КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3958/2024 Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України
ЄУН: 368/524/21 Суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 липня 2024року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000159, внесеного до ЄРДР 11 грудня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 18 квітня 2024 року,

за участю учасників апеляційного розгляду:

прокурора ОСОБА_8

представника цивільного відповідача ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 18 квітня 2024 року ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, кримінальне провадження № 0000159 від 11 грудня 2020 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Судові витрати в сумі 2942 грн. 10 коп. стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави.

Цією ж ухвалою вирішено питання цивільних позовів та арешту майна.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в частині стягнення процесуальних витрат; процесуальні витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-20/61642-ІТ від 12 січня 2021 року у розмірі 1634,50 грн. та судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-21/16616-ІТ від 19 квітня 2021 року у розмірі 1307,60 грн. віднести на рахунок держави. В іншій частині ухвалу залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що 18 квітня 2024 року судом винесено ухвалу, якою звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження щодо нього. При цьому судом прийнято рішення щодо процесуальних витрат та стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави в рахунок відшкодування витрат на проведення судової інженерно-транспортної експертизи у розмірі 1634, 50 грн. та судової інженерно-транспортної експертизи у розмірі 1307, 60 грн.

Однак, відповідно до Постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року № 203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Таким чином, як наголошує прокурор, суд першої інстанції прийняв рішення про відшкодування витрат на проведення судових експертиз в сумі 2942,10 грн. з ОСОБА_6 на користь держави, чим істотно порушив кримінальний процесуальний закон.

Потерпілі, представник потерпілих, цивільні відповідачі, захисник та обвинувачений повідомлялись про день, час та місце апеляційного розгляду у встановленому законом порядку, проте, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подавали.

Зважаючи на позицію прокурора та представника цивільного відповідача, враховуючи положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та представника цивільного відповідача на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та за клопотанням прокурора докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що ОСОБА_6 висунуто обвинувачення в тому, що він 10 грудня 2020 року, близько 15.20 год. в світлий час доби, за несприятливих погодних умов, керуючи технічно-справним транспортним засобом - автомобілем марки «Mercedec-Benz», модель «Sprinter 311 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , із пасажирами ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухався 84км+300м автомобільною дорогою Н-01, сполученням «Київ-Знам`янка», на відстані 4 кілометра від міста Кагарлик, Обухівського району, Київської області, в напрямку від м. Кагарлик Обухівського району Київської області до міста Миронівка Обухівського району Київської області, за межами міста Кагарлик Обухівського району Київської області.

Під час руху зазначеною автодорогою ОСОБА_6 не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважним під час керування транспортним засобом та, відповідно, не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, життю та здоров`ю громадян, а також порушуючи вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 1 січня 2002 року (далі - ПДР України), згідно з яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу та допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини, виїхав на ліве по напрямку руху узбіччя, після чого з`їхав в кювет, де відбулося перекидання керованого ним автомобіля.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «Mercedec-Benz», модель «Sprinter 311 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 спричинені середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до висновку судомо-медичної експертизи № 15 від 10 березня 2021 року встановлено, що у ОСОБА_10 за даними наданих медичної документації та рентгенограм, був виявлений уламковий перелом крила правої клубової кістки зі зміщенням уламків. Ушкодження виникло в результаті дії тупого предмету, індивідуальні особливості травмуючої поверхні якого в ушкодженні не відобразились, або внаслідок удару об такий предмет. Зазначені в медичній документації діагнози забоїв правої половини грудної клітки і правого плеча не підтверджені абсолютно ніякими об`єктивними ознаками, через, що з судово-медичної точки зору до уваги не беруться та не оцінюються. Наявне тілесне ушкодження відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як не становило небезпеки для життя потерпілої і призвело до тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 день. У постанові, зокрема, вказано: «10 грудня 2020 року о 15 годині … мікроавтобус Mercedec Benz Sprinter, … під керуванням ОСОБА_6 , … не врахувавши погодні умови, допустив з`їзд у кювет, з подальшим перекиданням. В результаті чого пасажир ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження. Тілесне ушкодження, виявлене у ОСОБА_10 , могло утворитись «в результаті ДТП указаної в фабулі». Даних про будь-які інші обставини отримання ОСОБА_10 наявного у неї тілесного ушкодження, окрім зазначеної вище автомобільної травми, надані постанова та медична документація не містять. Таким чином, можна зробити висновок, що виявлене у ОСОБА_10 тілесне ушкодження «знаходиться у причинному зв`язку … з ДТП».

