Справа № 466/2572/25
Провадження № 1-кп/466/586/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Львові в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000302 від 07 березня 2025 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Волиця, Мостиського району Львівської області, громадянина України, українця, середньо-спеціальною освітою, не судимого, офіційно не працевлаштованого, має на утриманні 2-х малолітніх дітей, який зареєстрований: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовозобов`язаного,

про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 25 лютого 2025 року, приблизно о 10:00 годині перебуваючи на території автозаправної станції «ANP», що за адресою: м.Львів, вул. Б.Хмельницького, 229, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану в Україні введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України №2102-IX від 24 лютого 2022 року, та який продовжений на підставі Указу Президента України від 14.01.2025 №26/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Законом України №4220-IX від 15.01.2025 «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, за допомогою щипців, які заздалегідь приніс з собою, перекусив антикрадіжний ланцюг, яким ОСОБА_5 пристебнув велосипед до металевої огорожі АЗС, та шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Crosser» моделі «Inspiron» чорно-синього кольору, вартістю 5450 грн. (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят гривень), який належить ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_3 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачуєтеся у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він 25.02.2025 року проходив біля автозаправки та побачив велосипед і з метою збагачення викрав такий шляхом перекусування ланцюга та поїхав ним до магазину. У вчиненому щиро кається, не може збагнути, що його спонукало до злочину, повідомив, що відшкодував шкоду та просить дати шанс на виправлення, не позбавляти волі.

Потерпілий ОСОБА_5 повідомив суд, що йому шкода відшкодована повністю, претензій до обвинуваченого немає, просив суд призначити покарання на свій розсуд в межах санкції статті.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого, а також доказами що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку вона буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується визнавальними показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 в суді, зібраними та дослідженими в ході судового розгляду доказами та його дії необхідно вірно кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України за ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України повністю та об`єктивно доведена.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

У справі №205/7091/16-к від 17.10.2019 ВС розтлумачив судову дискрецію у кримінальному судочинстві та звернув увагу на міжнародно-правове регулювання зазначеного інституту.

Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є молодого віку, працездатний, офіційно не працевлаштований, не судимий, має на утриманні 2-х малолітніх дітей, згідно довідок на обліку у психоневрологічному та наркодиспансері не числиться, відшкодував шкоду, а тому обираючи міру покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства і вважає можливим застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням і покладанням на нього обов`язків, передбачених ч.1,2 ст.76 КК України.

Обставини, що пом`якшують покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає і такі не зазначені в обвинувальному акті.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції частини статті за яким кваліфіковано злочин у виді позбавлення волі зі встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання застовананий ухвалою від 19.03.2025 залишити до набрання вироком законної сили.

Питання речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Керуючись ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбуття призначеного покарання, встановивши іспитовий строк терміном 1 /один/ рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту оголошення вироку.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання, застосований ухвалою слідчого судді від 19.03.2025 року залишити до набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт на майно - велосипед марки «Crossed», чорно-синього кольору, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 12.03.2025 року у справі № 466/2241/25.

Речовий доказ, який постановою слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області від 07.03.2025 року про визнання речовим доказом визнано речовими доказами, а саме: велосипед марки «Crossed», чорно-синього кольору повернути власнику- потерпілому ОСОБА_6 негайно.

Речовий доказ, який постановою слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області від 11.03.2025 року про визнання речовим доказом визнано речовими доказами, а саме: диск DVD-R, марки «FIESTA», 4.7 GB 16X з чотирма відеозаписами з камери відеоспостереження, яка розташована на будинку АДРЕСА_3 (перебуває у власності ФОП ОСОБА_7 ,за період з 09 год 45 хв. по 10 год. 15 хв. від 25.02.2025 року) залишити в матеріалах справи.

Речовий доказ, який постановою слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області від 11.03.2025 року про визнання речовим доказом визнано речовими доказами, а саме: диск DVD-R, марки «FIESTA», 4.7 GB 16X з п`ятьма відеозаписами з камери відеоспостереження, яка розташована на будинку №176 по вулиці Б. Хмельницького у місті Львові (перебуває у власності ТОВ «АТБ-Маркет», за період з 10 год. 15 хв. по 10 год. 30 хв. від 25.02.2025 року) залишити в матеріалах справи.

Речовий доказ, який постановою слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області від 19.03.2025 року про визнання речовим доказом визнано речовими доказами, а саме: чорну куртку (дублянку) з двома бічними на застібку кишенями, яка застібається на міцну застібку повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1