ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 00001265 від 03.09.2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луганськ, громадянки України, пенсіонерки, раніше не судимої, з вищою освітою, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1

з кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.3 ст.15, ч.4 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , приблизно у 2016 році за невстановлених обставин вступила у злочинну змову з невстановленими слідством особами, матеріали досудового розслідування стосовно яких виділені в окреме провадження, маючи спільний умисел, направлений на шахрайське заволодіння квартирою АДРЕСА_2 та квартирою АДРЕСА_3 .

Після цього ОСОБА_7 за невстановлених слідством обставин отримала від невстановлених осіб документи, а саме: свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_2 за реєстраційним номером 2-95-52239 від 08.06.1995 на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.12.2007 на ім`я ОСОБА_8 , зареєстроване у реєстрі за № 2-1756 по спадковій справі № 1338/07 та завідомо підроблені іншими особами за невстановлених слідством обставин та в подальшому надані ОСОБА_7 документи - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 16.02.2001 Київським МВ РВ ХМУ УМВС України в Харківській області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із вклеєною до нього фотографією ОСОБА_7 , а також паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 03.10.2002 Фрунзенським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із вклеєною до нього фотокарткою ОСОБА_7 .

Надалі 18.02.2016 приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, з корисливих мотивів, з умислом на шахрайське заволодіння квартирою АДРЕСА_2 , що належала на праві приватної власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки у вигляді незаконного набуття нею права власності на зазначену квартиру та бажаючи настання цих наслідків, знаходячись в офісі приватного нотаріуса за адресою: АДРЕСА_4 надала приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 отримані від невстановлених слідством осіб документи, а саме: свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_2 за реєстраційним номером 2-95- 52239 від 08.06.1995 на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.12.2007 на ім`я ОСОБА_8 , зареєстроване у реєстрі за № 2-1756 по спадковій справі № 1338/07 та завідомо підроблений іншими особами за невстановлених слідством обставин та в подальшому наданий ОСОБА_7 документ - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 16.02.2001 Київським МВ РВ ХМУ УМВС України в Харківській області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із вклеєною до нього фотографією ОСОБА_7 та представилась як ОСОБА_8 , ввівши в оману приватного нотаріуса ОСОБА_11 . На підставі наданих ОСОБА_7 документів, приватним нотаріусом ОСОБА_11 , яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_7 , того ж дня о 14 годині і 1 хвилині в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_8 .

В подальшому, продовжуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 , 22.02.2016 приблизно об 11 годині, знаходячись в офісі приватного нотаріуса за адресою: АДРЕСА_4 , знову надала приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 необхідні документи відповідно до положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , який укладався між ОСОБА_8 , як продавцем, та ОСОБА_12 , як покупцем, а саме: свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_2 за реєстраційним номером 2-95-52239 від 08.06.1995, свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.12.2007, зареєстроване у реєстрі за № 2-1756 по спадковій справі №1338/07 та завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 16.02.2001 Київським МВ РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із вклеєною до нього своєю фотографією та представилась як ОСОБА_8 . В той же день об 11 годині 53 хвилин приватний нотаріус ОСОБА_11 , яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_7 та невстановлених слідством осіб, на підставі документів, наданих ОСОБА_7 , посвідчила та зареєструвала за №734 в реєстрі вчинення нотаріальних дій договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений між померлою на той час ОСОБА_8 , як продавцем, та ОСОБА_12 , як покупцем, який не був обізнаний по злочинні наміри групи осіб. Таким чином, ОСОБА_7 здійснила відчуження квартири АДРЕСА_2 , що належала на праві приватної власності ОСОБА_8 , яка не мала спадкоємців.

Згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи №14/76СЕ- 19 від 11.09.2019, ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 , станом на 18.02.2016, без урахування ремонту складає: 850 773 грн. без НДС, що є особливо великим розміром. В результаті вказаних незаконних дій ОСОБА_7 та групи невстановлених осіб територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради, у власність якої відповідно до вимог ст. 1277 Цивільного кодексу України, повинна бути передана зазначена квартира, як відумерла спадщина, завдано матеріальні збитки на суму 850 773 грн.

Таким чином, вказаними умисними діями ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, тобто шахрайство - заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі.

Крім того, 11.07.2018 приблизно о 16 годині ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, матеріали досудового розслідування стосовно яких виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, з умислом на шахрайське заволодіння квартирою АДРЕСА_3 , що належала на праві спільної приватної власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та померлій ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки у вигляді незаконного набуття нею права власності на зазначену квартиру та бажаючи настання цих наслідків, знаходячись в приміщенні Восьмої Харківської державної нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_5 , надала завідувачу зазначеної нотаріальної контори ОСОБА_14 , необхідний для відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_13 документ: завідомо підроблений іншими особами за невстановлених слідством обставин та наданий їй паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 03Л0.2002 Фрунзенським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із вклеєною до нього фотокарткою ОСОБА_7 та представилась ОСОБА_10 , таким чином повідомила нотаріусу завідомо неправдиві відомості щодо своєї особи. -На підставі наданих ОСОБА_7 документів, того ж дня о 16 годині ЗО хвилин завідуючою Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою ОСОБА_14 , яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_7 та невстановлених слідством осіб, в Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу № 424/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_13 , в тому числі квартири АДРЕСА_3 .

Згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи №14/76СЕ- 19 від 11.09.2019, ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 , станом на 21.06.2018, без врахування ремонту складає: 594 090 грн. без НДС. Однак, злочинний умисел ОСОБА_7 та невстановлених осіб, спрямований на заволодіння належною ОСОБА_13 та ОСОБА_10 квартирою АДРЕСА_3 , вартістю 594 090 гривень, шляхом її подальшого продажу третій особі, не був доведений до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 17.07.2018 накладено арешт на зазначену квартиру в рамках кримінального провадження.

Таким чином, вказаними умисними діями ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. З ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, тобто закінчений замах на шахрайство - заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі.

В судовому засіданні протягом усього судового розгляду обвинувачена ОСОБА_7 свою провину у висунутому обвинуваченні не визнала та відмовилась надавати показання в суді, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченою своєї провини у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 190, ч.3 ст.15, ч.4 ст. 190 КК України, на думку суду, її винуватість повністю підтверджується наступними доказами, які суд безпосередньо дослідив під час судового слідства.

Так, допитаний в суді представник потерпілого - територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради ОСОБА_15 пояснив, що квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 є відумерлою спадщиною, оскільки їх власники померли і спадкоємців немає. У зв*язку з незаконними діями обвинуваченої дані квартири вибули з володіння територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради. Також, пояснив, що Харківська міська рада зверталась до суду з позовами про визнання недійсними договорів, на підставі яких були відчужені незаконно ці квартири.

Свідок ОСОБА_14 безпосередньо в судовому засіданні пояснювала, що працює завідуючою нотаріальної контори 5 Харківської державної нотаріальної контори, раніше працювала у 8 Харківській державній нотаріальній конторі і в липні 2018 року до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_10 із заявою про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_13 . Заявниця ОСОБА_10 надала свій паспорт, копія якого є в матеріалах кримінальної справи, на фото в паспорті зазначена особа, яка похожа на обвинувачену. Також, ця особа надала документи для оформлення спадкової справи свідоцтво про смерть ОСОБА_13 , свідоцтво про приватизацію, заяву про прийняття спадщини. Було заведено спадкову справу на підставі поданих документів, а в подальшому дізнались про відкриття кримінальної справи. Крім того, повідомляє, що сумнівів, що в паспорті заявниці було переклеєно фото в неї не було, на фото була обвинувачена, яка присутня в залі суду.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що є завідуючою 5 Харківської державної нотаріальної контори, обвинувачену ОСОБА_7 ніколи не бачила. Пам*ятає, що в 2016 році в нотаріальну контору приходив невідомий чоловік та цікавився спадковою справою за адресою: АДРЕСА_6 , і більше з даного питання нічого сказати не може.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона є приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу і в 2016 році до неї звернулась обвинувачена та надала паспорт на ім*я ОСОБА_8 для оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_2 та договору купівлі-продажу. В неї сумнівів щодо підробленого паспорту не було, жінка виглядала адекватною, вона її впізнає в залі суду. Під час оформлення права власності на цю квартиру обвинувачена надала паспорт на ім*я ОСОБА_8 , свідоцтво про право власності, свідоцтво про право на спадщину, було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_8 . В подальшому, було посвідчено договір купівлі продажу цієї квартири, договір укладався між ОСОБА_8 та іншою особою ОСОБА_12 , було відчужено цю квартиру та зареєстровано за новим покупцем. Потім, слідчий провів виїмку в неї цих документів та проводилось впізнання жінки, яка надавала документи на ім*я ОСОБА_17 і яка є обвинуваченою

