Провадження № 1-кс/522/6282/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах Громадської організації «Центр захисту інвалідів» на постанову про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах Громадської організації «Центр захисту інвалідів» звернувся до слідчого судді зі скаргою, у якій просить скасувати постанову слідчого СВ ВП № 2 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 23.11.2023 р. про закриття кримінального провадження № 0001032 від 05.06.2023 р. за відсутністю складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Заявник в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій просив скаргу розглянути за його відсутності.

Встановлено, що 06.11.2024 р. адвокат ОСОБА_3 отримав поштою постанову слідчого СВ ВП № 2 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , датовану ще 23.11.2023 р., про закриття кримінального провадження № 0001032 від 05.06.2023 р., за ознаками ч. 3 ст. 365-2 КК України - на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Всупереч імперативному положенню ч. 6 ст. 284 КПК України, ГО «Центр захисту інвалідів» (заявник і потерпілий в кп № 0001032) або адвокат цієї постанови не отримували.

Постанова була надіслана на адресу лише 01.11.2024 р., тобто більш ніж через 11 місяців після винесення, і лише на виконання зобов`язуючої ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.10.2024 р. у справі № 522/18602/24.

Потерпілий висловлює свою категоричну незгоду з незаконною постановою слідчого від 23.11.2023 р. та оскаржує її слідчому судді в порядку ст. 303 КПК України.

На підставі ч. 1 ст. 304 КПК України, 10-денний процесуальний строк на подання цієї скарги слідчому судді відлічується від дня отримання постанови, тобто від 06.11.2024 р., цей процесуальний строк наразі скаржником не порушується.

В силу імперативу, встановленого ч. 2 ст. 55 КПК України, статус потерпілого надається заявнику автоматично, з моменту подання заяви про злочин, і є чинним до моменту складення постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим, а також після скасування слідчим суддею такої постанови слідчого.

За умови відсутності чинної постанови про відмову у визнанні потерпілим, КПК України не передбачає ніяких додаткових затверджень, оформлень чи підтверджень з боку слідчого або прокурора про наявність такого статусу потерпілого.

В кримінальному провадженні № 0001032 постанова про відмову у визнанні ГО «Центр захисту інвалідів» потерпілим, слідчим не виносилась, отже, всупереч безпідставним твердженням слідчого, ГО «Центр захисту інвалідів» мала і має статус потерпілого в кримінальному провадженні № 0001032.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий в якості ключової підстави для закриття кримінального провадження використав факт звільнення державного реєстратора ОСОБА_5 з посади та викликану цим «неможливість» для слідчого його знайти.

Звільнення ОСОБА_5 зі служби не є і не може бути підставою чи приводом для звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, тим більше для звільнення слідчого від обов`язку з проведення належної слідчої роботи щодо розслідуваних фактів.

ОСОБА_5 займав посаду державного реєстратора на момент вчинення злочину, це й повинно мати значення для слідчого з точки зору статусу потенційного підозрюваного та кваліфікації його злочину.

Замість того, щоб організувати пошук стандартними слідчо-оперативними заходами, слідчий обмежився формальностями та вирішив закрити кримінальне провадження.

Незрозуміло також, яким саме чином слідчому, при його широких повноваженнях, «не надалось можливим» встановити такі елементарні і легкодоступні за його посадою дані, як місце проживання і контактна інформація ОСОБА_5 , з метою подальшого проведення з ним слідчих (процесуальних) дій.

Згідно із ч. 1 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) нових доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя та суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 84 КПК).

Частина 2 ст. 223 КПК передбачає, що підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

В оскаржуваній постанові слідчий згадує про «комплекс слідчих дій», начебто проведених ним, проте ані найменшої конкретизації такого твердження в постанові не спостерігається. На практиці відсутність навіть згадки інших слідчих дій є очевидною ознакою того, що ніяких інших слідчих дій насправді проведено не було.

Слідчий не здійснив низку важливих слідчих дій з метою перевірки всіх доводів ГО «Центр захисту інвалідів», що свідчить про однобічність і неповноту проведеної слідчої роботи. Хоча законом (ч. 1 ст. 92 КПК) обов`язок доказування у кримінальному провадженні в першу чергу покладений саме на слідчого та прокурора.

Зокрема, мова про наступні не проведені слідчі дії: допит (для початку) колишнього державного реєстратора ОСОБА_6 ; допити ОСОБА_7 та в.о. голови; допит керівника ГО «Центр захисту інвалідів»; вилучення (шляхом витребування, тимчасового доступу або обшуку) оригіналу протоколу Загальних зборів ГО «Центр захисту інвалідів» № 34 від 19.03.2021 р., підробленого ОСОБА_8 та в.о. головою (учасниками ПП «Дагда-2013») і внесеного до ЄДР 23.03.2021 р. за допомогою ОСОБА_6 ; вилучення (шляхом витребування, тимчасового доступу або обшуку) з реєстраційної справи ГО «Центр захисту інвалідів» оригіналів документів, оформлених 23.03.2021 р. ОСОБА_9 ; проведення експертиз (зокрема, почеркознавчої) з вилученими документами; допити 5 інших членів ГО «Центр захисту інвалідів» ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ), які не приймали участі в загальних зборах та голосуванні з питань, окреслених в протоколі № 34 від 19.03.2021 р., та інше.

Проведення досудового розслідування передбачає необхідність здійснення не одиничних, а всього комплексу перевірочних слідчих дій слідчим та прокурором, і категорично неприпустимо обмежуватись перекладенням обов`язку доказування на самого потерпілого (заявника).

Відповідно до позиції ВСС України, яку той наводить в р. 3 Узагальнень «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 р.: «Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження... Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття. Недотримання відповідних вимог зумовлює прийняття слідчими суддями рішень про скасування постанов слідчого, прокурора».

Слід зауважити, що протиправність дій ОСОБА_6 вже була підтверджена в судовому порядку - рішенням Господарського суду Одеської області від 23.02.2022 р. у справі № 916/2766/21 про визнання недійсним та скасування того самого рішення Загальних зборів ГО «Центр захисту інвалідів» № 34 від 19.03.2021 р. з яким працював ОСОБА_15 23.03.2021 р.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2022 р. та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 06.12.2022 р. це рішення було залишено в силі.

Слідчий ці судові рішення, як й інші документи, додані до заяви про злочин, проігнорував і в оскаржуваній постанові не надав їм ніякої оцінки.

При цьому, слідчий не намагався витребувати від потерпілого додаткові документи, які б дозволили йому краще зрозуміти ситуацію та уникнути помилок щодо безпідставного закриття кримінального провадження.

Згідно ст. 2 КПК України, до завдань кримінального провадження відносяться: захист особи від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження (якими являються і заявник з потерпілим, п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України); забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ст.ст. 7, 9 КПК України).

Слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

Слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій (ст. 40 КПК України).

Протиправним рішенням про закриття кримінального провадження № 0001032 було порушене кожне із перелічених прав ГО «Центр захисту інвалідів».

Постанова слідчого від 23.11.2023 р. не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України щодо належної мотивованості ухваленого рішення.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений. Також, не направив до суду матеріали кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши скаргу, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 303 КПК України визначено виключний перелік рішень, слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та суб`єктивний склад осіб, які мають право звернутись із такими скаргами.

Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001032 від 05.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

23.11.2023 року постановою слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , кримінальне провадження № 0001032 від 05.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 25 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зазначені вимоги КПК України слідчим виконано не було.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що в порушення вимог КПК України, слідчим не були перевірені всі обставини, необхідні для повного, об`єктивного та всебічного досудового розслідування, не виконано необхідні слідчі та процесуальні дії з метою встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Між тим, обов`язковість проведення таких слідчих дій обумовлена самим завданням кримінального провадження.

Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Проте, слідчий не забезпечив ефективного розслідування за кримінальним провадженням № 0001032 від 05.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України. Проведене ним досудове слідство не було ретельним, безстороннім і сумлінним.

Таким чином, слідчим, в порушення вимог ст.ст. 9, 92-94 КПК України, не були проведені всі необхідні слідчі дії для повного і всебічного висвітлення обставин кримінального правопорушення, а тому рішення слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 23.11.2023 року про закриття кримінального провадження № 0001032 від 05.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, прийнято передчасно та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 22, 25, 303-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах Громадської організації «Центр захисту інвалідів» на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову слідчого СВ ВП № 2 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 23.11.2023 р. про закриття кримінального провадження № 0001032 від 05.06.2023 р. за відсутністю складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України) скасувати.

Копію ухвали направити до Приморської окружної прокуратури м. Одеси для організації проведення досудового розслідування

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

09.12.2024