печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 22.08.2024 відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000553 від 28.06.2024,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 22.08.2024 відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000553 від 28.06.2024.

В обґрунтування скарги зазначається, що постанова є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, оскільки не відповідає вимогам процесуального законодавства, що є підставою її скасування.

У судове засідання особа, яка подала скаргу, не з`явився, про місце і час розгляду провадження повідомлений належним чином, у скарзі зазначив про розгляд скарги у його відсутності, вимоги скарги підтримує, просить задовольнити.

У судове засідання слідчий, рішення якого є предметом оскарження, не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином. Разом з тим, адвокат ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутності, вимоги скарги підтримує, просить задовольнити.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, дійшов такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000553 від 28.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 370 КК України.

08.08.2024 адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні подано клопотання про залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження № 0000553 від 28.06.2024 в якості потерпілого та вручення останньому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 22.08.2024 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого або дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно зі статтею 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

При дослідженні оскаржуваної постанови, встановлено, що в обґрунтування відмови в задоволенні клопотання, слідчий зазначає, що у ході досудового розслідування кримінального провадження не встановлено факту завдання моральної, фізичної або майнової шкоди ОСОБА_4 . Останній також не надає будь-яких доказів на підтвердження завдання йому будь-якої шкоди службовими особами правоохоронного органу.

Слідчий суддя з висновками слідчого у постанові від 22.08.2024 погодитися не може, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з частиною другою статті 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до частини п`ятої статті 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий, дізнавач або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як зазначено у частині другій статті 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною п`ятою статті 110 КПК України передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, дізнавача, прокурора, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Всупереч вказаній нормі, оскаржувана постанова слідчого від 22.08.2024 не відповідає вимогам, встановленим частино п`ятою статті 110 КПК України, є невмотивованою, а відтак підлягає скасуванню.

За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б давали підстави слідчому судді дійти висновку про законність та вмотивованість рішення 22.08.2024, а відтак слідчий суддя дійшов висновку, що таких немає, та як наслідок вважає за необхідне скасувати постанову від 22.08.2024, як невмотивовану.

Разом з тим, слідчий суддя відмовляє у задоволенні вимог скарги у частині зобов`язання слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000553 від 28.06.2024 виконати вимоги, встановлені частиною другою статті 55 КПК України та вручити ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, оскільки дана вимога є передчасною, слідчий, дізнавач та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється відповідно до частини першої статті 36, частини п`ятої статті 40, частини четвертої статті 40-1 КПК України.

Керуючись статтями 9, 22, 26, 55, 110, 303, 304, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити часткового.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 22.08.2024 відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000553 від 28.06.2024.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1