УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 від 13.04.2024 про закриття кримінального провадження №0000064 від 09.02.2023,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 від 13.04.2024 про закриття кримінального провадження №0000064 від 09.02.2023.

Як вбачається з матеріалів скарги, Солом`янським УП ГУ НП у м.Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000064 від 09.02.2023, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

13.04.2024 постановою дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 закрито кримінальне провадження №0000064 від 09.02.2023, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.164 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального проступку.

Скаржник вказує, що дізнавач в зазначеній постанові мала б провести аналіз процесуальних дій та доказів отриманих в результаті їх проведення, після чого у мотивувальній частині постанови обґрунтувати висновки щодо відсутності складу злочину. Поряд з цим скаржник вказав, щ не було допитано ОСОБА_6 , який є основним фігурантом кримінального провадження №0000064. Також зазначає, що постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з огляду на те, що в ній не обґрунтовано чому дізнавач прийшла до висновку, що не сплачуючи аліменти з травня 2022 року по лютий 2023 року та переховуючись від виконавчої служби, в діях ОСОБА_6 не міститься складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Тому, адвокат ОСОБА_3 у поданій скарзі просив слідчого суддю скасувати вказану постанову, як необґрунтовану та незаконну.

У судове засіданні скаржник не з`явився, від адвоката скаржника надійшла заява про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Солом`янське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві було повідомлене про судове засідання в порядку, передбаченому КПК України, проте в судове засідання представник не з`явився. 20.11.2024 до суду від начальника сектору дізнання ВП №2 ОСОБА_7 надійшли матеріали кримінального провадження №0000064 від 09.02.2023.

Виходячи з ч.3 ст. 306 КПК України відсутність прокурора, слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї копії документів, матеріали кримінального провадження №0000064 від 09.02.2023, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Виходячи з п.18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора як рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Підстави та порядок закриття кримінального провадження встановлені ст.284 КПК України. При цьому, згідно з п.2 ч.1. ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст.40КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст.223КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст.91КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст.84КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого, дізнавача, прокурора повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

З наведених положень законодавства випливають вимоги до постанови дізнавача про закриття провадження, зокрема, всебічність, повнота і неупередженість дослідження обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки, законність, обґрунтованість і вмотивованість, неупередженість процесуальних рішень, а також дотримання процесуального порядку і підстав закриття кримінального провадження, повнота вчинених під час досудового розслідування дій. Відповідно, недодержання цих вимог є підставою для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Солом`янського УП ГУ НП у м.Києві перебувало кримінальне провадження №0000064 від 09.02.2023, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Також встановлено, що 13.04.2024 постановою дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 кримінальне провадження №0000064 від 09.02.2023, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.164 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального проступку.

Як зазначається у постанові, під час досудового розслідування було встановлено відсутність ознак суб?єктивної та об?єктивної сторони вказаного кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а тому орган досудового розслідування приходить до переконання, що подальше проведення досудового розслідування по даному факту є недоцільним у зв?язку із вичерпанням можливостей доказування.

За таких обставин, слідчий прийшов до висновку про закриття кримінального провадження №0000064 від 09.02.2023, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.164 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального проступку.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст.3КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

В ході судового розгляду скарги, з метою з`ясування питання щодо дотримання дізнавачем вимог законодавства про всебічне та повне дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню в даному провадженні, були досліджені матеріали кримінального провадження №0000064 від 09.02.2023, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.164 КК України, відповідно до яких, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи адвоката ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження щодо неповноти проведеного досудового розслідування.

Відтак, слідчим суддею встановлено, що уповноваженим дізнавачем в даному кримінальному провадженні, фактично не вчинено необхідних слідчих та процесуальних дій в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, у тому числі, не допитано ОСОБА_6 , а також не проведено інших слідчих (розшукових) дії в даному кримінальному провадженні, необхідних для встановлення істини в даному кримінальному провадженні, що свідчить про неповноту проведеного досудового розслідування та вказує на невідповідність проведеного досудового розслідування завданням кримінального провадження його дієвості.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини»(Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена слідчим постанова від 30.06.2023 про закриття кримінального провадження ґрунтується на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, та як наслідок передчасним висновкам, викладеним у ній. Постанова не відповідає завданням та засадам кримінального провадження, передбаченим ст.ст. 2, 7 КПК України, що свідчить про недодержання слідчим вимог КПК України щодо всебічного та повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, що призвело у подальшому до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а постанова дізнавача - скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись стст. 2, 3, 9, 110, 284, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу - задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 від 13.04.2024 про закриття кримінального провадження №0000064 від 09.02.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1