01.01.25 Справа №469/1691/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 січня 2025 року с-ще Березанка

Слідчий суддя Березанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3.,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4.,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0000205 від 27.12.2024 року клопотання начальника Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5. про арешт майна, -

встановила:

Начальник Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_6. просить накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- транспортний засіб марки "Smart" моделі "FORTWO", державний номерний знак НОМЕР_1 , власником та користувачем якого є ОСОБА_1 , із залишенням вказаного транспортного засобу на зберіганні на території майданчику Відділення поліції №3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області за адресою: вул. Центральна, 72, с.Криве Озеро Первомайського району Миколаївської області, з забороною користування та розпорядження вказаним майном до остаточного проведення всіх експертиз;

- мобільні телефони марки "Iphone" моделі "16 ProMaх" (ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6, сім-карта мобільного оператора лайф селл НОМЕР_7), марки "Motorola" (ІМЕІ 1: НОМЕР_8/08, ІМЕІ 2: НОМЕР_9/08 з сім картою НОМЕР_3 ), марки "Nokia" (ІМЕІ 1:НОМЕР_10, ІМЕІ 2: НОМЕР_4 з сім картою НОМЕР_5 ) та паперовий конверт від сім-картки мобільного оператора "Водафон" з номером телефону НОМЕР_5 , власником та користувачем яких є ОСОБА_1 , із залишенням вказаних предметів на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області за адресою: с-ще Березанка Миколаївської області, вул.Центральна, 43, із забороною користування та розпорядження вказаним майном до остаточного проведення всіх необхідних експертиз.

Відповідно до клопотання, 27 грудня 2024 року до ЧЧ відділення поліції № 8 МРУП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_2 про те, що 27 грудня 2024 року приблизно о 16.50 по вул.Баблідзе, 12 в с.Коблеве Березанського району невідома особа вчинила хуліганські дії шляхом підриву гранати.

За даним фактом до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України.

Під час розгляду заяви ОСОБА_2 поліцією оперативним шляхом встановлено марку транспортного засобу, на якому ймовірно пересувалися особи, які вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 296 КК України, а саме автомобіль марки "SMART" моделі "FORTWO", державний номерний знак НОМЕР_1 , яким в момент вчинення правопорушення керував ОСОБА_1 , та встановлено місце перебування вказаного автомобіля.

З метою врятування майна та у зв"язку з безпосереднім переслідуванням осіб, які обгрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, запобігання знищення предметів, які могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, що могло призвести до втрати таких слідів та знищення доказів його вчинення, було прийнято рішення про проведення огляду місця події за правилами обшуку транспортного засобу у невідкладному випадку відповідно до вимог ч.3 ст.233 КПК України.

За добровільною згодою ОСОБА_1 проведено невідкладний огляд автомобіля марки "SMART" моделі "FORTWO", державний номерний знак НОМЕР_1 , де в ході огляду за участі понятих виявлено та вилучено вказане у клопотанні майно, яке 29 грудня 2024 року визнане речовими доказами.

Прокурор посилається на те, що зазначені у клопотанні мобільні телефони та сім-картки мобільних операторів є предметами вчинення кримінального правопорушення, а транспортний засіб був предметом перевезення та вчинення кримінального правопорушення, а тому ці речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, для проведення повного та всебічного досудового розслідування, прийняття остаточного та законного рішення, для чого необхідно накласти арешт на вказані речі та автомобіль з метою проведення слідчих експериментів, встановлення обставин виникнення та розвитку події за участі свідків та очевидців даної події тощо, так як іншим способом довести обставини, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні неможливо, а також те, що під час подальшої експлуатації транспортного засобу він може зазнати конструктивних змін унаслідок капітального та поточного ремонтів в ході обслуговування.

У судове засідання прокурор прокурор не з"явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі у зв"язку із зайнятістю та підтримку заявленого клопотання.

Власник майна та його захисник у судове засідання не з"явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлені.

На підставі ч.1 ст.172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, вважаю, що у його задоволенні слід відмовити з таких підстав.

Як вбачається з ч.ч. 1, 2 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження (ч.2 ст.131 КПК України), які, на підставі ч.3 ст.132 КПК України, не можуть бути застосовані, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), слідчий суддя, зокрема, суд повинен враховувати:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб;

- необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

На підтвердження викладених у клопотанні обставин слідчому судді надано, зокрема, копію заяви ОСОБА_1 , якою він надав дозвіл старшому слідчому ВП №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7. на проведення належного йому автомобіля "SMART" моделі "FORTWO", державний номерний знак НОМЕР_1 ; власнику у письмовій формі детально роз"яснено положення ст.30 Конституції України, ст.ст.233, 234, 237 КПК України, наслідки проведення такого огляду та можливість вилучення майна .

Крім того, матеріали клопотання містять протокол огляду вказаного транспортного засобу, за змістом якого власник майна ОСОБА_1 добровільно надав доступ до автомобіля та виявлених у ньому телефонів.

Отже, з матеріалів клопотання вбачається, що огляд місця події 29 грудня 2024 року було проведено за добровільною згодою володільця майна ОСОБА_1 .

Згідно з частинами 1, 2 статті 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.ч.1, 2 ст.168 КПК України).

Отже, кримінальне процесуальне законодавство передбачає два випадки отримання доказів - їх добровільного надання або на підставі судового рішення.

Враховуючи, що відповідно до клопотання та матеріалів кримінального провадження слідчим проведено огляд транспортного засобу, у ході якого як транспортний засіб, так і виявлене у ньому майно добровільно надане слідчому інформованим власником, слідчий суддя приходить до висновку, що майно, вилучене під час проведення огляду транспортного засобу 29 грудня 2024 року, є добровільно наданим стороні обвинувачення та зберігається у неї на підставі ч.2 ст.100 КПК України, що не потребує вирішення слідчим суддею питання про арешт майна.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Так як майно, у арешті якого слідчим суддею відмовлено, не є тимчасово вилученим майном, тому положення КПК України щодо повернення тимчасово вилученого майна особі, у якої воно було вилучене, не можуть бути застосовані.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 175 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Дата проголошення повного тексту ухвали 01 січня 2025 року о 14.30 год.

Слідчий суддя: