Провадження №1-кс/463/9574/24
УХВАЛА

слідчого судді

09 грудня 2024 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

встановила :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 03 грудня 2024 року звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту на тимчасово вилучене майно, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2024 року, у кримінальному провадженні № 0003014 від 25.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 посилається на те, що арешт накладений слідчим суддею з метою дослідження інформації та збереження речових доказів. Просив звернути увагу на відсутність будь-яких обставин, що можуть свідчити про ризик приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, в тому числі тому, що всі необхідні огляди та висновки вже зроблено і орган досудового розслідування має всю необхідну інформацію. Слід врахувати, що право користування встановлено законом можливість отримати корисні властивості (доходи, плоди) з речі, майна через її виробничу експлуатацію чи особисте споживання. Одночасно право розпорядження встановлена законом можливість визначення юридичної долі речі (через її відчуження, дарування, знищення та ін.). Фактична заборона у користуванні та розпорядженні транспортними засобами також призведе до зберігання транспортних засобів на спеціальному майданчику під відкритим небом, незахищеність від атмосферних опадів, що негативно впливає на його технічний стан та може призвести до знищення майна.

Адвокат ОСОБА_3 попередньо на адресу суду скерував заяву, згідно якої просив скасувати арешт на автомобіль марки «Hyundai Elantra» реєстраційний номер НОМЕР_1 повністю або частково в частині користування вказаним автомобілем, клопотання просив задовольнити.

Старший слідчий ВРЗСТ СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 попередньо на адресу суду скерував заяву згідно якої, просив у такому відмовити, оскільки у кримінальному провадженні були призначені експертизи, і хоча автомобіль вже оглянутий експертом, проте висновку експерта ще немає.

Слідча суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого,третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Встановлено, що слідчим відділом Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003014 від 25.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від від 29 жовтня 2024 року було задоволено клопотаннястаршого слідчого ВРЗСТ СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 , про накладення арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003014 від 25.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та накладено арешт на майно, яке було вилучено 24 жовтня 2024 року під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме автомобіль марки «Hyundai Elantra» реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою збереження слідів було тимчасово вилучено та доставлено на майданчик тимчасового утримання.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов,за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Під час судового розгляду встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003014 від 25.10.2024 триває, у вказаному кримінальному провадженні проводяться експертизи, зазначений в ухвалі про арешт майна транспортний засіб визнанний речовим доказом в розумінні ст.84 КПК України.

Викладені обставини свідчать, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту вказаного автомобіля марки «Hyundai Elantra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належать ОСОБА_4 відповідно до поданного клопотання на час розгляду клопотання про скасування арешту майна не відпали.

Враховуючи вищевикладене, слідча суддя приходить до висновку, що в застосуванні цього заходу потреба не відпала.

За таких обставин у клопотанні слід відмовити

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1