Справа № 932/2750/25
Провадження № 1-кп/932/337/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро угоду про визнання винуватості, скеровану до суду разом з обвинувальним актом, у кримінальному провадженні № 0004233 від 27.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дзержинськ Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця, старшого стрільця 2-го механізованого відділення 1-го механізованого взводу 4-ї механізованої роти 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.4 ст.402 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 27.01.2025, приблизно о 09 год. 53 хв., в умовах воєнного стану, під час шикування особового складу у м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області, командиром 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_7 , який є начальником за посадою та військовим званням для старшого стрільця 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , на виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 №БР-2501 від 26.01.2025 підполковника ОСОБА_8 особовому складу підрозділу, в якому на час шикування в строю знаходився солдат ОСОБА_5 , було віддано усний наказ до 17 год. 00 хв. 27.01.2025 висунутись в район населеного пункту Торецьк, де провести інженерне облаштування та нести спільне бойове чергування, стійко утримувати вказану позицію.

Однак, солдат ОСОБА_5 в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в усній формі відкрито відмовився виконати наказ, відданий командиром 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_7 .

Дії солдата ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Після повідомлення підозри, 31.01.2025, між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_10 і обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості, скерована до суду разом з обвинувальним актом

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні у обсязі повідомленої підозри та зобов`язався беззастережно визнавати свою винуватість в суді.

Дійшовши згоди щодо обставин та правової кваліфікації діяння, наявності пом`якшуючих покарання обставин, якими сторонами визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, його вчинення внаслідок збігу тяжких особистих та інших обставин (психоемоціонального стресу від психосоціальної адаптації до бойових дій), що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого діяння, відсутності обставин, які б обтяжували покарання, сторони з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, при виборі покарання дійшли згоди про його призначення з урахуванням ст.ст.60,69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом), визначивши його за ч.4 ст.402 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні сторони, вказуючи на добровільність укладення угоди, повне розуміння її умов та прав, наданих законом, просили суд угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 , повністю визнавши свою вину у інкримінованому йому діянні та підтвердивши правильність викладених в обвинувальному акті і угоді обставин, за яких вчинив кримінальне правопорушення, суду пояснив, що при укладенні угоди діяв свідомо, добровільно, без будь-якого примусу чи незаконного впливу на нього зі сторони обвинувачення. З видом і мірою покарання, яке буде застосовано до нього судом в разі затвердження угоди, він погоджується. Умови угоди, наслідки її затвердження та невиконання йому роз`яснені і цілком зрозумілі.

Добровільність укладення угоди під час досудового розслідування було підтверджено в судовому засіданні і його захисником ОСОБА_4 .

Перевіривши угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність, суд дійшов висновку про наявність підстав для її затвердження, виходячи з такого.

Згідно ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Така угода може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких або тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Згідно положень ч.3 ст.314 КПК України угода про визнання винуватості може бути затверджена в підготовчому судовому засіданні за наявності підстав для її затвердження.

Судом встановлено, що вимогам кримінального процесуального та кримінального закону угода відповідає. Кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч.4 ст.402 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану, визначена правильно.

Обґрунтованість обвинувачення та наявність фактичних підстав для визнання винуватості доводиться позицією обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтвердив суду викладені в обвинувальному акті та угоді обставини кримінального правопорушення та беззастережно визнав свою вину за висунутим йому обвинуваченням.

Угода укладена за досягненням згоди на її укладення між стороною обвинувачення та стороною захисту.

Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що укладення угоди про визнання винуватості є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Суд пересвідчився, що обвинувачений розуміє суть узгодженого з прокурором покарання, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, а крім того, і наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, що ведуть до скасування вироку.

Наявність обставин, що пом`якшують покарання - усвідомлення обвинуваченим своєї вини, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, психоемоціональний стрес, якого зазнає військовослужбовець під час виконання бойових завдань в районах ведення бойових дій, у своїй сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з врахуванням даних про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, дають підстави для призначення йому основного покарання з застосуванням ст.ст. 60, 69 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором і обвинуваченим за участю його захисника, належить затвердити.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст.208 КПК України 27.01.2025. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.01.2025 до нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 27.03.2025.

Строк попереднього ув`язнення, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку: один день тримання під вартою в умовах гауптвахти дорівнює одному дню арешту на гауптвахті.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили слід залишити у вигляді тримання під вартою.

Судові витрати у справі відсутні. Питання речових доказів не вирішувалося.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 468, 474, 475 Кримінального процесуального Кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31.01.2025, укладену між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_10 і обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0004233 від 27.01.2025 за ч.4 ст.402 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним за ч.4 ст.402 КК України та призначити йому за ч.4 ст.402 КК України покарання з застосуванням положень ст.ст.60,69 КК України у виді арешту строком на 6 (шість) місяців з відбуванням покарання на гауптвахті.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 27.01.2025 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення в умовах гауптвахти відповідає одному дню арешту з відбуванням на гауптвахті.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 Кримінального процесуального кодексу України до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1