Справа № 405/689/25
провадження № 1-кс/405/363/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 15.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_3 звернувся з вказаним вище клопотанням до суду, належним чином обґрунтувавши його, просив клопотання задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої клопотання підтримав та просив розглянути без його участі.

Представник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 , надіслав до суду заяву про розгляд клопотання без участі.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Таким чином, беручи до уваги положення ст. 172 КПК України слідчий суддя ухвалив здійснити розгляд даного клопотання відповідно до наявних матеріалів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів судового розгляду не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши доводи прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № № 0000009 від 15.01.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням майна, безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися із клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Також згідно ч. 4 ст. 223 КПК України проведення слідчих( розшукових) дій у нічний час (з 22 до 6 години) не допускається, за винятком невідкладних випадків, коли затримка в їх проведенні може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі підозрюваного.

Так, 04.02.2025 в ході огляду місця подій за адресою: Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Незалежності, буд. 19/17 виявлено та вилучено:

-мобільний пристрій чорного кольору «Redmi 13C», IMEI: НОМЕР_1 ;

-мобільний пристрій чорного кольору «Redmi 9A», модель «M2006C3LG», IMEI: НОМЕР_2 ;

-GPS-трекер чорного кольору, з маркуванням «TK STAR».

Вказані речі які самостійно або в сукупності з іншими доказами можуть мати суттєве значення для з`ясування обставин кримінального правопорушення, які мають значення у досудовому розслідуванні та можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні.

06.02.2025 в ході допиту ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до показів останнього, стало відомо, що мобілні пристрої та GPS-трекер, які були вилучені в ході огляду місця подій від 04.02.2025, належать саме йому.

Також, 06.02.2025 в ході огляду мобільних пристроїв в ході огляду місця подій від 04.02.2025 встановлено, що в них містяться sim-картка з номером НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1

З метою збереження, запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження на вказані речові докази, а саме вилучені у встановленому кримінальним процесуальним кодексом порядку речі необхідно накласти арешт.

Підстави і мета відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна:

Ч. 2 ст. 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Крім того, ч.1 ст. 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно п.1 ч.2 ст. 167 КПК України - тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 цієї статті - арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що вилучені речі мають суттєве значення для об`єктивного, повного і всебічного проведення досудового розслідування, встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та мають доказове значення для доведеності вини осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також містять на собі докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вони, з урахуванням положень ст. 98 КПК України, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

З метою збереження, запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження на вилучене у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку майно необхідно накласти арешт, з метою забезпечення зберігання його як речових доказів.

У відповідності до вимог ст. 64-2 КПК України права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Отже, під час розгляду клопотання про арешт майна, слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна та зазначається, що такі обмеження є пропорційними меті, заради досягнення якої застосовується такий арешт, оскільки він пов`язаний з втручанням у право особи на власність, що є складовою права на мирне володіння своїм майном (передбачене у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Більш того, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується - нагальної суспільної потреби у протидії кримінальним правопорушенням.

Беручи до уваги зазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого, подане з метою збереження речових доказів, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 369-372 КПК України,

постановив:

клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на арешт на вилучене в ході проведення 04.02.2025 огляду місця подій за адресою: Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Незалежності, буд. 19/17 майно:

-- мобільний пристрій чорного кольору «Redmi 13C», IMEI: НОМЕР_1 ;

-мобільний пристрій чорного кольору «Redmi 9A», модель «M2006C3LG», IMEI: НОМЕР_2 ;

GPS-трекер чорного кольору, з маркуванням «TK STAR».

Заборонити користуватись та розпоряджатись вказаним майном

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7