Справа номер №303/2023/25
Провадження №1-кс/303/368/25
УХВАЛА

Іменем України

про застосування запобіжного заходу

21 березня 2025 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

слідчий суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

слідчої СВ Мукачівського РУП ГУНП

в Закарпатській області ОСОБА_4

перекладача ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши клопотання слідчої СВ Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000301, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в :

21 березня 2025 року слідча Слідчого відділу Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивує тим, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан, який продовжено указами Президента України. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19 березня 2025 року, та місці у ОСОБА_8 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

Надалі, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, підшукав осіб, що мали намір незаконно перетнути державний кордон України з метою виїзду до країн Європейського Союзу, а саме: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 яким на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, обмежено виїзд за межі території України та які погодився сплатити грошові кошти за їх незаконне переправлення через державний кордон.

З метою організації незаконного переправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 через державний кордон України, в точно не встановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, в ході телефонної розмови з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , пообіцяли організувати їхнє незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску із країнами Європейського Союзу. За організацію незаконного перетину державного кордону ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, діючи з корисливим мотивом, висунув вимогу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , про надання грошових коштів у розмірі 8000-15000 доларів США у якості винагороди.

ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, надавав ОСОБА_10 вказівки, зокрема орієнтовний час такого переправлення, порадив як йому поводитись під час переправлення через кордон, впевнивши в його успішності незаконного переправлення через кордон та повідомив, що задля його переправлення йому необхідно прибути до міста Мукачева, де у подальшому його зустрінуть та повідомлять про деталі переправлення.

Надалі, ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, за грошову винагороду, сприяв у переправленні через Державний кордон України, а саме надав останнім вказівку щодо необхідності доставки ОСОБА_10 до лінії державного кордону.

На виконання вказівок ОСОБА_8 19 березня 2025 року у точно невстановлений час, але не пізніше 10 години 00 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою, з іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, за грошову винагороду на транспортному засобі марки «Мерседес Віто» реєстраційний номер НОМЕР_1 , забрали ОСОБА_10 з готелю ОСОБА_12 що знаходиться у місті Мукачево, якого детально проінструктували з приводу незаконного переправлення через державний кордон (в тому числі маршруту руху, часу та інших обставин) та відвезли до прикордонної зони, а саме село Астей Берегівського району, де у подальшому о 12 годині 50 хвилин їх злочинне діяння було припинено правоохоронними органами.

Таким чином дії ОСОБА_7 , кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 332 КК України організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдино реєстру досудових розслідувань 07 березня 2025 року за №0000301 кваліфікація частина 3 статті 332 КК України.

20 березня 2025 року прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 у межах досудового розслідування погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий зазначив, відповідно до статті 176 КПК України до підозрюваної особи можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду, та не вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та можливість призначення міри покарання у вигляді позбавлення волі, обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не представляється можливим.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає собою перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що встановити осіб з оточення підозрюваного які викликають довіру в органу досудового розслідування не має, а тому відносно останнього не представляється обрати запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та можливість призначення міри покарання у вигляді позбавлення волі, обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не представляється можливим.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає собою перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що встановити осіб з оточення підозрюваного які викликають довіру в органу досудового розслідування не має, а тому відносно останнього не представляється обрати запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Враховуючи також той факт, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в умовах воєнного стану, обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, дає йому змогу в подальшому уникнути кримінальному переслідуванню, переховуванню від органів досудового розслідування та уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, санкція статті яких передбачає позбавлення волі.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого пунктами 1,3,5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 на волі може переховуватися від органу досудового слідства та суду, оскільки вчинив тяжкий злочин в умовах воєнного стану, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дев`яти років, незаконно впливати на свідків, а також на осіб яких потрібно встановити та допитати в якості свідків.

Перебуваючи на волі ОСОБА_7 може незаконно вливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до свідків даного кримінального правопорушення, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати свідків даної події, чинити на них психологічний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів, а також схиляти свідків, до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що їхні покази зможуть призвести до притягнення його до кримінальної відповідальності, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні даного кримінального провадження.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання просили задоволити, мотивуючи тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років. Підстави для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням обставин вчиненого ним кримінального правопорушення відсутні, тому просили застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 300 прожиткових мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного у вигляді тримання під вартою.

Свої доводи захисник мотивував тим, що ОСОБА_7 не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши доводи прокурора та слідчого про необхідність задоволення клопотання, думку підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слід прийти до наступного.

Стаття 29 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Клопотання слідчого, яке надійшло до суду відповідає вимогам КПК України.

20 березня 2025 року прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000301 від 07 березня 2025 року погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Підозрюваний копію клопотання та матеріалів, що обґрунтовують його обвинувачення отримав 21 березня 2025 року, що стверджується його особистим підписом, з участю захисника.

Надані стороною обвинувачення докази та матеріали кримінального провадження свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 КК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Як зазначено вище, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 КК України, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статті 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Пунктами 3,4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, визначено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слід зазначити, що відповідно до статті 176 КПК України до підозрюваних осіб можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду, та не вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та при розгляді клопотання довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існує ризик переховування від органу досудового слідства, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та можливість призначення міри покарання у вигляді позбавлення волі, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки неможливо, так як при обранні вказаного заходу, підозрюваний може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, щодо зміни їхніх показів чи відмови від їх дачі, осіб, які б поручились за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків та які викликають довіру суду не встановлено. Також недоцільно обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, виходячи із вищезазначених доведених у ході розгляду клопотання обставин, слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів кримінального провадження переконується, що більш м`який запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_7 буде недостатнім для запобігання ризикам, які навів слідчий, тому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Між тим, відповідно до статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Отже, з урахуванням всіх обставин, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до частини 4 статті 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_7 , вчинив тяжкий злочин, в якому він підозрюється, вважаю за необхідне визначити розмір застави у межах 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до частини 4 статті 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

З урахуванням наведеного вище, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначенням альтернативного запобіжного заходу, з стосовно підозрюваного підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 131,132,182-184,194,196,206,372,395 КПК України слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчої СВ Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000301, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Обрати стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, не працюючого, раніше не судимого, громадянина України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Визначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованому та мешканцю АДРЕСА_1 , одруженому, не працюючому, раніше не судимому, громадянину України, розмір застави у межах 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі протягом дії ухвали. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 з-під варти, повідомивши про це Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

У разі внесення застави відповідно до частини 5 статті 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого чи прокурора, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

При невиконанні обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Строк тримання під вартою відраховувати з 19 березня 2025 року (з моменту затримання).

Термін дії ухвали закінчується 17 травня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_13