Провадження №11-кп/801/502/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.02.2025, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» ОСОБА_9 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання на певний строк стосовно засудженого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.02.2025 відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» ОСОБА_10 стосовно засудженого ОСОБА_7 про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Своє рішення колегія суддів мотивувала тим, що ОСОБА_7 систематично, сім разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, п`ять з яких в період з 2020 по 2023 роки, за більше ніж 19 років відбування покарання має лише 11 заохочень, що свідчить про неналежну поведінку засудженого під час відбування покарань та не дає підстави вважати, що засуджений став на шлях виправлення.

В поданій апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою подання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» про заміну ОСОБА_7 покарання або його невідбутої частини більш м`яким задовольнити.

Засуджений вказує, що визначальним для вирішення питання про заміну покарання більш м`яким є виключно тільки один рік відбування покарання засудженим при розгляді справи судом першої інстанції. Судом не враховано цю особливість законодавства, проведено оцінку всього періоду відбування покарання засудженого, що призвело до прийняття незаконного рішення. Всі порушення, які були накладені на нього, були погашені у встановленому законом порядку, а тому ОСОБА_7 вважається таким, що не допускав порушень та не притягався до дисциплінарної відповідальності. Висновок суду першої інстанції, що засуджений ОСОБА_7 працює лише у роки, що передують розгляду питання щодо пом`якшення покарання не відповідає дійсності, оскільки він, починаючи з 01.01.2012 по теперішній час займається суспільно корисною працею на підставі трудових договорів з юридичними особами. Також суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що на стадії виконання вироку ОСОБА_7 виконує усі вимоги законодавства України, а відтак, можна дійти висновку про визнання ним своєї провини, усвідомлення ним протиправного характеру вчиненого діяння, його негативного відношення до вчиненого діяння та усвідомлення недопустимості вчинення протиправних дій у майбутньому.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого та його захисника, які просили задовольнити апеляційні вимоги, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без зміни, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пєтухов проти України №2», Законом України №2690-IХ від 18.10.2022 року, який набрав чинності 26.11.2022 року, були внесено зміни, в тому числі, до ст.ст. 81, 82 КК України.

Так, з 26.11.2022 національним законодавством України передбачено право засуджених, що відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Крім того, визначено чіткий механізм реалізації такого права.

Лише 19.01.2023 Наказом Міністерства юстиції України №294/5 затверджено Порядок та Методику визначення ступеня виправлення засудженого, форму індивідуального плану виправлення та ресоціалізації, відповідно до яких встановлено процедуру визначення ступеня виправлення засудженого, перелік та форму документів, які додаються до клопотання адміністрації установи виконання покарань щодо можливості представлення засудженого до заміни покарання у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку.

Вказаний ступінь виправлення засудженого відображається у відповідному висновку. Крім того, засуджений до довічного позбавлення волі додатково до подання щодо можливості представлення його до заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк повинен подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації.

Тобто, метод визначення ступеня виправлення засуджених, щодо яких може бути застосовано заміна покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, розроблено та прийнято після набрання чинності Законом України №2690-IХ від 18.10.2022 року, який має вищу юридичну силу над вказаним підзаконно-нормативним актом.

Згідно ч.1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Вимогами ч.5 ст. 82 КК України встановлено, що покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

У п.п. 1, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

При вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом приписів ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Становлення особи на шлях виправлення являє собою прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про таке ставлення повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування в установі виконання покарань.

Також одним із індикаторів для застосування вимог ст. 82 КК України є хороша поведінка, яка оцінюється комісією пенітенціарної установи у тому числі на підставі кількісного переважання дисциплінарних заохочень над стягненнями.

Разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі, основною метою якого є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке.

За змістом зазначених вище положень, становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на підставі всебічного врахування даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону та дійшов помилкового висновку про неможливість заміни засудженому ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Київської області від 09.09.2008 за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

На день звернення до суду ОСОБА_7 відбув 19 років 06 місяців 20 днів призначеного строку покарання.

