Провадження № 11-сс/4823/532/24 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.194, ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення застави. Слідчий суддя вказав, що передбачені ст.177 КПК України ризики продовжують існувати, до спливу строку тримання ОСОБА_8 під вартою підготовче судове засідання у кримінальному провадженні не проведено з об`єктивних причин, підстави для заміни останньому раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який відсутні, а тому строк тримання під вартою (обвинуваченому) підозрюваному необхідно продовжити.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах обвинуваченого апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 . В обґрунтування скарги зазначив, що при внесенні відповідного клопотання стороною обвинувачення належних та допустимих доказів на підтвердження тверджень чи обставин щодо наявності заявлених ризиків, суду надано не було. Крім того, ухвала про продовження строку тримання під вартою не містить обставини, які свідчать про недостатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам, з посиланням на докази, які обґрунтовують ці обставини. Також вказав на необґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.194, ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Заслухавши доповідь судді; захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку прокурора, котрий просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, відділенням поліції №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000308, внесеному 09.08.2024 до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.194, ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

09 серпня 2024 року о 18:00 год, ОСОБА_8 був затриманий, в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.194, ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, про що йому було письмово повідомлено 10 серпня 2024 року.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні злочину.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Повідомивши ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.194, ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, слідчий зібрав, перевірив та оцінив у встановленому законом порядку докази, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, за яке передбачене покарання Кримінальним кодексом України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього.

Отже, твердження апелянта про необґрунтованість підозри є безпідставним, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність існування фактів, інформації, які можуть переконати в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальні правопорушення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Згідно з ухвалою слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, який у подальшому неодноразово продовжувався, останній раз - до 05 грудня 2024 року включно.

На підставі ухвали Чернігівського апеляційного суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 скеровано на розгляд до Бобровицького районного суду Чернігівської області.

Ухвалою колегії суддів Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25.11.2024 було задоволено самовідводи членів колегії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . При повторному авторозподілі даного кримінального провадження визначити колегію судді не представилося за можливе. Відтак, за поданням в.о. голови Бобровицького районного суду дане кримінальне провадження направлено до Чернігівського апеляційного суду для визначення підсудності.

На даний час підготовче судове засідання у кримінальному провадженні не проведено.

Відповідно до ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Зі змісту ст.183 КПК України убачається, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовженим слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч.6 ст.199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею враховано, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.194, ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі, та зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує у разі його визнання винуватим, може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

А тому, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що сприятиме виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , з чим погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів вважає, що всупереч твердженням апелянта, прокурором у судовому засіданні доведено існування ризиків, які є підставою для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та дійшов правильного висновку про необхідність подальшого утримання його під вартою.

Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі Браво проти Італії» вказала, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме: встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягнення цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступний стадії процесу кримінального розслідування.

Відтак, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4