Провадження №: 1-кс/336/182/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя клопотання прокурора Шевченкіської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 про арешт майна, по матеріалам досудового розслідування, внесеного 17.10.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор 18.02.2025 р. подав до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя вищевказане клопотання.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в користуванні КП «Запоріжринок» перебувають земельні ділянки комунальної власності з кадастровими номерами :07:032:0073, :07:032:0074, :07:032:0075, загальною площею 1,6367 га, на яких розташовано торговельний майданчик Шевченківського району (м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 56).

06.12.2019 між КП «Запоріжринок» та ФОП ОСОБА_4 було укладено Договір про надання послуг з надання та утримання торгового місця на ринку (зі змінами), відповідно до умов якого, ФОП ОСОБА_4 отримав в користування для здійснення підприємницької діяльності торгове місце на торговельному майданчику Шевченківського району (кіоск № 1486-1535).

При цьому, вказаний договір не надавав ФОП ОСОБА_4 права забудови земельної ділянки, на якій розташовано торговельний майданчик Шевченківського району (м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 56).

Натомість, встановлено, що 09.02.2017 було зареєстровано право власності ОСОБА_4 на нежитлове приміщення літ. Ю, як на об`єкт нерухомого майна, що був реконструйований ОСОБА_4 та на праві приватної власності належить йому.

Підставою для реєстрації слугували декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 30.12.2016, технічний паспорт від 21.12.2016 та акт від 23.01.2016, складені ФОП ОСОБА_5 .

На теперішній час, вказане майно було відчужено ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 1/2 частки кожному згідно договору купівлі-продажу № 1728 від 07.03.2017.

Сукупність обставин, встановлених під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000054 від 17.10.2024, свідчить про те, що нежитлове приміщення літ. Ю, яке згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належало ОСОБА_4 , було самовільно збудоване (реконструйоване) ним на самовільно зайнятій земельній ділянці торговельного майданчика Шевченківського району (м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 56) КП «Запоріжринок», та в подальшому відчужено ним на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Таким чином, це нерухоме майно відповідає критеріям, зазначеним у

ст. 98 КПК України.

Зазначене майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000054 від 17.10.2024.

У зв`язку з вказаними обставинами виникла необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно нежитлове приміщення літ. Ю, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з метою забезпечення збереження речового доказу (п. 1 ч. 2

ст. 170 КПК України) та запобігання можливостям подальшого протиправного відчуження (передачі) зазначеного майна іншим особам з метою перешкоджати кримінальному провадженню.

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання без його участі, просить клопотання задовольнити.

Власники об`єкту нерухомого майна до суду не з`явились, про розгляд клопотання повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили.

Суддя розглянув скаргу за відсутності учасників кримінального провадження на підставі ст.26 КПК України та ч.1 ст.172 КПК України.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приймаючи до уваги позицію прокурора, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Як встановлено з наданих прокурором до клопотання письмових доказів, ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області до ЄРДР за № 0000054 17.10.2024 внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ч.3 ст.197-1 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що в користуванні КП «Запоріжринок» перебувають земельні ділянки комунальної власності з кадастровими номерами :07:032:0073, :07:032:0074, :07:032:0075, загальною площею 1,6367 га, на яких розташовано торговельний майданчик Шевченківського району (м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 56).

06.12.2019 між КП «Запоріжринок» та ФОП ОСОБА_4 було укладено Договір про надання послуг з надання та утримання торгового місця на ринку (зі змінами), відповідно до умов якого, ФОП ОСОБА_4 отримав в користування для здійснення підприємницької діяльності торгове місце на торговельному майданчику Шевченківського району (кіоск № 1486-1535).

09.02.2017 було зареєстровано право власності ОСОБА_4 на нежитлове приміщення літ. Ю, як на об`єкт нерухомого майна, що був реконструйований ОСОБА_4 .

Підставою для реєстрації стали декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 30.12.2016, технічний паспорт від 21.12.2016 та акт від 23.01.2016, складені ФОП ОСОБА_5 .

На підставі договору купівлі-продажу № 1728 від 17.03.2017 р. право власності на нежитлове приміщення № 1 літ.Ю в будинку АДРЕСА_2 належить на справі спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речового доказу - предмета, який може бути об`єктом кримінально протиправних дій.

Крім цього, з доданих прокурором до свого клопотання доказів вбачається доведеність необхідності арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України.

Так, надані матеріали свідчать про можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, з огляду на кваліфікацію дій у цьому випадку, а саме ст.197-1 КК України.

З урахуванням наведеного, аналіз клопотання прокурора про накладення арешту на майно дає підстави для висновку, що дане клопотання відповідає вимогамст. 171 КПК України та містить правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

У відповідності до п.4 ч.5 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільців майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст.98, 167, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора Шевченкіської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на нежитлове приміщення літ.Ю, розташоване за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чарівна, буд.56, приміщення 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) з забороною відчудження та розпорядження вказаною нерухомістю.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1