Справа№751/2138/25
Провадження №1-кс/751/639/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Артемівка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», з визначенням застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування даного клопотання зазначив, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області за процесуального керівництва Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000952 від 06.08.2024 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Підозра ОСОБА_6 обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у ньому, зазначивши, що пред`явлена ОСОБА_6 підозра обґрунтована та підтверджується зібраними доказами, а також існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Інші запобіжні заходити не здатні забезпечити виконання підозрюваним обов`язків та запобігти встановленим ризикам. Також просили застосувати заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Крім того, долучили витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000807 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, за фактом ухилення від військової служби ОСОБА_6 , який не повернувся з лікування до місця служби.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували щодо клопотання, оскільки наведені у клопотанні ризики є недоведеними та становлять особою лише припущення. Захисник зазначив, що підозрюваний співпрацює з органом досудового розслідування, надає об`єктивні показання та не планує переховуватися від органу досудового розслідування або перешкоджати досудовому розслідуванню. Зазначив, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, є батьком трьох неповнолітніх дітей, добровільно заступив на захист Батьківщини 24.02.2024, мав неодноразові поранення при виконанні конституційного обов`язку. Вважає заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб необґрунтованою та непосильною для підозрюваного, який має хвору дружину та не має на даний момент постійного доходу. У зв`язку з цим просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а у разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою застосувати заставу як альтернативний запобіжний захід у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП в Чернігівській області розслідується кримінальне провадження №0000952 від 06.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

05.03.2025 об 11 год. 35 хв. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: у незаконному носінні, зберіганні, придбанні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано (для даної стадії досудового розслідування) підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та підозра підтверджується зібраними у справі доказами, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, а саме: протоколами допитів свідка, протоколом прийому-передачі грошових коштів, протоколом огляду грошових коштів, протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів, протоколом огляду місця події, висновком експерта, протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколом допиту підозрюваного.

Підозрюваним та його захисником у ході дослідження матеріалів клопотання в судовому засіданні не було наведено аргументів, які би ставили під сумнів обґрунтованість підозри на даній стадії кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя зауважує, що в межах розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу судом оцінюється ступінь обґрунтованості підозри виключно для даної стадії кримінального провадження та виключно в аспекті наявності підстав для застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу не вирішує питання про винуватість або невинуватість особи. Згідно з положеннями статті 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

На даному етапі оцінці підлягає встановленню, чи є підозра обґрунтованою та розумною. Так, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 32 рішення ЄСПЛ від 30.08.1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»). Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Відтак наявні в матеріалах клопотання докази, зокрема отримані за результатами негласних слідчих (розшукових) дій відомості, є достатніми для висновку, що підозра ОСОБА_6 є обґрунтованою, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає вірогідною причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення, що є достатнім для застосування щодо нього запобіжного заходу.

У ході судового розгляду клопотання стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а тому, усвідомлюючи можливість призначення реального покарання у разі визнання винним, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення;

- підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки наразі органом досудового розслідування не встановлені всі джерела придбання боєприпасів та місця їх можливого зберігання;

- у разі не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, підозрюваний матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою спонукання до відмови від дачі показів чи зміни раніше наданих показів;

- ОСОБА_6 , у разі не обрання запобіжного заходу, може вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, оскільки останньому відомі місця зберігання зброї та боєприпасів.

Щодо посилань сторони захисту на відсутність ризиків, слідчий суддя доходить висновку про відхилення таких аргументів з огляду на те, що станом на даний момент досудове розслідування не закінчено, повний обсяг слідчих дій не проведено, а ризики переховування, знищення речей чи документів, незаконного впливу та продовження вчинення аналогічних кримінальних правопорушень є об`єктивними та не спростовуються наведеними стороною захисту аргументами. Також варто зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Разом з тим, стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено переконливими аргументами недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, для запобігання встановленим ризикам.

Так, зі змісту підозри вбачається, що наразі ОСОБА_6 інкримінується збут реактивних протитанкових кумулятивних гранат РПГ-22 легендованій особі за 24 000 грн 22 жовтня 2024. При цьому суворість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчинені інкримінованого злочину не може бути вирішальним фактором для обрання найбільш тяжкого запобіжного заходу. Для взяття особи під варту повинні враховуватися й інші обставини справи з сукупністю даних про особу підозрюваного.

Оцінюючи наявні відомості про особу підозрюваного, слідчий суддя суд бере до увагу те, що підозрюваний раніше в силу статті 89 КК України не був засуджений, має достатні соціальні зв`язки є одруженим та має трьох дітей, що суд може визнати додатковим обмежуючим фактором, добровільно заступив до виконання конституційного обов`язку з оборони України 24.02.2024 та в подальшому двічі отримував поранення при виконанні даного конституційного обов`язку.

Аргументи сторони обвинувачення щодо внесення до ЄРДР відомостей про досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000807 від 06.03.2025 слідчий суддя не може визнати аргументом достатнім для застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки підозра ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 408 КК України не оголошувалась, а досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення розпочато лише 06.03.2025.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що інкримінований злочин був учинений під контролем органу досудового розслідування 22.10.2024, тоді як підозра повідомлена лише 05.03.2025. Водночас під час повідомлення ОСОБА_6 про підозру останнього не було затримано в порядку ст. 208 чи ст. 615 КПК України, а після повідомлення ОСОБА_6 про розгляд даного клопотання в суді підозрюваний не вчиняв дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду.

Тому, на переконання слідчого судді, для запобігання встановленим ризикам є достатнім такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт з покладенням відповідних обов`язків, під час якого підозрюваний не матиме можливості покидати місце свого проживання та, як наслідок, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

При обранні іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ніж того, який зазначений у клопотанні тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до положень ст. 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є військовослужбовцем, а також враховує його вік та стан здоров`я (одержання бойових поранень під час виконання бойового завдання), наявність достатньо сталих соціальних зв`язків: одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Крім того, слідчий суддя звертає увагу на наявність постійного місця проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, враховуючи зазначені вище обставини, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя вважає за необхідне обрати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, в межах строку досудового розслідування, тобто до 05 травня 2025 року.

Також у зв`язку з обранням запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, необхідно покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, зазначені у ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями ст.ст. 131-132, 176-178, 181, 183, 193, 194, 196-198, 202, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Артемівка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, до 05 травня 2025 року, в межах строку досудового розслідування, заборонивши цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, до 05 травня 2025 року, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора та суду за викликом;

- не відлучатися із населеного пункту с. Олишівка Чернігівського району Чернігівської області, в якому ОСОБА_6 проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання слідчому, у провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали суду проголошено 10.03.2025 о 15.30 год.

Слідчий cуддя ОСОБА_1