ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/74/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 1 ст. 369 КК України
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/74/25 за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, розлучений, зі слів має малолітню дитину, не працює, раніше не судимий, обвинуваченого за ч.1 ст. 369 КК України -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік та покладенням обов`язків, визначених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

В порядку ст. 100 КПК України вирішено питання речових доказів.

З вироку суду слідує, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (по особовому складу) від 31.05.2022 року №179 о/с призначено лейтенанта поліції ОСОБА_10 на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області з 01.06.2022 (далі інспектор ОСОБА_10 ).

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (по особовому складу) від 13.01.2021 №11 о/с призначено капрала поліції ОСОБА_11 на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №l (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області з 13.01.2021 (далі поліцейський ОСОБА_11 ).

Згідно посадових інструкцій інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №l (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_10 та поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_11 та відповідно до покладених на них завдань під час несення служби, зокрема, виконують наступне: здійснюють превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, виявляють причини та умови, що призводять до вчинення кримінальних та адміністративних правопорушень, уживають у межах компетенції заходів, для їх усунення, уживають заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняють виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, здійснюють своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні та адміністративні правопорушення або події, превентивну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, співпрацю поліції та громади, у випадках визначених законом, складають протоколи про адміністративні правопорушення, здійснюють провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймають рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечують їх виконання, здійснюють перевірку осіб, транспортних засобів, документів тощо за наявними базами (банками) даних МВС та Національної поліції на предмет перебування їх у розшуку, зокрема під час документування правопорушень, регулюють дорожній рух та здійснюють контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Так, 28.03.2024 приблизно о 20:30 інспектору ОСОБА_10 та поліцейському ОСОБА_11 , які входили до складу екіпажу «Гулівер-07», на службовий планшет надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , вчиняє щодо своєї матері ОСОБА_12 та бабусі ОСОБА_13 домашнє насильство психологічного характеру.

В ході реагування на дане адміністративне правопорушення та спілкування із родичами ОСОБА_6 поліцейськими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було здобуто достатньо доказів про те, що ОСОБА_6 вчинив щодо своєї матері ОСОБА_12 та бабусі ОСОБА_13 домашнє насильство, а саме умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У зв`язку з цим, поліцейськими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було повідомлено ОСОБА_6 , що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення домашнього насильства відносно своїх родичів.

Після цього, 28.03.2024 приблизно о 20:30 у ОСОБА_6 , який перебував у будинку АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, спрямований на пропозицію надання неправомірної вигоди поліцейському ОСОБА_11 за не вчинення ним дій із використанням службового становища, а саме не складання відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 28.03.2024 приблизно о 20:30 ОСОБА_6 , який перебував у будинку АДРЕСА_1 , неодноразово просив поліцейського ОСОБА_11 , який є службовою особою, що виконує організаційно-розпорядчі функції в частині прийняття рішень, що мають юридичне значення та тягнуть за собою юридичні наслідки, не складати щодо нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а відпустити його, за що він надасть йому грошові кошти у сумі 3000 гривень.

На пропозицію ОСОБА_6 про надання грошових коштів за не складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КК України, поліцейський ОСОБА_11 відмовився отримувати будь-яку неправомірну вигоду, при цьому повідомляв, що такі дії є неправомірними і вони тягнуть кримінальну відповідальність.

ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, не надаючи значення словам працівника патрульної поліції, продовжував пропонувати поліцейському сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_11 не складати щодо нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУПАП, за що пропонував надати йому неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 3000 гривень.

Однак, поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № l (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_11 , використовуючи свої службові повноваження, мав можливість не складати відносно ОСОБА_6 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, однак відмовився отримувати будь-яку неправомірну вигоду та склав протокол серії ВАД №038464 про вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого просить вирок суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_6 покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність посилаючись на те, що засудження за ст. 369 КК України із застосуванням статті 75 КК України є недопустимим, оскільки даний злочин є корупційним в контексті ст. 45 КК України та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Вказує на те що судом не враховано вимог ч.1 ст.75 КК України, у відповідності до якої звільнення від відбування покарання з випробуванням не може бути застосовано у випадку засудження особи за корупційне кримінальне правопорушення, до якого згідно з приміткою до ст.45 КК України відноситься й кримінальне правопорушення, передбачене статтею 369 цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, обвинуваченого та його захисника, які заперечили щодо її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто пропозиція надання службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища, відповідає фактичним обставинам справи та ніким не оспорюється, тому, відповідно до ст. 404 КПК України, колегією суддів не переглядається.

Крім того, суд першої інстанції розглянув провадження у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України та в апеляційній інстанції сторони не заперечували проти законності проведення розгляду кримінального провадження за зазначеною процедурою.

Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі місцевий суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження, позицію сторін кримінального провадження щодо міри покарання, відсутність обставин, які б обтяжували його покарання; дані які характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що він не працює, та визначив його у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті обвинувачення. Також взяв до уваги те, що кримінальне правопорушення він вчинив вперше, є раніше несудимим, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно характеристики з місця проживання скарг на його поведінку не надходило; визнав обставиною, яка пом`якшує його покарання щире каяття , в зв`язку з чим прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання та звільнив його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України.

Водночас, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, на думку колегії суддів, є слушними.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до примітки ст. 45 КК України визначено перелік статей, які відповідно до цього Кодексу є корупційними кримінальними правопорушеннями, до яких, також віднесено кримінальне правопорушення, передбачене положеннями ст. 369 КК України.

Як вбачається із оскаржуваного вироку та матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.369 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 та п.3 ч.2 ст.76 КК України, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме, за пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення нею в інтересах того, хто надає таку вигоду дії з використанням наданого їй службового становища, тобто за корупційний злочин.

Згідно положень ч. 1 ст. 75 КК України, звільнення осіб від відбування покарання з випробуванням, може бути застосовано судом, крім випадків, засудження за корупційне кримінальне правопорушення. У відповідності до примітки до ст. 45 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 369 КК України є корупційним.

Отже, призначаючи ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції не прийняв до уваги обмеження, встановлені в ч. 1 ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням осіб, які вчинили злочин, визначений, як корупційне кримінальне правопорушення, що в свою чергу призвело до неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового вироку на підставі ст.420 КПК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 369 КК України у відповідності до положень ст.ст.50, 65 КК України колегія суддів враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії нетяжких злочинів, визнає обставиною, яка пом`якшує його покарання щире каяття, визнання вини, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу у межах, установлених санкцією статті ч.1 ст.369 КК України, а саме в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, яке, на думку колегії суддів буде достатнім та необхідним для його виправлення та перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.

У звязку з наведеним, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок місцевого суду до скасування з постановленням нового у відповідності до п.4 ч.1 ст.420 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити .

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання за ч.1 ст. 369 КК України скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 369 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді