справа № 563/1266/24
провадження № 1-кп/563/29/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2025 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника, адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представниці потерпілої, адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Корець об`єднані кримінальні провадження № 0000062 від 21 червня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Великі Межирічі, Рівненського району, Рівненської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, із повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, інваліда 2 групи, судимостей не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

20 червня 2024 року близько 18 години 50 хвилин, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 перебуваючи на території господарства ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, з метою вирішення конфлікту на свою користь, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а також те, що він посягає на чуже здоров`я, розуміючи настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно наніс металевою частиною лопати приблизно 5 ударів по лівій руці, приблизно 2 удари різним частинам голови, приблизно 2 удари по лівій частині спини та приблизно 2 удари по лівій нозі ОСОБА_6 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рубаної рани середньої третини лівого передпліччя, що згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.06.1995 №6, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; крововиливів на нижній повіці лівого ока, в ділянці лівої вилиці, на лівому плечі, по задньо-внутрішній поверхні лівого ліктьового суглобу, на долонній поверхні лівої кисті, на тильній поверхні лівої кисті, на задній поверхні грудної клітки зліва в середньо-нижніх відділах, на лівому стегні; забою м`яких тканин лівого колінного суглобу з наявністю крововиливу по зовнішній його поверхні та саден, які як кожне окремо ті і в своїй сукупності згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.06.1995 № 6, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав частково, показав, що 20 червня 2024 року близько вечору, точного часу не пам`ятає, на межі із суміжною земельною ділянкою потерпілою копав лопатою лунку для стовпа. Через декілька хвилин побачив потерпілу ОСОБА_6 , яка ішла від автобусної зупинки до нього та висловлювала своє невдоволення щодо того, що він робить. З потерпілою ОСОБА_6 в нього неприязні відносини, в них часто виникають конфлікти щодо добросусідства. В той день потерпіла знову почала на нього кричати та ображати, звинувачуючи його в тому, що він не робив. Потерпілу попередив, якщо вона не припинить суперечку, то буде біда. Вказав, що кілька років тому отримав травму голови, є інвалідом 2 групи, а тому через постійні психологічні нападки зі сторони потерпілої не стримався лопатою завдав тілесні ушкодження для потерпілої, зокрема: два чи більше ударів по її спині, три-п`ять разів вдарив лопатою по руці потерпілої. Жодного удару в голову потерпілої не завдавав. Зазначив, що наносячи удари потерпілій, особливої сили не прикладав. Шкодує за вчинене, та переконаний, що в подальшому таких дій вчиняти не буде, намагатиметься уникати конфліктних ситуацій з потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що проживає в м. Рівне, однак у селі Великі Межирічі Рівненського району Рівненської області знаходиться батьківська хата, куди вона час від часу приїжджає. 20.06.2024 була у селі. Того ж дня, завершивши всі заплановані роботи зібралась та стояла на зупинці, чекала маршрутку у м. Рівне. Раптом, почула гавкіт її собаки на подвір`ї хати, тому вирішила повернутися і подивитися причину. На подвір`я побачила, як обвинувачений ОСОБА_8 щось копав на межі її ділянки зовсім поряд з її погрібом. Через зроблене йому зауваження між ними виник конфлікт, який переріс у сварку. ОСОБА_8 почав кричати в її сторону, нецензурно лаятися. Вона вирішила викликати поліцію. Коли почала набирати номер, обвинувачений підбіг та вибив з її рук телефон. За її словами вона нагнулася підняти телефон і в цей час відчула удар лопатою по спині та голові. Вона намагалась затулитися рукою від ударів, як наслідок ОСОБА_8 наніс їй удар металевою частиною лопати по руці. Внаслідок удару утворилася травма, була кровотеча. Загалом було десь 8-9 ударів. З метою уникнення подальшого конфлікту вона пішла на маршрутку. Пасажири автобуса допомогли їй перемотати руку. Крім того, повідомила, що під час руху автобусу ще по селі побачила матір ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , попросила водія зупинитися та розповіла ОСОБА_11 , про те, що накоїв її син. Завдану шкоду ОСОБА_8 їй не відшкодував. Відносно покарання, то просила суд призначити обвинуваченому максимально можливе покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Крім особистого часткового визнання вини, вина ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні об`єктивно доведена зібраними і перевіреними в ході судового провадження такими доказами.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 повідомила суду, що проживає у с. Великі Межирічі Рівненського району Рівненської області одиноко. Через кілька будинків проживає, теж одиноко проживає її син ОСОБА_4 , інвалід ІІ групи через отриману черепно-мозкову травму. Сусідкою її сина є ОСОБА_6 , яка фактично проживає в м.Рівне, однак часто приїжджає до своєї батьківської хати. Між її сином та ОСОБА_6 часто виникають конфлікти та сварки, при чому саме ОСОБА_6 їх провокує. Самого конфлікту між її сином та ОСОБА_6 , який відбувся 20.06.2024, вона не бачила. В той день до неї зателефонувала сусідка ОСОБА_13 та повідомила, що ОСОБА_4 свариться з ОСОБА_6 . Коли вона прийшла, то ОСОБА_6 вже не було. Сусідка ОСОБА_13 розповіла, що ОСОБА_6 обзивала ОСОБА_4 , намагалася кинути камінням. Син ж у свою чергу розказав, що ОСОБА_6 сама спровокувала сварку, він рознервувавшись, дійсно, її кілька раз вдарив лопатою.

Відповідно до висновку експерта №451 від 24.06.2024 при огляді ОСОБА_6 в обласному бюро 24 червня 2024 року виявлені та згідно з наданими медичними документами лікарями відмічені такі тілесні ушкодження: рубана рана середньої третини лівого передпліччя, яке згідно п.2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95р. № 6 (надалі "Правил"), відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров?я; крововиливи на нижній повіці лівого ока, в ділянці лівої вилиці, на лівому плечі (2), по задньо-внутрішній поверхні лівого ліктьового суглобу, на долонній поверхні лівої кисті, на тильній поверхні лівої кисті, на задній поверхні грудної клітки зліва в середньо-нижніх відділах, на лівому стегні, забій м?яких тканин лівого колінного суглобу з наявністю крововиливу по зовнішній його поверхні та саден, які згідно п.2.3.5. вищевказаних судово-медичних "Правил", як кожне окремо, так і у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження виникли не менше як від восьми травматичних дій тупого(их) предмету(ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, могли утворитися у вказаний в обставинах термін, а саме 20 червня 2024 року. Локалізація та характер виявлених ушкоджень, в сукупності, не властиві для падіння на площину з висоти власного зросту ( як з прискоренням, так і без нього). (а.п.22, 23)

Згідно протоколу слідчого експерименту від 12.07.2024 за участю ОСОБА_6 відтворено обставини події, а саме факту завдання їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , а саме механізм нанесення, їх кількість та локалізацію( а.п. 30-31).

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними і достатніми для визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує сукупність обставин, при яких скоєно кримінальне правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Закон наділяє суд дискреційними повноваженнями визначати, чи знижують установлені під час судового розгляду обставини ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і призначати таке покарання, яке за видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення особи й попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, є кримінальним проступком.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 66, 67 КК України не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо. (а.п.49)

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра обвинувачений ОСОБА_14 не перебуває. (а.п.53)

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 23.10.2017 обвинувачений ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи довічно. (а.п.44)

У відповідності до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим та іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, бере до уваги, що санкція ч. 2 ст. 125 КК передбачає альтернативні види покарань.

Доводи представника потерпілої та самої потерпілої щодо необхідності застосування до обвинуваченому найсуворішого покарання у виді обмеження волі, є необґрунтованими та суперечать вимогам закону, оскільки за ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв діяння передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, яке є кримінальним проступком, особу винного, який на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, судимостей не має, є інвалідом ІІ групи, за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність обставин, які обтяжують покарання, який вину визнав, давав викривальні показання, суд доходить висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та призначає йому покарання в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.125 КК України, у виді штрафу в максимальному розмірі. Таке покарання є співмірним протиправному діянню, а також є справедливим і виваженим заходом примусу, що забезпечить виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався, клопотання про обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили учасниками судового провадження не заявлено.

Керуючись ст.ст.349, 370, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його оголошення через Корецький районний суд Рівненської області, а обвинуваченому в такому ж порядку і в такий же строк, але з моменту вручення йому копії вироку.

С у д д я