ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1008/25 Справа № 203/299/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2025 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 146 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 березня 2025 року, з визначенням застави у 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181680 гривень.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватими, стадію розгляду провадження, посилався на те, що ризики передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не припинили існувати та застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не зможе їм запобігти.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить ухвалу скасувати та змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або зменшити розмір застави.

Обґрунтовуючи заявлені адвокат посилається на недоведеність встановлених судом ризиків. Так, захисник вказує на те, що прокурор не долучив до клопотання жодних доказів на підтвердження продовження існування ризиків, а тому твердження суду про їх наявність є припущенням.

Захисник зазначає, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, малолітню дитину на утриманні та міцні соціальні зв`язки. Окрім цього, в період перебування під домашнім арештом з 29.07.2020 до 08.09.2020 обвинувачений сумлінно виконував свої процесуальні обов`язки. На переконання захисника, наведені обставини спростовують ризик переховування останнього. Що стосується ризику впливу на учасників провадження, то прокурором не було надано доказів позапроцесуальної поведінки ОСОБА_6 . Адвокат звертає увагу на те, що досудове слідство завершено, всі матеріали провадження та речові докази перебувають у суді. При цьому, захисник зауважує, що з 26.07.2022 суд допитав лише 5 потерпілих та 2 свідків. Серед іншого, адвокат вважає завідомо непомірним визначений судом розмір застави.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону не повною мірою.

Як встановлено апеляційним судом та що знайшло своє підтвердження у матеріалах контрольного провадження, 15 січня 2025 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою останнього.

Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу, суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою, та дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та погоджується з тим, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду та впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки останній обвинувачується, зокрема, у вчиненні тяжких злочині та судом не здійснено допит потерпілих та свідків.

На переконання колегії суддів, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , тому приходить до висновку, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою останнього відповідає вимогам ст. 199 КПК України.

Доводи захисника ОСОБА_6 про недоведеність ризиків не заслуговують на увагу, оскільки сукупність даних про тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується останній, та стадію розгляду кримінального провадження, з урахуванням оголошеного на території України воєнного стану, беззаперечно доводить їх існування.

Твердження захисту про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків суд також вважає необґрунтованими, з огляду на те, що ці обставини не були стримуючим фактором його належної поведінки.

Водночас, колегія суддів вважає, що з огляду на стадію розгляду провадження, а також тривалість строку ув`язнення ОСОБА_6 - 5 років, зазначені ризики хоча і не зникли, проте суттєво зменшились, а тому не може погодитись з висновками суду в частині відсутності підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Так, згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини проживання.

Європейський суд з прав людини, у рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При оцінці майнового стану обвинуваченого колегія суддів виходить з того, що матеріали провадження не містять ані доказів отримання ним значного доходу, ані доказів наявності у його власності цінного майна чи інших активів.

Колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні доньку.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого та його майновий стан, беручи до уваги обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які суттєво зменшились, колегія суддів вважає за можливе визначити обвинуваченому розмір застави у 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, внесення якої зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, запобігти ризикам та не буде завідомо непомірною для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції - скасувати та відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України постановити нову, якою продовжити щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2025 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 146 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра - ОСОБА_8 задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 березня 2025 року, з визначенням застави у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) грн., яку обвинувачений або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду (отримувач коштів), , МФО 820172, Банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р UA1086699, та надати документи, що це підтверджує прокурору.

У разі сплати суми застави вважати, що до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді застави, звільнити його з-під варти та покласти обов`язки, передбачені п.п 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтись за викликом суду; не відлучатися з населеного пункту, де він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3