Справа № 493/379/25
Провадження № 1-кп/493/139/25
УХВАЛА

21 березня 2025 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Балта в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000789 від 14.10.2024 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» терміном на 60 днів.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за кваліфікуючими ознаками: заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його вини, обвинувачений ОСОБА_4 , який є особою з інвалідністю 2 групи, ніде не працює, може переховуватись від суду, в тому числі за межами території України, так як раніше перетинав державний кордон України, має відповідний паспорт громадянина України для виїзду за кордон та законні підстави для такого виїзду. ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того, обвинувачений шляхом залякування може впливати на свідків, яких він бачив на місці події, а також інших свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки він володіє інформацією про місце їх проживання та іншими контактними даними вказаних осіб. Також обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання процесуальних обов`язків, покладених на нього. Тому, жодний інший більш м`який запобіжний захід не зможе належним чином забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а також не зможе забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Клопотання в судовому засіданні підтримане прокурором Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечуючи проти заявленого клопотання, зазначив, що ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в подальшому його дії перекваліфіковано на ч. 2 ст. 121 КК України, що говорить про відсутність однозначної оцінки доказів. Досудове розслідування завершене, докази перебувають у прокурора, тому обвинувачений не може спотворити або знищити ці докази.

Обвинувачений ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, займається підприємницькою діяльність, а також є особою, що має інвалідність ІІ групи, що може бути прийняте судом як підстава для обрання більш м`якого запобіжного заходу. У зв`язку з чим сторона захисту вважає за доцільне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язку щодо здачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон у міграційну службу.

Позиція захисника підтримана обвинуваченим ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, суд виходить з того, що за умовами ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбаченим розділом 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Так, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.01.2025 року відносно ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу без визначення розміру застави.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_4 під варту, продовження такого запобіжного заходу і до моменту розгляду вказаного клопотання не змінилися обставини, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Будь-яких реальних даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом не встановлено.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має інвалідність ІІ групи, має міцні соціальні зв`язки, але при цьому має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, беручи до уваги те, що по справі не допитані свідки та не досліджені докази, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 у очікуванні можливого сурового покарання, може переховуватися від суду, впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про обґрунтованість ризиків, передбачених п.1, п 2, п. 3, п. 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Беручи до уваги сукупність вказаних обставин, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також на доведеність прокурором наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.

Згідно п. 4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки він раніше не судимий і обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, вважає за можливе не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 20.05.2025 року, з утриманням в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