Справа № 615/1862/24
Провадження № 1-кс/615/566/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області клопотання слідчого СВ ВП №1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, поданого в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000300 від 28.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

встановив:

25.12.2024 до суду надійшло клопотання слідчого про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років, та ризиків, встановлених п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Клопотання погоджено прокурором Валківського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання частково, просив продовжити відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 30 днів, тобто в межах строку досудового розслідування. Наполягав, що ризики не зникли, підозра обґрунтовується тими ж доказами, які дослідженні під час застосування запобіжного заходу, питання про зміну підозри не вирішувалось.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання, оскільки жоден ризик не доведено письмовими доказами, грунтуються лише на припущеннях, що вважає неприпустимим. Звернув увагу, що мають намір звернутися до суду зі скаргою на підозру, так як відсутні належні та допустимі докази інкримінованого правопорушення. Наголосив, що судовими експертами встановлена відсутність, як тілесних ушкоджень у потерпілої, так і будь-яких насильницьких дій зі сторони підозрюваного. Потерпіла усвідомлювала, з якою метою вона спілкувалася з чоловіками на сайті, до того ж могла в любий момент покинути як автомобіль, так і будинок, що підтвердила сусідка, яка повідомила, що наступного дня зранку вона приходила разом з ОСОБА_6 , спілкувалася, пила каву, тим самим мала можливість повідомити про тиск з боку підозрюваного.

Надав клопотання про зміну запобіжного заходу на нічний домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, зокрема, заборону спілкування зі свідками, що прокурор вважає ризиком. Просить врахувати неналежний стан здоров`я, постійно проходить лікування, в тому числі і в слідчому ізоляторі, але потребує більш кваліфікованої медичної допомоги. Зауважив, що захворювання пов`язане з пораненням під час виконання військового обов`язку в ЗСУ. Окрім того, родичі просять змінити запобіжний захід, не заперечують застосувати відносно ОСОБА_6 домашній арешт за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 . Позитивно характеризується за місцем проживання, має міцні соціальні зв`язки, до кримінальної відповідальності не притягувався, будь-які відомості, внесені до ЄРДР щодо вчинення ним будь-якого іншого правопорушення, відсутні. Проходив службу в ЗСУ, спочатку строкову службу, потім - згідно контракту від 03.12.2020, строк якого на даний час закінчився, за час військової служби отримав вибухове поранення, тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні та реабілітації, в зв`язку з чим потребує особисто звернутися до ТЦК та СП, щоб відновити свій статус та документи. Окрім того, потребує подальшого лікування та оперативного втручання внаслідок поранення. Просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора, так як запропонований ним запобіжний захід занадто суворий. Знає, що в проекті є зміна підозри, але до цього часу питання не вирішене, хоча вже достатньо доказів, які свідчать про те, що потерпіла дійсно не має схильності до уявлення, але чи говорить вона правду, не встановлено, до того ж відсутні наслідки після спілкування з ОСОБА_6 .

Підозрюваний підтримав клопотання захисника. Вказав, що на даний час погіршилися захворювання суглобів, в зв`язку з чим погано пересуватися по території СІЗО, лікарями медсанчастини рекомендовано оперативне втручання. Пояснив, що 03.12.2023 закінчився строк контракту, що свідчить про відсутність правових підстав продовжувати військову службу. Окрім того 17.12.2022 під час проведення військової операції в м. Сватове був поранений, протягом 8 годин не могли вийти з оточення, командир в/ч не надав ніякої допомоги, вручив військовий квиток та сказав їхати лікуватись, пояснивши, що він звільнений з в/ч. До ТЦК ще не встиг звернутися, так як спочатку лікувався, потім перебував в реабілітаційному центрі в Києві, за місяць до арешту приїхав додому. Просив застосувати домашній арешт, щоб вирішити питання в ТЦК, що потребує особистої присутності та провести хірургічне втручання в профільній лікарні.

Наполягав, що після вручення підозри його допитував слідчий ОСОБА_7 о 20:00, адвокат прибув о 21:00, тобто після допиту, чому відсутні ці показання, не знає. Наступний допит був проведений лише 15.11.2024 в присутності адвоката ОСОБА_8 .

Заслухавши правову позицію учасників судового провадження, дослідивши надані сторонами докази, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Із доданих до клопотання слідчого доказів, 27.09.2024 після 21:00, ОСОБА_6 разом з малолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою познайомився цього ж дня в соціальній групі месенджера «Телеграм», прибув за місцем проживання в домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_6 виник прямий умисел на вчинення дій сексуального характеру стосовно малолітньої ОСОБА_9 , реалізуючи який, знаходячись в кімнаті будинку, маючи намір задовольнити свою статеву пристрасть з малолітньою, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, користуючись її безпорадним станом в силу свого віку, відсутності специфічного життєвого досвіду (зокрема в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей, у зв`язку з чим не могла чинити йому опір, вступив з ОСОБА_9 в статеві зносини природним способом.

За даним фактом 28.09.2024 внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення з попередньою кваліфікацією за ч.4 ст.152 КК України та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000300.

28.09.2024 ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 30.09.2024 ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 28.11.2024, без права внесення застави.

Постановою керівника Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_10 від 20.11.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 28.12.2024.

Ухвалою слідчого судді від 26.11.2024 продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 28.12.2024 включно, тобто в межах строку досудового розслідування, без права внесення застави.

За клопотанням слідчого, ухвалою слідчого судді від 24.12.2024 строк досудового розслідування продовжено до 28.01.2025.

На обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину стороною обвинувачення надано докази, досліджені в судовому засіданні: протокол огляду місця події; протокол затримання ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України; протокол допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 ; показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_9 у судовому засіданні в порядку ст.225 КПК України; протокол огляду предмета мобільного телефону потерпілої; протоколи допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; висновок експерта №12-14/92-Важ/24 від 16.10.2024; висновок експерта №12-14/93-Важ/24 від 10.10.2024; протокол проведення слідчого експерименту за участі малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , висновок судово-психологічної експертизи малолітньої потерпілої ОСОБА_9 .

Стороною захисту надано докази, досліджені в судовому засіданні: характеристики з місця проживання, копія військового квитка, копії медичних довідок та виписок, копія витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації та проживання, відповідь на адвокатський запит з ДУ «ХСІ», заява від співвласників квартири, які підтверджують пояснення підозрюваного та захисника.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч.6 ст.132 КПК України).

З ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Ч.3 ст.132 КПК України встановлює, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою (ч.3 ст.176 КПК України).

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою, суд враховує, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

Слідчий суддя погоджується із стороною захисту, що надані прокурором докази обвинувачення викликають розумні сумніви в обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що потребує додаткових, в тому числі слідчих дій.

З досліджених в судовому засіданні доказів слідує, що підозрюваний ОСОБА_6 тривалий час знаходиться під вартою, стороною обвинувачення протягом цього часу не приймається достатньо належних заходів для усунення обставин, які перешкоджають закінченню розгляду кримінального провадження, дані про те, що знаходячись на волі ОСОБА_6 спробує переховуватися від суду, впливатиме на свідків, потерпілих, будь-яким чином перешкоджатиме кримінальному провадженню, суду не надані.

Як зазначено в п.143 Рішення Європейського суду з прав людини «Бойченко проти Молдови»: «...одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою.» (Аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови).

Стосовно загрози втечі, практика Європейського суду з прав людини вважає, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою.(«Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії»),

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію щодо критеріїв оцінки ймовірності того, що обвинувачений може погрожувати свідкові, іншим учасникам провадження знищення доказів або іншим способом перешкоджати провадженню в справі. При встановленні наявності такого ризику Суд зокрема має проаналізувати доречні факти, прогрес у розслідуванні або судовому провадженні, особу заявника, його поведінку до та після затримання, а також будь-які інші конкретні чинники в обґрунтування ризиків, пов`язаних із тим, що він може зловживати свободою за допомогою дій із метою спричинення тиску на свідків (потерпілих) (п. 88 постанови від 10 січня 2012 р. у справі «Сокуренко проти Російської Федерації»).

Відповідно до ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Зважаючи на стан здоров`я підозрюваного, враховуючи дані про його особу, суд доходить висновку, що запобігти вказаним прокурором ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 можливо шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту із покладанням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

З урахуванням обставин, встановлених під час судового провадження, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, а клопотання захисника підлягає задоволенню та вважає необхідним змінити відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши підозрюваного з-під варти в залі суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого про продовження застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 у виді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, що полягає у забороні залишати ним житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21:00 вечора до 06:00 ранку наступного дня, на строк до 28.01.2025 включно, тобто в межах досудового розслідування.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- у нічний час доби не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- утримуватися від спілкування в будь-який спосіб з потерпілою та свідками;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до матеріалів кримінального провадження паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний ОСОБА_6 негайному звільненню з-під варти в залі судового засідання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1