ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/4931/24

Провадження № 1-кп/210/281/25

19 березня 2025 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники провадження, які беруть участь у розгляді справи: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про які внесено 18 липня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000846, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області надійшов вищевказаний обвинувальний акт.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст. 186 КК України, відомості про яке внесено18 липня 2024року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000846, призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні .

Потерпілий ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотання про повернення речових доказів, а саме грошових коштів у сумі 500 (п"ятсот) доларів США та 600 (шістсот) Євро, викрадених у нього обвинуваченим, та які були вилучені слідчим та передані на зберігання Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

На підготовче судове засідання ОСОБА_8 не з`являється причини неявки суду не повідомив, про необхідність явки до суду сповіщений належним чином.

З отриманого судом витягу з Бази даних, яка містить інформацію щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України , встановлено, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) 04 вересня 2024 року перетнув кордон у пункті пропуску Могилів-Подільський , як пішохід.

Судом вжито заходів щодо забезпечення присутності захисника обвинуваченого під час судового провадження.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 підтримав своє клопотання. Пояснив, що ухвала суду про повернення йому коштів у сумі 1100 (одна тисяча сто) доларів США не виконана, оскільки в ФІНО допустилися помилки при поверненні речових доказів підозрюваному за іншою ухвалою слідчого судді, тому ФІНО може повернути йому лише 500 доларів США та 600 Євро.

Прокурор ОСОБА_3 , не заперечував з приводу заявленого клопотання. Також зазначив, що помилка установи зберігання речових доказів, які вилучені під час досудового розслідування не може бути перешкодою для відновлення прав потерпілого.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення клопотання.

Суд перевіривши матеріали обвинувального акту, долучений реєстр матеріалів досудового розслідування, заслухавши пояснення сторні, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 2 КПК України завданням кримінального провадження, серед іншого, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Частиною першою статті 1 КПК України 2012 року встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України 2012 року суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За змістом положень ст.ст. 2, 8 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимогами частини 1 статті 100 КПК України закріплено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Встановлено, що ході досудового розслідування старший слідчий СВ ВП №2 Криворізького РУП ОСОБА_10 винесла постанову 30 липня 2024 року про визнання речовими доказами 1100 доларів США та передачу їх на зберігання до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49101, Шевченківський, Дніпро, вул. Троїцька, 20а).

Під час розгляду раніше заявленого клопотання про поверненян речових доказів, потерпілий зазначив, що обвинувачений вихопив у нього кошти близько 2000,00 США, які потерпілий зберігав у дома, та близько 20000,00 грн. Коли обвинувачений тікав, то гроші в національній валюті випали, їх підібрав сусід і віддав, а долари забрав слічий, під час їх вилучення у затриманого. Частину коштів йому повернули, а решту вилучили як речовий доказ, та як йому пояснили, що потім ці кошти поверне йому суд. Він звернувся до суду із клопораховуючи, що кошти належать йому, потерпілому, він просить повернути їх, щоб зберігати у себе.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2025 року суд задовольнив клопотання потерпілого ОСОБА_7 про повернення речових доказів та змінив місце зберігання речових доказів шляхом повернення потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 речових доказів, а саме грошових коштів у сумі 1100 (одна тисяча сто) доларів США, які передані до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49101, Шевченківський, Дніпро, вул. Троїцька, 20а), відповідно до квитанції №001970.

Проте вказана ухвала не виконана, так як встановлено у судовому засіданні під час досудового розслідування слідчим судею було задоволено клопотання підозрюваного ОСОБА_11 , та останньому повернуто 600 доларів, а не 600 євро.

Судом встановлено, що в УФЗБО у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 18 липня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000846, відносно ОСОБА_6 , за ч. 4 ст. 186 КК України, згідно квитанції №001970 зберігаються речові докази, а саме: у сумі 500 (п"ятсот) доларів США та 600 (шістсот) Євро,

Відповідно до частиною 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, речові докази повертаються законному власнику за його заявою, якщо їх зберігання більше не потрібне для досягнення мети кримінального провадження.

Судом встановлено, що грошові кошти є власністю потерпілого, відповідають критеріям речових доказів, можуть бути предметом їх дослідження в суді, проте обвинувачений переховується від суду та залишив територію України, тому тривале утримання речових доказів порушують права потерпілого на вільне володіння своєю власністю.

В той же час повернення речових доказів потерпілому не перешкоджає продовженню судового провадження і не вимагає їх утримання до завершення судового провадження в Управлінні фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

На підставі викладеного та керуючись ст.100, 309, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання потерпілого ОСОБА_7 про повернення речових доказів задовольнити.

Змінити місце зберігання речових доказів шляхом повернення потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 речових доказів, а саме грошових коштів у сумі 500 (п"ятсот) доларів США та 600 (шістсот) Євро, які передані до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49101, Шевченківський, Дніпро, вул. Троїцька, 20а), відповідно до квитанції №001970.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повний текст ухвали складено та проголошено 21 березня 2025 року о 15 год.45 хв.в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т. Миру 24, третій поверх).

Суддя: ОСОБА_1