ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/392/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження №11-кп/817/39223 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Тернопільского міськрайонного суду Тернопільської області від 2 грудня 2024 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника СВ ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000365 від 30.11.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави - 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб що становить 121120 грн. та покладенням у випадку її внесення обов"язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України,

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити та застосувати до підозрюваного більш м"який запобіжний захід, не пов"язаний з триманням під вартою.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що висновки слідчого судді про наявність ризиків визначених ст.177 КПК України не відповідають фактичним обставинам провадження оскільки матеріали справи, додані до клопотання не підтверджують спроб підозрюваного вживати заходів до переховування від органу досудового розслідування, зокрема, перебування його в розшуку чи намагання впливу на свідків, оскільки не зазначено на яких конретних свідків він має намір впливати. Вказує на те що виключно суворість майбутнього покарання не може бути підставою для тримання особи під вартою.

Ввважає більш м"який запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_12 посилаючись на те що він є особою молодого віку, має постійне місце проживання, до кримінальної відповідлаьнсоті раніше не притягувався.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з мотивів у ній викладеній, прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Групою слідчих СВ ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000365 від 30.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України.

01.12.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, тобто в умисному пошкодженні чужого майна шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб, згідно з якою: 29.11.2024 близько 23:55 год за допомогою природнього каменю пошкодили склопакет металопластикового вікна адміністративної будівлі Петриківського старостинського округу Великоберезовицької селищної ради, після чого, використовуючи заздалегідь підготовлений засіб для розпалювання вогню у кількості трьох полімерних пляшок, ємкістю 500 мл. кожна, та бензин, через пошкоджений склопакет, пролили вище вказані засоби у приміщення будівлі Петриківського старостинського округу Великоберезовицької селищної ради та, використовуючи джерело запалювання, а саме відкрите полум`я запальнички, піднесли його до раніше пролитих легкозаймистих рідин, в результаті чого виникла пожежа, тим самим умисно вчинили пошкодження чужого майна, шляхом підпалу.

Виконавши всі можливі дії, направлені на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, тобто загально небезпечним способом, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , з місця вчинення злочину втекли, тим самим своїми злочинними діями спричинили Великоберезовицькій селищній раді Тернопільського району Тернопільської області матеріальну шкоду на суму 120 000 гривень.

Постановляючи оскаржуване рішення слідчий суддя прийшов до висновку про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, що підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а також те, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків передбачених частиною першою статті 177 КПК України, зокрема, його переховування від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) з огляду на те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, тому, усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання, яке йому загрожує, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від відповідальності, при цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а також ризику незаконного впливу на свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні про що свідчить та обставина, що вказані особи є відомі йому, тому перебуваючи на волі, він може незаконно здійснювати на них тиск та погрози, з метою дачі особами неправдивих показів або відмови від добровільно наданих показань, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому та перешкоджати протиправним діям. Крім того, підозрюваний ОСОБА_13 та підозрюваний ОСОБА_7 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 , яку вони орендують та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) у зв"язку з тим, що підозрюваний тривалий час не працює, не має постійного джерела доходу, таким чином у нього відсутні засоби для забезпечення нормального проживання, що може спонукати його до вчинення нових злочинів.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, слідчий суддя врахував і обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а саме, наявні дані про особу ОСОБА_7 : молодий вік, офіційно не працевлаштований, неодружений, раніше не судимий, а також тяжкість кримінального правопорушення, яке згідно статті 12 КК України є тяжким злочином, покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним - позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, тому прийшов до висновку про те, що забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, його належну поведінку у кримінальному провадженні зможе лише вказаний запобіжний захід, визначивши як альтернативу заставу, у розмірі, що відповідає заподіяним збиткам.

Перевіряючи доводи апелянта щодо недоведення прокурором існування ризиків, визначених ст.177 КПК України колегія суддів виходить з того, що в даному випадку застосований щодо підозрюваного запобіжний захід кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу з огляду на суспільно-небезпечний спосіб вчинення злочину, у якому він підозрюється, шляхом підпалу адміністративної будівлі та у період воєнного стану .

Водночас відомості щодо особи підозрюваного були враховані слідчим суддею, однак, на думку колегії суддів, їх існування не може гарантувати його належної процесуальної поведінки.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного, та відповідно скасування оскаржуваної ухвали про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільского міськрайонного суду Тернопільської області від 2 грудня 2024 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді