслідування та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених ст. 9, 25 КПК України під час здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, суд вважає , що органом досудового розслідування не було вжито всіх належних заходів для встановлення особи причетної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, а тому є передчасним твердження прокурора, про те, що у кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

За вказаних обставин, закриття кримінального провадження суперечитиме визначеним ст.2 КПК України завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, п.3-1 ч.1 ст.284, п.2 ч.3 ст.314, ст.ст. 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000199 від 08.02.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Автозаводського районного

суду м. Кременчука ОСОБА_7