Відмовляючи у задоволенні подання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк засудженому ОСОБА_7 , суд першої інстанції послався на відсутність обставин, які можуть свідчити, що засуджений став на шлях виправлення.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Визначення строку на який може бути замінено покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк, повинно відповідати вимогам закону та прийматись з сукупності даних, які характеризують особу засудженого, оскільки суд повинен переконатися в тому, що за час відбування покарання в особистості засудженого відбулись певні позитивні зміни, які свідчать, що останній дійсно став на шлях виправлення, яке може відбутися без відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно характеристики на засудженого від 12.12.2024 за час відбування покарання ОСОБА_7 сім разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, однак дані стягнення на даний час зняті та погашені та він вважається таким, що не має стягнень. Заходи заохочення щодо ОСОБА_7 застосовувались одинадцять разів. В установі закінчив повний курс неформального навчання у виробничій майстерні, працевлаштований на дільниці з поклейки паперових мішків. Засуджений усвідомлює наслідки кримінального правопорушення, виявляє щире каяття. Матеріально не залежав від сім`ї та друзів, боргів за утримання житла не має, відсутня заборгованість за запозиченими коштами, не має інтересу до настільних ігор з метою отримання матеріальної вигоди. Неконфліктний, прагне уникати конфліктних ситуацій, робить позитивні висновки зі своїх минулих помилок, стикаючись з проблемою, особа здана знайти шляхи її вирішення, відсутнє вороже ставлення до оточуючих, просоціальна стратегія самоствердження, відсутня ймовірність вчинення насильницьких дій, наявні обставини, що можуть стримувати особу від них. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький. В колі спілкування засудженого відсутні прокримінально налаштовані друзі та знайомі як в установі. Так і на волі, соціально контактний та комунікабельний. Підтримує стабільні та доброзичливі зв`язки з батьком, сестрою, двома доньками від попереднього шлюбу, а також з близькою знайомою, з якою є спільне бажання утворити сім`ю. За час відбування покарання не було зафіксовано фактів вживання ОСОБА_7 алкоголю. На профілактичному обліку в установі він не перебуває.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого, ОСОБА_7 за результатами оцінювання отримав 88 балів та з урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, комісія ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та має бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Зокрема відповідно до психологічної характеристики засудженого розділ VІ, п.9 вказано, що ставлення ОСОБА_7 до вирішення проблем конструктивне (аналізує ситуацію, розуміє причини та наслідки, шукає шляхи її вирішення, враховує різні фактори, прогнозує результати), оцінюється в 2 бали: мотивація до змін позитивна ( наявні плани та цілі на майбутнє, висловлює бажання змінюватися, усвідомлює необхідність досягнення позитивних змін, зацікавлений в досягненні поставлених цілей.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_7 оцінюється як низький (20 балів).

За результатами індивідуальної програми соціально-виховної роботи заходи виконані повністю (15 балів).

Також з матеріалів судового провадження вбачається наявність форми індивідуального плану та ресоціалізації відносно засудженого ОСОБА_7 , розробленого засудженим та начальником відділення СПС ОСОБА_11 від 12.12.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, особу засудженого, поведінку останнього за весь період перебування в установі виконання покарань, а також те, що поведінка засудженого ОСОБА_7 є сумлінною, внаслідок чого він довів, що став на шлях виправлення, колегія суддів приходить до висновку, що особа засудженого настільки змінилась, що йому можливо замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, надавши йому шанс протягом наступних років довести, що він перестав бути суспільно-небезпечним і його подальше утримання в умовах ізоляції від суспільства не є доцільним.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала суду, яка не відповідає вимогам закону, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення подання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань № 1» про заміну ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409 - 411, 418 КПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.02.2025, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» ОСОБА_9 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання на певний строк стосовно засудженого ОСОБА_7 , скасувати.

Подання начальника Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» ОСОБА_9 задовольнити.

Замінити ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Київської області від 09.09.2008, на покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4