Справа № 570/4306/24
номер провадження 1-в/570/352/2024
У Х В А Л А

іменем України

11 грудня 2024 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

представника установи ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області подання начальника Державної установи "Городоцький виправний центр (№131)" про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт відносно засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 21.06.2019 року Свалявським районним судом Закарпатської області за ст. 286 ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки,

в с т а н о в и в:

Відповідно до подання, засуджений набув право на заміну покарання більш м`яким з причини відбуття ним більше чим 1/3 частини строку покарання. У поданні зазначено, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник Городоцького виправного центру, засуджений та його захисник в судовому засіданні в режимі відеоконференції подання підтримали.

Прокурор в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні подання, зазначаючи, що до засудженого застосовано лише одне заохочення, тобто відсутня системність в отриманні заохочень, також не відшкодовані кошти за цивільним позовом потерпілого, що свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Дослідивши матеріали контролю за поведінкою засудженого, суд приходить до висновку, що подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт не підлягає до задоволення.

Так, згідно положень ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Єдиною і достатньою підставою заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється поведінка засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, та й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно, суд вважає, що для позитивного вирішення питання щодо застосування положень ст. 82 КК України, яка є пільгою для засудженого, який має її отримати, в діях засудженого повинна бути системність та стабільність в отриманні заохочень, так як просто відбування покарання без отримання стягнень, є не правом, а обов`язком засудженого.

Причому, отримані заохочення повинні бути не лише за сумлінне ставлення до праці, а й за зразкову поведінку в установі виконання покарань.

Отже, суд відноситься критично до висновку комісії установи, щодо тієї обставини, що засуджений за час відбування покарання має позитивну характеристику за місцем відбування покарання, став на шлях виправлення та перевиховання та заслуговує на пільгу, яка передбачена ст. 82 КК України, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, засуджений має лише одне заохочення (04.07.2024 йому була оголошена подяка), що свідчить про те, що в діях засудженого відсутня системність отримання заохочень.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що засудженим не відшкодовані присуджені вироком суду кошти на відшкодування заподіяної потерпілому майнової та моральної шкоди, а також не відшкодовані на користь держави витрати на проведення судових експертиз.

Таким чином, підстави для заміни покарання більш м`яким у виді виправних робіт відносно засудженого, передбачені ч.3 ст.82 КК України, не доведені, а подання про заміну покарання більш м`яким у виді виправних робіт відносно ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 82 КК України, ст.ст.537, 539, 369, 372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання адміністрації Державної установи "Городоцький виправний центр (№131)" про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт відносно засудженого ОСОБА_6 - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області. Оскарження ухвали суду прокурором зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1