ОСОБА_18 обвинуваченої у вчиненому підтверджується також письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, достовірність яких не викликає у суду сумнівів, а саме:

-копіями матеріалів кримінального провадження № 0002461 від 11.08.2016 року за фактом виявлення 10.08.2016 трупу ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_7 .

- актовим записом за № 13476 від 14.09.2016 року про смерть ОСОБА_10 10.08.2016, з відміткою про те, що паспорт померлої не здано.

- постановою слідчого Немишлянського ВП Індустріального ВП ГУНП в Харківській області від 31.08.2016 року про закриття кримінального провадження № 0002461 від 11.08.2016 року за ч.1 ст. 115 КК України, у зв*язку з відсутністю події.

- відповіддю з Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 10.07.2018 року про те, що 10.08.2016 року доставлявся труп ОСОБА_10 і будь-яких документів на ім*я ОСОБА_10 до відділення № 2 ХОБСМЕ разом з трупом не передавалось.

- формою 1 на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з фотокартками.

- відомостями з КП «ХМБТІ» від 09.07.2018 року про реєстрацію права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_13 та ОСОБА_10

-спадковою справою № 424/2018, відкритою у Восьмій Харківській державній нотаріальній конторі ІНФОРМАЦІЯ_8 до майна померлої ОСОБА_13 за заявою ОСОБА_10 від 11.07.2018 року, де серед наданих документів містяться копії паспорту на ім`я ОСОБА_10 , наданої до нотаріуса.

-матеріалами нотаріальної справи за заявою ОСОБА_8 , від 24.07.2018 року, де знаходиться копія паспорту на ім`я ОСОБА_8

- витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_8 з 26.09.2007 року.

- актовим записом за № 9828 від 10.04.2014 року про смерть ОСОБА_8 12.06.2014, з відміткою про те, що паспорт померлої не здано.

- витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зміну права власності на квартиру АДРЕСА_2 22.02.20216 року з ОСОБА_8 на ОСОБА_12 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_11

- формою 1 на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з фотокартками.

-ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05.11.2018 року про надання тимчасового доступу до матеріалів приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_11 щодо оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 22.02.20216 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_12

- матеріалами, вилученими за ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05.11.2018 року про надання тимчасового доступу: заяви про державну реєстрацію, квитанції, витяги, договір купівлі-продажу від 22.02.2016 року, свідоцтво про право власності на житло від 08.06.1995 року, свідоцтво про право на спадщину за законом, довідка з місця проживання від 16.02.2016 року, звіт про оцінку майна, заяви ОСОБА_8 від 22.02.2016 року.

-протоколами огляду слідчим ОВС СУ ГУНП в Харківській області від 14.11.2018 року вилучених документів.

-постановою слідчого ОВС СУ ГУНП в Харківській області від 14.11.2018 року про визнання речовими доказами.

- висновком судової оціночно-будівельної експертизи №14/76СЕ-19 від 11.09.2019, згідно з яким ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 , станом на 18.02.2016, без урахування ремонту складає: 850 773 грн. без НДС.

-висновком судової оціночно-будівельної експертизи №14/76СЕ-19 від 11.09.2019, відповідно до якого ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 , станом на 21.06.2018, без врахування ремонту складає: 594 090 грн. без НДС.

-ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2018 року про надання тимчасового доступу до матеріалів приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_19 щодо оформлення довіреності від ОСОБА_10

- матеріалами, вилученими за ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2018 року про надання тимчасового доступу: довіреність ОСОБА_10 від 04.05.2018 року, копія паспорту на ім*я ОСОБА_10 з фотокарткою, витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 04.05.2018 року, журнал реєстрації нотаріальних дій.

-протоколами огляду слідчим ОВС СУ ГУНП в Харківській області від 08.08.2018 року вилучених документів.

-постановою слідчого ОВС СУ ГУНП в Харківській області від 08.08.2018 року про визнання речовими доказами.

-ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.08.2019 року про надання тимчасового доступу до матеріалів приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_20 щодо оформлення договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 30.03.2016 року.

- матеріалами, вилученими за ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.08.2019 року про надання тимчасового доступу, в тому числі: договір купівлі продажу від 30.03.2016 року, договір купівлі-продажу від 22.02.2016 року, звіт про оцінку майна, довідка з місця проживання від 29.03.2016 року.

-протоколами огляду слідчим ОВС СУ ГУНП в Харківській області від 19.08.2019 року вилучених документів.

-постановою слідчого ОВС СУ ГУНП в Харківській області від 19.08.2019 року про визнання речовими доказами.

-формою 1 на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 з фотокартками.

-висновком фото-портретної експертизи № СЕ-19/121-23/2950-ФП від 17.01.2024, згідно з яким зображення особи жіночої статі на копії 1-ої сторінки паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зображення особи жіночої статі на копії 1-ої сторінки паспорту громадянина України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зображення особи жіночої статі на заяві про видачу паспорту громадянина України (Ф-1) від імені ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - належить одній і тій самій особі.

-постановами прокурора прокуратури Харківської області від 30.09.2019 року про виділення, об*єднання матеріалів кримінального провадження, даними щодо руху кримінальних проваджень №№0001265,0001214,0000452.

Всі вище перелічені та досліджені в судовому засіданні докази не викликають у суду сумніву, оцінені судом як належні та допустимі письмові докази, що містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 КПК України).

За правилами статті 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Це означає, що докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.86 КПК України).

Крім того, згідно з ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, зокрема, докази, що були отримані шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Дослідивши всі надані докази, суд приходить до висновку, що недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи судом встановлено також не було.

Отже, всіма дослідженими доказами під час розгляду справи встановлено, що в діях ОСОБА_7 наявні ознаки кримінального правопорушення, що судом кваліфіковано за ч.4 ст. 190 КК України, як шахрайство - заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі, та за ч.3 ст.15, ч.4 ст. 190 КК України, як закінчений замах на шахрайство - заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі ( в редакції станом на 11.07.2018 року).

Відповідно до ч. 1 ст.190 КК України, шахрайством визначається заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Принциповим у цьому питанні є встановлення і доведення поза розумним сумнівом, що особа, умисно, з корисливих мотивів заволодіваючи чужим майном або набуваючи права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, зокрема й беручи на себе при цьому певні зобов`язання, одразу не мала наміру їх виконувати, використовуючи певні правовідносини як спосіб реалізації умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою. Висновок про це може бути зроблений, в тому числі й виходячи з сукупності фактичних дій такої особи. (Правова позиція Верховного справа № 127/11849/15-к, провадження № 51-930км19, викладена в постанові від 03.03.2021 року).

Доводи захисту про відсутність ознак шахрайства в діях ОСОБА_7 згідно пред*явленого обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки дослідженими доказами підтверджено, що ОСОБА_7 , використовуючи завідомо підроблені паспорти на ім*я ОСОБА_10 та ОСОБА_8 з її фотокартками в цих паспортах, пред*являли їх до нотаріуса для оформлення спадкових справ та права власності на квартири, які їй не належать, про що їй було достовірно відомо, і в подальшому вчиняла всі передбачені чинним законодавством дії для заволодіння чужим майном (померлих осіб) на свою користь.

Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2024 року за клопотанням обвинуваченої кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 358 КК України закрито на підставі ст. 49 КК України (закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності).

Посилання захисника на ті обставини, що майно померлих осіб не було оформлено як відумерло майно Харківською міською радою не має принципового значення для вирішення кваліфікації дій ОСОБА_7 в даній справі за ч.4 ст. 190 КК України та ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України.

