ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря

судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Кам`янка Глибоцького району Чернівецької області, не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 листопада 2024 року задоволено клопотання слідчої відділення №3 ( с.Глибока) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , яке погоджене начальником Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 03 січня 2025 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_10 заставу в розмірі 1 000 000 грн та покладено на нього відповідні обов`язки.

Слідчим суддею з клопотання встановлено, що ОСОБА_7 , переслідуючи умисну корисливу мету, направлену на отримання неконтрольованого державою прибутку, вступив у попередню злочинну змову з невстановленими на даний час слідством особами, з якими став на шлях вчинення умисного, корисливого злочину, пов`язаного із незаконним переправленням осіб з числа громадян України, які бажали виїхати поза пунктом пропуску за межі території України до країн Європи.

В період часу з 25.10.2024 по 03.11.2024 невстановлені слідством особи, з якими ОСОБА_7 перебував в попередній злочинній змові, діючи відповідно до попередньо обумовленого плану, підшукали громадян України, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України поза пунктом пропуску, а саме: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Коломійчука

________________________________________________________________________________

ЄУНСС: 715/3670/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_13

Провадження №11-сс/822/337/24 Суддя-доповідач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ще трьох невстановлених осіб, яким повідомили про можливість переправлення останніх через державний кордон України до республіки Румунія за грошову винагороду в сумі від 3000 до 10 500 доларів США.

Отримавши згоду на передачу винагороди за незаконне переправлення через державний кордон України від вищевказаних громадян, невстановлені слідством особи завчасно повідомили їм про порядок незаконного переправлення через державний кордон України.

В подальшому, 03.11.2024 р. 06 год. 00 хв. ОСОБА_7 , діючи відповідно до попередньо розробленого плану та домовленості із іншими невстановленими учасниками групи, на автомобілі марки «Фольксваген Пасат» білого кольору приїхав у раніше обумовлене із ними місце в лісовій місцевості, в межах с. Опришени, Чернівецького району Чернівецької області (поблизу смітника), при цьому останній самостійно доставив у вказане місце ОСОБА_16 та ОСОБА_12 .

Прибувши в обумовлене місце, ОСОБА_7 очікував інших осіб, яких планували перевезти через державний кордон України, зокрема ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ще трьох невстановлених осіб, які приїхали у різний час та на невстановлених транспортних засобах.

Після того, як ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ще троє невстановлених осіб прибули в обумовлене місце, ОСОБА_7 надав їм вказівку сісти в автомобіль марки «Фольксваген Пасат Б4» білого кольору, при цьому вказав ОСОБА_16 керувати зазначеним автомобілем слідуючи за мотоциклом, який буде їх супроводжувати.

ОСОБА_16 , маючи намір незаконно перетнути державний кордон України, та не маючи наміру вчиняти кримінальне правопорушення, сів за кермо автомобіля марки «Фольксваген Пасат Б4» білого кольору, та розпочав рух слідом за мотоциклом. При цьому, ОСОБА_16 виконував вказівки ОСОБА_7 , який їхав на мотоциклі попереду автомобіля марки «Фольксваген Пасат Б4» щодо маршруту руху, які ОСОБА_7 надавав по телефону.

Цього ж дня, близько о 10 год. 20 хв. під час руху в напрямку лінії державного кордону з метою подальшого переправлення через державний кордон поза пунктом пропуску в с. Черепківці Чернівецького району, працівниками Державної прикордонної служби України був зупинений автомобіль марки «Фольксваген Пасат Б4» білого кольору, під керуванням ОСОБА_16 , в якому знаходилися ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та ще троє невстановлених осіб, які із місця зупинки транспортного засобу втекли.

06.11.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто сприянню незаконному переправленню осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, а у випадку, якщо суд дійде висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу, застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою ( у виді особистого зобов`язання, застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб або домашнього арешту протягом визначеного часу доби - з 23 по 07 год).

Також, у випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просить визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вважаючи оскаржувану ухвалу постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, вказує, що підозра, оголошена ОСОБА_7 , є необґрунтованою, а надані органом досудового розслідування матеріали не містять жодних доказів, які об`єктивно підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення будь-якого злочину.

Посилається на те, що витяг з ЄРДР містить інформацію про затримання 03.11.2024 року працівниками 31 прикордонного загону поблизу с. Черепківці 5 громадян України, які за сприяння невстановлених осіб намагалися незаконно перетнути державний кордон України, однак жодного згадування про роль ОСОБА_7 у цій події, у витягу не зазначено.

Вказує, що ОСОБА_7 не було затримано на місці вчинення правопорушення, а слідча дія - пред`явлення особи для впізнання за фотознімками проведена з порушенням вимог КПК, тому є неналежним доказом.

Стверджує, що у клопотанні про обрання запобіжного заходу, жодного ризику, передбаченого ст.177 КПК України, належним чином обґрунтовано не було.

Зазначає, що ОСОБА_10 є одруженим, має малолітню дитину, працює на будівництві, займається перевезеннями пасажирів, на його утриманні перебувають дружина, яка не працює та дідусь похилого віку, має постійне місце проживання, що свідчить про відсутність ризику переховування від органу досудового розслідування.

Вважає непідтвердженим ризик впливу на свідків, оскільки свідки були допитані на підставі ухвал слідчого судді Глибоцького районного суду у судовому засіданні в порядку ст.225 КПК, отже їх показання можуть бути використані як доказ під час судового розгляду.

Вказує, що при обранні найсуворішого запобіжного заходу, слідчим суддею не було враховано всі обставини відповідно до ст.178 КПК України.

Також посилається на те, що визначена слідчим суддею застава, є непосильною, враховуючи матеріальний стан підозрюваного, перебування на утриманні дружини, дитини та дідуся похилого віку, що фактично робить безальтернативним запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити.

Підозрюваний був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, однак не клопотав про участь в судовому засіданні, тому відповідно до ч.4 ст.401 КПК України, апеляційним судом не викликався.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст ухвали та вимоги апеляційної скарги, позиції учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність сукупності вагомих доказів причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Всупереч доводам апелянта, колегія суддів вважає, що підозра, яка повідомлена ОСОБА_10 є обґрунтованою, а долучені до клопотання докази є такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила дане кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182).

Окрім цього, в судовому засіданні апеляційного суду, прокурор вказав, що основними доказами причетності ОСОБА_7 до вчиненого кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування є покази свідків, які були допитані слідчим суддею в порядку ст.225 КПК України.

Таким чином, аналіз матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваної ухвали, дає підстави колегії суддів для висновку, що на даній стадії кримінального провадження при вирішенні питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як слідчим, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і слідчим суддею, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_10 .

Щодо посилання захисту на те, що витяг з ЄРДР не містить інформації про особу ОСОБА_7 та його ролі у зазначеній фабулі, колегія суддів зауважує, що витяг з ЄРДР не є доказом у кримінальному провадженні, в розумінні ст.84 КПК України. Він фактично є лише свідченням того, що за певним фактом розпочате кримінальне провадження, а виклад обставин вчинення кримінального правопорушення у ньому потребує перевірки та уточнення в ході подальшого досудового розслідування.

Що стосується тверджень захисника про неналежність доказів, на які в обґрунтування підозри посилається сторона обвинувачення, апеляційний суд наголошує на їх передчасності, оскільки, оцінка доказів з точки зору належності та допустимості, а загалом сукупності доказів з точки зору вагомості, достатності та взаємозв`язку, надається судом, відповідно до вимог ст.ст.89,94 КПК України, на іншій стадії провадження стадії судового розгляду кримінального провадження по суті.

При цьому, на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя лише вирішує питання щодо достатності певного обсягу зібраних доказів для переконання стороннього спостерігача у тому, що особа причетна до вчинення злочину та стосовно неї існують законодавчо встановлені підстави для застосування певного запобіжного заходу.

Також, колегія суддів, погоджується із висновками слідчого судді про наявність

доведених та неспростованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме - переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні.

На переконання апеляційного суду, вказані ризики обумовлені тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним переправленням громадян України через державний кордон України під час воєнного стану в Україні, з метою власного збагачення, за що законом передбачене покарання від 7 до 9 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Тому, враховуючи тяжкість ймовірного покарання, існує ризик переховування від органів досудового розслідування або суду.

