Справа № 296/9392/24
Вирок

Іменем України

16 січня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0002572 від 15.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Житомира, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

встановив:

Судом встановлено, що 14.08.2024 близько 09 години 00 хвилин ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_4 перебував в одній з кімнат квартири АДРЕСА_2 , де в останніх, під час спілкування, виник конфлікт.

У ході даного словесного конфлікту у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , перебуваючи в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, діючи умисно, цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та розуміючи їх наслідки, та бажаючи їх настання, взявши дерев`яну палицю, яка знаходилась у кімнаті вищевказаної квартири, підійшов до потерпілого та наніс йому палицею один удар в область лівої руки, внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав спиною на підлогу.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 та нігтьовими пластинами своєї руки подряпав обличчя потерпілого, після чого припинив свої злочинні дії.

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді саден та синців на обличчі, перелому лівої ліктьової кістки, які належать до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні висловив думку щодо призначення покарання обвинуваченому, згідно Закону, на розсуд суду.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом було роз`яснено, що в даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, враховуючи покази обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, виходячи з того, що судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, суд вважає винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, а тому, зважаючи на щире каяття обвинуваченого, усвідомлення ним протиправності своїх дій, враховуючи думку прокурора та потерпілого, суд приходить до висновку, що призначене ОСОБА_5 покарання буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, думку потерпілого, який повідомив, що претензій до обвинуваченого не має, примирився з останнім.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.

Частиною 2 ст. 76 КК України передбачено, що на осіб, засуджених за злочини, пов`язаний з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені статтею 91-1 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Відповідно до ч. 3 ст. 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_5 доцільно застосувати обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників.

Арешт, накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23.08.2024 року на частину дерев`яної палиці довжиною близько 1 м., на якій виявлено речовину бурого кольору - підлягає скасуванню.

Майнової шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.

Цивільний позов не заявлено.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 01 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.

На підставі ч.2 ст.76 КК України застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, та направити його для проходження програми для кривдників, строком на 03 місяці.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23.08.2024 року на частину дерев`яної палиці, довжиною близько 1 м., на якій виявлено речовину бурого кольору.

Речові докази: частину дерев`яної палиці, довжиною близько 1 м., зі слідами РБК - знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1