справа № 361/666/25
провадження № 1-кс/361/67/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 м. Бровари

Слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах заявника ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Броварського РУП ГУНП у Київській області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2025 до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах заявника ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Броварського РУП ГУНП у Київській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 від 16.01.2025, в якій просили зобов'язати уповноважених осіб Броварського РУП ГУНП в Київській області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 16.01.2025 про вчинення кримінального правопорушення по факту вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, зобов'язати уповноважених осіб Броварського РУП ГУНП в Київській області надати заявнику витяг з ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 16.01.2025 про вчинення кримінального правопорушення по факту вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, зобов'язати уповноважених осіб Броварського РУП ГУНП в Київській області розпочати досудове розслідування з приводу повідомлених даних, а також зобов'язати уповноважених осіб Броварського РУП ГУНП в Київській області визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні.

В обґрунтування скарги зазначає, що 15.02.2022 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір про надання позики на загальну суму 80800 доларів США на обумовлений в договорі строк, вказані кошти ОСОБА_4 особисто передав ОСОБА_5 , що підтверджується розпискою позичальника. Станом на момент подання скарги ОСОБА_5 отримані кошти не повернув у строки, визначені договором, уникає зустрічей з ОСОБА_4 . Зважаючи на викладене ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману, зловживання довірою, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, завдав ОСОБА_4 матеріального збитку в сумі 80800 доларів США, про що 16.01.2025 останній подав до Броварського РУП заяву про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України та просив внести відомості по даному факту в ЄРДР, надати заявнику витяг з ЄРДР, розпочати досудове розслідування та визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні. Однак до моменту подання скарги до суду уповноваженими особами Броварського РУП ГУНП в Київській області не внесено відповідні відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення від 16.01.2025 щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, що і стало підставою для звернення до суду з даною скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Броварського РУП ГУНП в Київській області.

Представника заявника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлені в скарзі вимоги підтримала в повному обсязі та просить задовольнити з наведених в скарзі підстав.

Представник Броварського РУП ГУНП в Київській області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов'язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши доводи адвоката ОСОБА_3 , дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, оцінивши докази, якими заявник обґрунтовує скаргу, дійшов до такого висновку.

Положеннями частини 1 статті 303 КПК України визначений перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, зокрема, положеннями п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження на досудовому провадженні бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач та прокурор.

Отже, обов'язок із внесення відповідних відомостей про вчинене кримінальне правопорушення покладається на слідчого, дізнавача, прокурора, до якого надійшла заява, повідомлення про таке діяння.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені в ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, зокрема: дата надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім'я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; прізвище, ім'я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Також, згідно з ч. 1 розділу 2 Про затвердження Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020, до Реєстру вносяться відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв'язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Статтею 11 КК України визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб'єктом кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об'єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб тощо), суб'єктивна та об'єктивна сторони кримінального правопорушення.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК).

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій. Такими запобіжниками, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об'єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Разом з тим, такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК). Вказана інформація необхідна для визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення: є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу; в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником; існують обставини, в силу яких передбачений законом механізм притягнення до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення, не може бути застосований за відсутності відомостей з інших джерел, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об'єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; використання інструментів статті 214 КПК не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК), а також унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення. Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об'єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов'язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім'ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Дані висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.09.2021 у справі №556/450/18 (провадження № 51-4229км20).

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, дізнавачем, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Із наявних в матеріалах скарги додатків вбачається, що ОСОБА_4 16.01.2025 звернувся до Броварського РУП ГУНП в Київській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, в якій просив відкрити стосовно ОСОБА_5 кримінальне провадження.

Кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України передбачена за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Як вбачається зі змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення від 16.01.2025, ОСОБА_4 повідомляє про те, що 15.02.2022 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено Договір про надання позики на суму 80800 доларів США, вказана сума грошових коштів була передана позичальнику ОСОБА_5 , яку останній згідно умов Договору був зобов'язаний повернути ОСОБА_4 до 25.12.2024 на визначених в Договорі умовах, однак ОСОБА_5 отримані від ОСОБА_4 80800 доларів США не повернув і не намагався повернути у визначені Договором строки, позичальник уникає зустрічей із позикодавцем. На переконання ОСОБА_4 , у діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою.

Дослідивши копію Договору №15/02/22-Ф про надання позики (поворотної фінансової допомоги) від 15.02.2022 та зміст долученої до скарги заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України від 16.01.2025, слідчий суддя дійшов висновку, що вона не містить конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, із змісту заяви слідчий суддя не вбачає відомостей про те, що особа, яка отримала від ОСОБА_4 грошові кошти в позику, а саме ОСОБА_5 , - заперечує цей факт чи отримав грошові кошти шляхом обману чи зловживання довірою ОСОБА_4 . На переконання слідчого судді, викладені в заяві про кримінальне правопорушення обставини, вказують на наявність цивільного спору, який повинен вирішуватися в порядку цивільного процесуального законодавства. Тобто позикодавець ОСОБА_4 не позбавлений процесуальної можливості звернутись до суду із позовом про стягнення заборгованості з позичальника/боржника ОСОБА_5 , що обумовлено в розділі 5 «Порядок розгляду спорів» Договору №15/02/22-Ф про надання позики (поворотної фінансової допомоги) від 15.02.2022.

З огляду на викладене, у слідчого судді відсутні правові підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 214, 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах заявника ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Броварського РУП ГУНП у Київській області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1