Справа № 538/34/25
Провадження № 1-кп/538/66/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань кримінальну справу по матеріалах кримінального провадження № 0000819 від 26.11.2024 рокупо обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Лохвиця, Полтавської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, із середньої освітою,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи громадянином України та військовозобов`язаним - солдатом запасу, з 02.11.2004 перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , за висновком військово-лікарської комісії від 23.04.2024 визнаний придатним до військової служби. Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 на території України, у т.ч. і Полтавської області, оголошено загальну мобілізацію. У подальшому 15.11.2024 ОСОБА_4 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований по АДРЕСА_2 , де відмовився від отримання повістки про явку 16.11.2024 на 00:30 до вказаного центру комплектування для відправлення його до місця несення служби, а саме до бойової військово частини НОМЕР_2 . Однак, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином обізнаний про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 та про відповідальність за порушення вимог законодавства України з питань оборони, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних на те причин не прибув у визначений у повістці день та час до ІНФОРМАЦІЯ_3 на відправку для проходження служби до військової частини НОМЕР_2 , тим самим ухилився від несення обов`язків військової служби під час загальної мобілізації.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що він є військовозобов`язаним, у травні 2024 проходив ВЛК, був визнаний придатним, пізніше в середині листопада 2024, коли був біля магазину "Оленка", його зупинили працівники поліції та ТЦК та доставили до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 та стали вручати бойову повістку на наступну добу, проте він відмовився від її отримання і на відправку не з`явився, пояснив свій вчинок панічним страхом бути вбитим, зазначив, що краще понесе якесь покарання, чим будучи в окопах через свій страх втече або іншим чином підставить інших військових; відповідаючи на запитання повідомив, що має гіпертонію, але ВЛК визнала його таки придатним, намагається по можливості донатити, надав в судовому засіданні 05.02.2025 дві квитанції на суму 200 грн та 600 грн, та 04.03.2025 р. - на суму 200 грн та 300 грн, зазначив, що раніше також донатив, проте квитанцій не зберігав, або просто готівкою надавав, також повідомив, що проживає з матір`ю, яка має інвалідність ІІІ групи з дитинства - по опорно-руховому апарату, має сестру, проте вона має складні стосунки з матір`ю і проживає аж в м. Миргород, на підтвердження стану здоров`я матері надав відповідні документи, повідомив, що має намір донатити і надалі, просив не позбавляти його волі, надати іспитовий строк, зазначив, що перебуваючи на волі матиме змогу і має бажання надавати допомогу як ЗСУ, так і державі в цілому.

Обвинувачений не заперечує правильність кваліфікації дій органами досудового розслідування, а також критично ставиться до вчиненого ним кримінального правопорушення та щиро розкаюється у вчиненому.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті в межах висунутого звинувачення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин в межах висунутого звинувачення із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла в цілому своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином та наступні дані про особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні одну неповнолітню дитину, проживає з матір`ю, яка має інвалідність .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчинені кримінального правопорушення, розкаявся у вчиненому.

На підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає активне сприяння розкриттю правопорушення, що визнано стороною обвинувачення, та щире каяття , про що свідчить перерахування коштів, хоча і незначних, та його намір та прагнення надалі надавати допомогу ЗСУ як матеріально так і іншим чином.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні одну неповнолітню дитину, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і призначити йому покарання за цією статтею у вигляді позбавлення волі у мінімальноу розмірі строком на 3 роки.

Так, дійсно категорія злочинів, вчинених в умовах воєнного стану, що полягає у відмові від захисту Батьківщини (який ОСОБА_4 і вчинив) створює підгрунтя для підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, але водночас його усвідомлення і страх можливого неефективного виконання дій як військовослужбовця, що може мати негативні наслідки для життя інших військовослужбовців, і обставини цієї конкретної справи, зокрема те, що він не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні одну неповнолітню дитину та матір з інвалідністю, його поведінка в судовому засіданні та щире бажання донатити на ЗСУ, а також наявна досудова доповідь, відповідно до якої виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства, дають суду підстави для висновку і внутрішнього переконання, що виправлення ОСОБА_4 таки можливе без відбування покарання і тому відповідно до ст. 75 КК України його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу) .

Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.

Крім того, враховуючи суспільний та державний інтерес, суд вважає, що ОСОБА_4 має щомісячно в межах своїх можливостей перераховувати кошти на відкритий Національним банком України спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 394 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Речові докази: оригінали документів, надані ІНФОРМАЦІЯ_5 - «розписка бойової повістки від 15.11.2024 на ім`я ОСОБА_4 », «рапорт щодо не прибуття ОСОБА_4 на відправку від 16.11.2024», «акт про відмову в отриманні повістки від 15.11.2024», «аркуш доведення законодавство України з питань оборони ОСОБА_4 від 18.04.2024 року», «рапорт щодо відмови в отриманні повістки на відправку ОСОБА_4 від 15.11.2024», «довідка ВЛК від 24.04.2024 на ОСОБА_4 », «картка обстеження та медичного огляду від 18.04.2024 на ОСОБА_4 », які долучено до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням обмежень передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лохвицького

районного суду ОСОБА_5