Справа № 134/271/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 07.11.2024 року за № 0000145, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, до засудження непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

- 29.03.2023 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

Статтею 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР (далі ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори») визначено, що наркотичні засоби це речовини природні чи синтетичні препарати, рослини, включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 (далі «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів»).

Статтею 1 ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» встановлено, що на території України забороняється обіг аналогів наркотичних засобів і психотропних речовин, за винятком їх використання в цілях, передбачених статтями 19 та 20 цього Закону.

Відповідно до статті 25 ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.

Особи, винні в порушенні законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, згідно статті 36 ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» несуть відповідальність згідно із законом.

Статтею 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» № 62/95-ВР від 15.02.1995 року визначено, що незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів це діяння з: культивування рослин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, збуту, ввезення на територію України, вивезення з території України, транзиту через територію України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що здійснюються з порушенням законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори.

Відповідно до статті 102 Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 року № 1129-ІV (далі КВК України) режим у виправних і виховних колоніях це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених.

Засуджені, їхні речі і одяг, а також приміщення та територія колоній підлягають обшуку і огляду. Зберігання засудженими при собі речей, а також предметів, які заборонено використовувати в колоніях, не допускається. Виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в колоніях, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол.

Засуджені відповідно до статті 107 КВК України зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами.

Крім того, вищевказаною нормою засудженим заборонено придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії, вживати спиртні напої, наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги чи інші одурманюючі засоби.

Судом встановлено, що вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 березня 2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та засуджено до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На виконання вказаного вироку ОСОБА_4 з 13 липня 2023 року по даний час відбуває покарання у державній установі «Крижопільський виправний центр (№ 113)», який розташований за адресою: с. Городківка, вул. Благовіщенська, 106, Тульчинського району Вінницької області, проживаючи у житловій кімнаті № 17 гуртожитку № 1 відділення СПС № 2.

Засуджений ОСОБА_4 , будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, на шлях виправлення не став та маючи судимість за вчинення умисного кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у період відбування покарання вчинив новий умисний кримінальний проступок у сфері незаконного обігу наркотичних засобів за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , переслідуючи мету особистого вживання наркотичних засобів, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06 листопада 2024 року, незаконно придбав та зберігав без мети збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено, канабіс, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 21,94 г (1,90 г + 1,78 г + 8,04 г + 6,14 г + 4,08 г), який він приховав у продуктах харчування у житловій кімнаті № 17 гуртожитку № 1 відділення СПС № 2 державної установи «Крижопільський виправний центр (№ 113)».

В ході обшуку, проведеного 06 листопада 2024 року у житловій кімнаті № 17 гуртожитку № 1 відділення СПС № 2, працівниками державної установи «Крижопільський виправний центр (№ 113)» у продуктах харчування виявлено та у подальшому працівниками відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області вилучено 5 згортків наркотичного засобу, обіг якого обмежено, канабісу, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 21,94 г (1,90 г + 1,78 г + 8,04 г + 6,14 г + 4,08 г), прихованих ОСОБА_4 , які він незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Згідно висновку експерта від 21.11.2024 року № СЕ-19/102-24/22294-НЗПРАП надані на дослідження речовини рослинного походження є наркотичним засобом - канабісом, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 21,94 г (1,90 г + 1,78 г + 8,04 г + 6,14 г + 4,08 г). Канабіс відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, - незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

12 лютого 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України. Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України. ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Обставиною, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття. Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено. Сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29.03.2023, сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 остаточного покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Крім того, сторони визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Обвинувачений свою вину визнає повністю, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Позицію обвинуваченого ОСОБА_4 підтримала його захисник ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 вказав, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та просить затвердити угоду.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов до висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про визнання винуватості, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено. Прокурором при вирішенні питання про укладення угоди враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, визначена згідно із законом, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, який раніше неодноразово судимий, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, - щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що укладену між прокурором і обвинуваченим угоду про визнання винуватості слід затвердити та призначити останньому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29.03.2023, ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Документально підтверджені витрати на проведення експертизи № СЕ-19/102-24/22294-НЗПРАП від 21.11.2024 в сумі 6367,20 грн. (шість тисяч триста шістдесят сім гривень, 20 копійок) відповідно до вимог ст. 124 КПК України підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374-376, 475 КПК України, суд -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 листопада 2024 року за № 0000145, укладену 12 лютого 2025 року між прокурором Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29.03.2023, ОСОБА_4 призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 6367,20 грн. (шість тисяч триста шістдесят сім гривень, 20 копійок).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 07 листопада 2024 року - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні: речовину рослинного походження, яка поміщена до спецпакета експертної служби 6199860; речовину масою 2,0983 г парацетамол та амфетамін, масою 0,0262 г, які поміщені до сейф-пакета 200245421, що знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області (вул. Полковника Зеленського, 1А, селище Крижопіль Тульчинського району Вінницької області) знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених частиною четвертою статті 394 КПК України, та обмежень, визначених у частині другій статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі статтею 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя