Провадження № 11-сс/4823/467/24 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

представника скаржника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову дізнавача відділу дізнання Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 від 14.12.2023 про закриття кримінального провадження №0011880 від 21.12.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України. Слідчий суддя вказав на відсутність порушення загальних положень досудового розслідування; оскаржувана постанова винесена на підставі зібраних матеріалів, і підстави для її скасування та задоволення скарги відсутні.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та задовольнити його скаргу, скасувавши постанову дізнавача про закриття об`єднаних кримінальних проваджень. Зазначив, що висновки слідчого судді про те, що 31.05.2015 та 03.06.2015 тілесні ушкодження йому наносив лише ОСОБА_10 , відтак повторна перевірка причетності Скромінського та Полевика до цих подій не є процесуально обґрунтованою, суперечать змісту судових рішень, які набрали законної сили, та якими встановлено, що за цими епізодами ОСОБА_10 наносив йому тілесні ушкодження разом з вищезазначеними особами. Також є безпідставними посилання слідчого судді на врахування дізнавачем вимог, зазначених в ухвалах слідчих суддів, оскільки зазначені недоліки не були усунуті під час досудового розслідування, зокрема, жодного разу не було проведено судово-медичні експертизи для встановлення ступеня тяжкості спричинених йому тілесних ушкоджень, а також не допитано всіх осіб, які на нього напали. Апелянт вказує, що досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні неодноразово було предметом розгляду судових інстанцій, які вказували на передчасність висновків дізнавача про закриття кримінального провадження.

У судове засідання апеляційного суду скаржник ОСОБА_8 не з`явився, про час і місце судового розгляду був поінформований належним чином, що підтвердив його представник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді; представника скаржника адвоката ОСОБА_7 , котрий підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до п.п.1, 6 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення або існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, в їх сукупності.

Як убачається з матеріалів справи, в об`єднаному кримінальному провадженні №0011880 від 21.12.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України, проводилося досудове розслідування за фактами заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень 31.05.2015 року, 03.06.2015 року та 05.09.2017 року.

14 грудня 2023 року старшим дізнавачем відділу дізнання Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 винесено постанову про закриття об`єднаного кримінального провадження, внесеного 21.12.2016 до ЄРДР за №0011880, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України.

У своєму рішенні дізнавач зазначив, що в ході досудового розслідування було допитано потерпілого ОСОБА_8 , який показав, що 31.05.2015 та 03.06.2015 йому наносили удари ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а 05.09.2017 ударів завдавав ОСОБА_11 .

Крім того, зі змісту вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 серпня 2017 року щодо ОСОБА_10 за фактом спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень 31.05.2015 та 03.06.2015, який набрав законної сили, убачається, що у ході розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_10 потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що 31.05.2015 та 03.06.2015 тілесні ушкодження йому наносив лише ОСОБА_10 , що унеможливлює притягнення до кримінальної відповідальності за даним фактом інших осіб. Відтак, повторна перевірка причетності ОСОБА_14 та ОСОБА_15 до подій 31.05.2015 та 03.06.2015 не є процесуально обґрунтованою.

Дізнавачем встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 у черговий раз не надав медичні документи, необхідні для призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи.

Ненадання ОСОБА_8 необхідних експерту медичних документів стало перешкодою для призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи. Про причини ненадання медичних документів, які необхідні для проведення експертизи і які згідно матеріалів кримінального провадження перебувають саме у потерпілого ОСОБА_8 , оскільки він на них посилається, потерпілий інформації не надає.

У відповідності до рішень Європейського суду з прав людини від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі», сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Однак, усупереч наведених положень, саме поведінка потерпілого унеможливлює проведення повторної судово-медичної експертизи.

У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також з матеріалів провадження вбачається, що під час досудового розслідування дізнавачем враховані вимоги, зазначені в ухвалі слідчого судді та виконані вказівки прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У справі в ході досудового розслідування зібрані усі можливі та допустимі докази, досудове розслідування було здійснене на основі принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведенні їх переконливості, диспозитивності та безпосередності дослідження показань, речей і документів, а постанова дізнавача містить належне та достатнє обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що при винесенні постанови дізнавач діяв у межах законодавства, ним були виконані всі необхідні та можливі слідчі дії. Висновки дізнавача про закриття кримінального провадження ґрунтуються на вимогах процесуального закону та матеріалах кримінального провадження.

Наведена апелянтом у скарзі мотивація свідчить про те, що особа, яка подала скаргу, у виниклій спірній ситуації вбачає незгоду з механізмом досудового розслідування, яке здійснювалось дізнавачем, методами такого розслідування, обсягом матеріалів, який був використаний у ході такого розслідування та правовим судженням, постановленим дізнавачем.

Більш того, ні подана до суду скарга, ні пояснення по такій у судовому засіданні апеляційного суду представника ОСОБА_8 , жодним чином не свідчать про наявність неповноти при перевірці вказаних обставин дізнавачем. Усі обставини по даному кримінальному провадженню дізнавачем були досліджені в повному обсязі, а прийняте рішення відповідає вимогам норм кримінального судочинства, що підтверджує й оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження.

Разом з тим, слід зазначити, що виходячи із положень ст.2 КПК України, котра визначає завдання кримінального провадження, держава не наділяє заявників правом припису для правоохоронних органів щодо конкретних норм кримінального, матеріального або процесуального законів, саме в межах яких, повинно здійснюватись таке провадження.

На це ж звертав увагу і Європейський суд з прав людини при постановленні рішення у справі «Аль Фаєд проти Франції» від 02.10.2007, зазначаючи, що розбіжності, що виникали між слідчими та заявником, не вказували на існування недоліків чи перешкод, які б завадили компетентним органам з`ясувати ці обставини. Крім того, невдоволення заявника рішеннями, схвалюваними суддями-слідчими в ході провадження, не були достатньою підставою для визнання несправедливості процесу у сенсі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, дізнавачем зібрано і вивчено в повному обсязі необхідні матеріали та, виходячи з зібраних доказів, прийнято вмотивовану постанову про закриття даного кримінального провадження, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову дізнавача Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 від 14.12.2023 про закриття кримінального провадження №0011880 від 21.12.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4