Оцінюючи вищевказане, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор також вказав, що ризик переховування від слідства та суду підтверджується також тим, що ОСОБА_7 є жителем прикордонної зони та обізнаний із способами і шляхами перетину кордону, що підтверджується довідкою з прикордонної служби, копію якої він долучив в судовому засіданні до справи. За змістом цієї довідки, 11.08.2024 року під час здійснення прикордонного контролю при в`їзді в Україну в МАПП «Порубне» було затримано громадянина України ОСОБА_7 та було встановлено відсутність відомостей стосовно нього на виїзд з України.

Разом з тим, колегія суддів не може взяти до уваги дану довідку, оскільки вона не містить необхідних реквізитів документу - підпису та печатки.

Також колегія суддів вважає доведеним ризик впливу на свідків чи інших осіб у цьому кримінальному провадженні з метою зміни показань для уникнення кримінальної відповідальності, оскільки підозрюваному відомі інші особи, які займалися організацією незаконного перетину особами державного кордону і вони на даний час ще не встановлені органом досудового розслідування.

Допит свідків в судовому засіданні в порядку ст.225 КПК, на що посилається захист, не перешкоджає повторному їх допиту в ході розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи захисту про недоведеність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, колегія суддів не приймає, оскільки даний ризик слідчий суддя визнав не доведеним у судовому засіданні, з чим погоджується і колегія суддів

Посилання захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_10 працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, дружину та дідуся похилого віку не є, із врахуванням наведених вище обставин, характеру кримінального правопорушення, підставою для обрання менш суворого запобіжного заходу та не свідчить про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вказані обставини не були стримуючими факторами та не запобігли злочину, у вчиненні якого ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється.

Також існує обґрунтований сумнів у тому, що підозрюваний утримує свою родину, оскільки відсутні будь-які документальні підтвердження працевлаштування ОСОБА_10 та отримання ним доходів.

Окрім того, з довідки про склад сім`ї наявної у матеріалах доданих до клопотання вбачається, що разом з підозрюваним проживають також його батько, мати, двоє братів, сестра та дід.

Таким чином, врахувавши дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, слідчим суддею зроблено вірний висновок про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Також, слідчим суддею, у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України, визначено заставу, яка гарантуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного у разі її внесення.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Межі розміру застави залежать, зокрема, і від ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого особа підозрюється.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст. 332 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, частиною 5 вказаної статті регламентовано, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя з урахуванням наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину з корисливих мотивів, обставин інкримінованого злочину, а саме того факту, що останній підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним переправленням громадян України через державний кордон України під час воєнного стану та мобілізації в Україні, з метою власного збагачення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, інші фактичні обставини кримінального провадження, в даному конкретному випадку, визначив заставу у розмірі 1 000 000, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та відповідає меті застосування запобіжного заходу.

Визначений розмір застави узгоджується із вимогами ст.182 КПК України та позицією ЄСПЛ, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом задля забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На думку судової колегії, перспектива втрати такого розміру застави буде належною гарантією задля запобігання встановленим ризикам та забезпечення дотримання підозрюваною покладених на нього обов`язків.

Колегія суддів також враховує, що в ході допиту свідків слідчим суддею, свідок ОСОБА_14 повідомив, що за незаконне переправлення його через кордон, ним на крипто-гаманець перераховано грошові кошти в еквіваленті 10500 доларів США, свідок ОСОБА_17 вказав, що ним перераховано 6600 доларів США, а родичами свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_15 перераховано по 3000 доларів США на крипто-гаманець за кожного.

Окрім цього, ще трьох осіб, які мали намір незаконно перетнути кордон не встановлено.

Таким чином, з урахуванням наведеного, підстав вважати визначену заставу неправомірною в колегії суддів немає.

При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя врахував повною мірою обставини, які передбачені ст. 178 КПК України та на які посилається захист в апеляційній скарзі.

Таким чином, ухвала слідчого судді за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, у ході апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 309, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П. , підпис) (ПІБ)

14.11.2024 року

(дата засвідчення копії)