Справа 688/5824/24
№ 1-кп/688/59/25
Вирок

Іменем України

22 січня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001867 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білеве Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, перебуває у фактичних шлюбних стосунках із ОСОБА_8 , яка перебуває у стані вагітності, не судимого згідно ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 05 листопада 2024 року, близько 19 год 30 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в літній альтанці магазину «Меридіан», який розташований на площі Героїв Майдану, 56, в с. Судилків Шепетівського району Хмельницької області, вступив у словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.

Під час вказаного конфлікту, у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою дерев`яної лавки, яку тримав в обох руках, умисно наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар в ліву ділянку голови.

Внаслідок указаних умисних злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді:

а) відкритої черепно - мозкової травми з переломом тім`яної кістки черепа зліва, забою головного мозку, двох ран в лівій скронево - тім`яній ділянці голови та синців в ділянці обох орбіт (навколо очей), які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення;

б) підшкірного крововиливу в ділянці правого акроміально - ключичного суглобу, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Своїми умисними діями, які виразились у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення за вищенаведених обставинах визнав повністю, не заперечував фактичних обставин справи та правової кваліфікації вчиненого діяння, розкаявся у скоєному. Суду показав, що 05.11.2024 близько 19 го 30 хв знаходився разом з сестрою ОСОБА_9 , її подругою ОСОБА_10 та бабусею в літній альтанці магазину «Меридіан» у с. Судилків Шепетівського району Хмельницької області. Поруч за столиком перебував потерпілий з товаришем. Потерпілий був у стані сп`яніння, чіплявся до його сестри, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. Щоб припинити вказаний конфлікт, підійшов до потерпілого, попросив підбирати слова у зверненні до неповнолітньої, нащо потерпілий штовхнув його в груди. У відповідь він взяв дерев`яну лавку та наніс нею один удар в ліву ділянку голови потерпілого, від чого той присів. Однак такі дії потерпілого не зупинили, він продовжував лаятися. Після цього жодних ударів потерпілому не наносив, забрав сестру та, з`ясувавши у потерпілого чи йому потрібна допомога, нащо потерпілий відмовився, залишив місце події. На даний час матір, на його прохання, відшкодувала потерпілому завдану шкоду. В судовому засіданні попросив пробачення у потерпілого. Заявив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, висловив готовність нести покарання, зазначив, що щиро шкодує про вчинене діяння, запевнив суд, що не вчинятиме у майбутньому кримінальних правопорушень, просив призначити покарання без ізоляції від суспільства.

Допитаний у судовому засіданні 25 грудня 2024 року потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що є військовослужбовцем, мобілізований на період воєнного стану, перебував у відпустці за місцем проживання, у зв`язку з отриманим пораненням. 05 листопада 2024 року з товаришем перебував у літній альтанці магазину «Меридіан» , що розташований у с. Судилків Шепетівського району Хмельницької області. За сусіднім столиком знаходилися обвинувачений, його сестра, бабуся та подруга сестри. Вони гучно розмовляли, що його дратувало. Оскільки був у стані сп`яніння, висловився на адресу сестри обвинуваченого нецензурною лайкою, що було неприпустимим. Фактично він спровокував конфлікт, хоча будучи старшим за віком, май його припинити. На даний час почуває себе нормально, після отриманої травми відновився, тяжких наслідків для його здоров`я не заподіяно. Претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 не має, йому повністю відшкодована завдана кримінальним правопорушенням шкода, примирився з обвинуваченим, вибачив йому, просив врахувати його молодий вік та призначати покарання без ізоляції від суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав до суду заяву, в якій, посилаючись на визнання винуватості, не оспорюючи формулювання обвинувачення, просив не досліджувати докази на підтвердження його винуватості, оскільки їх не оспорює.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 підтримав позицію обвинуваченого, вказуючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, фактичні обставини ним та потерпілим не оспорюються, просив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Зазначив, що визнання обвинуваченим своєї винуватості та його відмова від дослідження доказів не порушує його права на захист, відповідає позиції захисту та забезпечує його інтереси.

Прокурор ОСОБА_4 підтримав позицію захисту про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, просив обмежитись допитом обвинуваченого та потерпілого, а також дослідити письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, письмові документи про судові витрати та речові докази.

Після з`ясування чи правильно розуміє обвинувачений зміст фактичних обставин, враховуючи, що сумнівів у добровільності його позиції немає та, роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку, суд розглянув справу відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за правилами, передбаченими даною нормою.

Суд зазначає, що за правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Оцінивши показання обвинуваченого та потерпілого, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 121 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент його заподіяння.

Згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3)враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З досудової доповіді вбачається, що ОСОБА_6 має високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки для суспільства, що обґрунтовує висновок пробації про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. У досудовій доповіді зазначено, що витяг з оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення додається, однак такого витягу суду не надано.

Разом з тим, такий висновок органу пробації спростовано під час судового розгляду, в т.ч. шляхом допиту свідків матері обвинуваченого ОСОБА_12 та його фактичної дружини ОСОБА_8 щодо відомостей, які характеризують особу обвинуваченого.

Так, суд встановив, що обвинувачений не судимий відповідно до ст. 89 КК України, не агресивний, спокійний, стриманий, соціальні зв`язки підтримує, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав, щиро розкаявся, засуджує свою протиправну поведінку, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Отже, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно приписів ст. 12 КК України є тяжким (ч. 1 ст. 121 КК України); особу винного, який на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується, має місце реєстрації та проживання, проживає у фактичних шлюбних відносинах з фактичною дружиною, яка перебуває у стані вагітності, допомагає матері, яка не має чоловіка в утриманні неповнолітніх дітей, його сестер та брата, згідно ст. 89 КК України не судимий; обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України пом`якшуючими обставинами суд враховує:

- щире каяття обвинуваченого, яке полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Суд враховує, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася;

- активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягає в тому, що під час досудового розслідування так і в судовому засіданні обвинувачений послідовно визнавав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, добровільно та послідовно розповідав про фактичні обставини вчиненого діяння, не ухилявся від вчинення процесуальних дій;

- добровільне повне відшкодування шкоди завданої злочином, що підтверджується показаннями потерпілого та його письмовою заявою.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України суд враховує вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку потерпілого. Так суд встановив, що обвинувачений став на захист сестри, яку ображав нецензурною лайкою потерпілий, за показаннями якого саме він спровокував вчинення обвинуваченим протиправних дій щодо нього. Після отриманої травми потерпілий відновився, на даний час продовжує військову службу, тяжких наслідків для його здоров`я не настало.

Обвинувачений повністю визнав свою винуватість, висловив щирий жаль з приводу вчинених дій та осуд своєї поведінки, проявив готовність понести кримінальну відповідальність за вчинене, обіцяв у майбутньому нічого протиправного не вчиняти. За сприяння матері відшкодував потерпілому завдану йому шкоду, попросив у нього пробачення, а потерпілий прийняв його вибачення.

Суд зауважує, що кримінальне правопорушення тягне за собою ряд юридичних наслідків, з яких для потерпілого найважливішим є відновлення його порушеного права, яке досягається в т.ч., шляхом призначення винній особі необхідного і достатнього покарання.

Суд зазначає, що позиція потерпілої сторони щодо призначення засудженому виду та розміру покарання, не є визначальною та не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, однак враховується судом при призначенні винній особі покарання.

На підставі викладеного, при наявності обставин, які пом`якшують покарання враховуючи відсутність тяжких наслідків злочину, позицію потерпілого, який просив обвинуваченого суворо не карати, призначити покарання без ізоляції від суспільства, що в своїй сукупності з урахуванням особи обвинуваченого та критичним відношенням винного до вчиненого, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_6 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

За змістом ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Положення ст. 75 КК України підлягають застосуванню у взаємозв`язку із приписами статей 50, 65 вказаного Кодексу, за яким визначаються загальні ознаки, мета і засади призначення покарання, згідно з якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідно до положень Загальної частини КК і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене в мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. Висновок суду ґрунтується на тих відомостях, які він оцінює на час ухвалення вироку, зокрема, відомостях про вчинений особою злочин, зміст протиправної поведінки.

Враховуючи суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим діяння щодо потерпілого, який спровокував конфлікт, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, позицію потерпілого, молодий вік обвинуваченого, наявність у нього фактичної дружини, що перебуває у стані вагітності, з якою очікують народження дитини, суд дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів та досягнення мети покарання в контексті положень статей 50, 65 КК України.

Також, суд вважає за необхідне при звільненні від відбування покарання з випробуванням покласти на обвинуваченого, відповідно до ст. 76 КК України, такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, що сприятиме досягнення мети покарання, покладаючи такі обов`язки, суд вважає саме їх необхідними і достатніми для виправлення винного з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та його особи. Адже, матиме місце нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням уповноваженим органом з питань пробації за місцем його проживання.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно, підлягають скасуванню.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальних витрат у справі не має.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строком тривалістю 2 роки 6 місяців.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1, пунктів 2, 4 частини 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 з під варти в залі суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 06.11.2024 по 22.01.2025, включно, зарахувати у строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі;

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.11.2024 та 11.11.2024 на куртку чорного кольору, штани сірого кольору, кросівки чорного кольору, підліктійну милицю.

Речові докази: куртку чорного кольору, штани сірого кольору, кросівки чорного кольору, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУ НП в Хмельницькій області - повернути обвинуваченому ОСОБА_6 ;

- змиви на марлевий тампон із поверхні бетонної підлоги, з поверхні дерев`яної лавки, ганчірку білого кольору, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУ НП в Хмельницькій області знищити;

- підліктійну милицю, передану на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУ НП в Хмельницькій області повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд, з підстав, передбачених статтею 394 КПК.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_13