Відповідно до висновку судомо-медичної експертизи № 80 від 23 квітня 2021 року встановлено, що у ОСОБА_11 згідно з наданою медичною документацєю виявлені тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому тіл одинадцятого грудного і першого поперекового хребців першого ступеню. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого (-их) твердого (-их) предмету (-ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, та за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу. Виявлене у ОСОБА_11 тілесні ушкодження могли утворитись за обставин вказаних в фабулі наданої Постанови, тобто, при ДТП, яка мала місце 10 грудня 2020 року, і можуть знаходитись в причинному зв`язку з вище вказаною ДТП.

Грубе порушення водієм автомобіля марки «Mercedec-Benz», модель «Sprinter 311 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення особою, яка керує транспортним засобом, правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження.

З урахуванням заявленого стороною захисту клопотання, проти задоволення якого не заперечували прокурор та представник потерпілих, суд першої інстанції, встановивши наявність підстав, передумов та відсутність обставин, які б зупиняли або переривали строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, дійшов висновку про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та закриття провадження у справі з цих підстав.

Прокурором в апеляційній скарзі не заперечується правильність звільнення ОСОБА_6 на підставі ст. 49 КК України від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України та закриття кримінального провадження з цих підстав, а тому, з урахування положень ст. 404 КПК України, колегія суддів вказані обставини не перевіряє.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції при вирішення питання розподілу судових витрат.

Так, звільняючи ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України та закриваючи кримінальне провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що судові витрати в сумі 2942,10 грн. слід стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду в цій частині з огляду на таке.

Відповідно до ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави суд стягує документально підтверджені витрати на залучення експерта у разі ухвалення обвинувального вироку.

У даному кримінальному провадженні обвинувальний вирок не ухвалювався.

Окрім того, за змістом Постанови Об`єднаної палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21), у висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20), суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Тобто Великою Палатою Верховного Суду вказано на необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях, однак не визначено які саме витрати необхідно стягувати з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, а які відносити на рахунок держави.

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Розділом ІХ КК України визначено правові підстави та порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, однією з яких є закінчення строків давності (ст. 49 КК).

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені цією статтею строки і таке звільнення є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

В такому випадку, керуючись засадами справедливості та враховуючи загальнодозвільний тип правового регулювання кримінального провадження, наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, таких витрат.

Згідно з даними матеріалів кримінального провадження процесуальні витрати складають за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-20/61642-ІТ від 12 січня 2021 року в сумі 1634,50 грн. та судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-21/16616-ІТ від 19 квітня 2021 року в сумі 1307,60 грн.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що судові витрати підлягають стягненню не з ОСОБА_6 , а їх слід віднести на рахунок держави, про що обґрунтовано зазначено прокурором в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду.

З урахуванням встановлених обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а ухвала суду на підставі ст. 409 КПК України підлягає зміні в частині розподілу судових витрат, які необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 18 квітня 2024 року, якою ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України, кримінальне провадження № 0000159 від 11 грудня 2020 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито - змінити в частині стягнення судових витрат.

Процесуальні витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи

№ СЕ-19/111-20/61642-ІТ від 12 січня 2021 року у розмірі 1634,50 грн. та судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-21/16616-ІТ від 19 квітня 2021 року у розмірі 1307,60 грн.віднести на рахунок держави.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4