Також, доводи захисника про недоведеність розміру шкоди в діях ОСОБА_7 спростовується дослідженими доказами сторони обвинувачення та експертними висновками щодо вартості квартир, які є предметом даного кримінального правопорушення.

А отже, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів на спростовування зазначеного та даної кваліфікації дій обвинуваченої за ч.4 ст. 190 КК України, ч.3 ст.15, ч.4 ст. 190 КК України суду під час розгляду справи надано не було.

Відмова надання показань в суді обвинуваченою та заперечення її провини у вчиненому розцінюється судом як позиція захисту від обвинувачення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченій, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, дії обвинуваченої під час вчинення злочину та після, відсутність відшкодування завданої шкоди, всі надані до суду дані по особі обвинуваченої, її вік, спосіб життя, відсутність обставин, що пом*якшують та обтяжують покарання, ставлення обвинуваченої до вчиненого.

Вивченням особи ОСОБА_7 , 1954 року народження за даними, які надані до суду встановлено, що вона є громадянкою України, раніше не судима, із вищою освітою, є пенсіонеркою за віком, з її слів вдова, зареєстрована в м. Харкові, де і проживає, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за представленими даними має ряд захворювань, з приводу яких проходить лікування.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, бажанні виправити наслідки вчиненого.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 заперечувала обставини кримінальних правопорушень, що сталися з її провини, не надала критичної оцінки своїй протиправній поведінці. Наведене, на думку суду, не підтверджує обставин щирого каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 судом також не встановлено і не зазначено про такі обставини в обвинувальному акті прокурором.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує всі обставини, встановлені судом, та вважає за необхідне обрати їй покарання в межах санкцій, інкримінованих статей в редакції на момент вчинення.

Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Беручи до уваги наведене, при обранні міри покарання обвинуваченій, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України та враховує те, що нею скоєно особливо тяжкі злочини, раніше вона не притягувалася до кримінальної відповідальності, всі надані дані про особі обвинуваченої, її вік, наявність хвороб, які наведені вище, ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, її відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відсутність відшкодування завданої шкоди, і вважає необхідним та достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання саме в межах санкції статті, що інкриміновано у вигляді позбавлення волі із конфіскацією всього належного їй майна.

І тільки таке покарання у вигляді позбавлення волі із конфіскацією майна, з врахуванням особливостей та обставин вчинення обвинуваченою, суспільної небезпеки вчиненого, особи обвинуваченої, яка не зробила для себе відповідних висновків, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 в умовах суворого контролю за її поведінкою та для виконання призначеного судом покарання і попередження вчинення нею нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_7 вимог ст. ст. 69,75 КК України суд не вбачає, враховуючи особу обвинуваченої, суспільну небезпечність вчиненого, корисливий мотив, відсутність відшкодування завданої шкоди.

Долю речових доказів в межах даного кримінального провадження суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов заявлено не було. Питання скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Згідно ст.ст.124,126 КПК України із ОСОБА_7 підлягають стягненню на користь держави понесені судові витрати за проведення судової експертизи.

Клопотань щодо міри запобіжного заходу стороною обвинувачення не заявлено, а тому дане питання судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України та ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України та призначити їй покарання:

- за ч.4 ст. 190 КК України - у вигляді 8 років позбавленні волі з конфіскацією всього особистого її майна.

- за ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України - у вигляді 6 років позбавленні волі з конфіскацією всього особистого її майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно призначити покарання у вигляді 8 років позбавленні волі з конфіскацією всього особистого її майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного виконання вироку та затримання ОСОБА_7 для відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави понесені судові витрати за проведення судових експертиз №14/76СЕ-19 від 11.09.2019, № СЕ-19/121-23/2950-ФП від 17.01.2024 в розмірі 9420,60 грн. та 9466 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2018 року на квартиру АДРЕСА_2 , після набрання вироком законної сили.

Речові докази, вилучені 14.11.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05.11.2018 року з приміщення офісу приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_11 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, вилучені 19.08.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.08.2019 року з приміщення офісу приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_20 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, вилучені 08.08.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2018 року з приміщення офісу приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_19 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя - ОСОБА_1