Справа № 708/1299/24
Провадження № 1-кп/708/107/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м.Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чигиринського районного суду Черкаської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003078 від 24.09.2024, за яким:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Орловець Городищенського району Черкаської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не працевлаштований, раніше судимий вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.02.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , в період часу із 18.01.2024 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, маючи прямий умисел на заподіяння психологічних та фізичних страждань, на ґрунті побуту, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_6 , зокрема безпричинно висловлював словесні образи, погрози, нецензурні слова, наносив тілесні ушкодження, чим принижував потерпілу, заподіював шкоди її психічному та фізичному здоров`ю, що призвело до фізичних і психологічних страждань останньої у вигляді змін в її емоційному стані, в індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному спілкуванню, функціонуванню її як особистості та порушують якість повсякденного життя.

Так, 18.01.2024 о 19:00 год ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у кімнаті будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин через сварку, з метою нанесення тілесних ушкоджень, стоячи на півоберта ліворуч від ОСОБА_6 , яка сиділа на ліжку, умисно наніс їй один удар кулаком правої руки в область лівого ока, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя в ділянці лівої орбіти, яке згідно висновку експерта №02-01/84 від 31.01.2024 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що супроводжувалося діями, які мають ознаки фізичного домашнього насильства відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року № 2229-8 з подальшими змінами, за що Чигиринським районним судом Черкаської області був притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 24.01.2024 о 16:50 год, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , яке виразилося у нецензурній лайці на адресу потерпілої, приниженні гідності та погрозах фізичною розправою, за що Чигиринським районним судом Черкаської області був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Тобто, ігноруючи факти притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, ОСОБА_4 умисно, систематично, не маючи підґрунтя, вчиняв психологічне та фізичне насильство відносно своєї співмешканки, яке виражалося у словесних образах, погрозах, висловлюваннях на її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та нанесенні їй тілесних ушкоджень.

Так, ОСОБА_4 , не припиняючи свої протиправні дії відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 21.09.2024 о 12:00 год, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в будинку за адресою: АДРЕСА_4 , вчинив психологічне та фізичне насильство відносно неї, яке проявилося в тому, що він висловлював образи нецензурними словами у адресу останньої та стоячи навпроти неї обличчям до обличчя схопив обома руками її за шию, у результаті чого ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, а саме забій м`яких тканин шиї.

Вказані події мали істотний психотравмуючий ефект для потерпілої, внаслідок скоєння проти неї протиправних дій ОСОБА_6 зазнала психологічних (моральних) страждань у виді змін в її емоційному стані, в індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному спілкуванню, функціонуванню її як особистості та порушують якість повсякденного життя.

Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладені в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відтак суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення суду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та підтвердив обставини його вчинення. Від надання показань відмовився на підставі статті 63 Конституції України.

Заслухавши учасників суд дійшов висновку, що позиція обвинуваченого не викликає сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю. Його умисні дії, які виразились в домашньому насильстві, тобто умисному, систематичному вчиненні психологічного насильства відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої, суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки під час судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:

позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання;

відношення обвинуваченого до вчиненого, зокрема визнання своєї вини;

ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів;

особливості й обставини вчинення злочину: форму вини (прямий умисел), наявність обставини, що пом`якшує покарання (щире каяття) та обставини, яка обтяжує покарання (вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння); поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій: особу обвинуваченого, який раніше судимий, перебуває на обліку у лікаря нарколога та не перебуває на обліку у лікаря психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо.

Також суд приймає до відома надану на виконання ухвали досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

За таких обставин суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 та досягнення мети покарання наявні підстави для призначення йому покарання у межах санкції ст. 126-1 КК України, а саме у виді одного року обмеження волі.

Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, відомості про особу ОСОБА_4 , повне визнання ним своєї вини у вчиненому та наявність у його діях щирого каяття, суд дійшов висновку про можливість виправлення останнього без відбування покарання, а тому, на підставі ст. 75 КК України вважає доцільним звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Також, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, відповідно до якого покладає на останнього обов`язок пройти програму для кривдників (п. 5).

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою заявлений не був.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався і наразі судом не встановлені підстави для його застосування до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченогост. 126-1 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 2 ст. 76, п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України зобов`язати ОСОБА_4 пройти програму для кривдників строком 3 (три) місяці.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію повного тексту вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_9