ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 636/6882/24 Номер провадження 1-кс/636/861/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуїв клопотання прокурора Чугуївської окружної прокуратури в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:

Прокурор Чугуївської окружної прокуратури в Харківській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області з клопотанням про арешт майна, а саме: посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , яке поміщено до сейф пакету PSP №1440285 на якому зроблені пояснювальні написи та підписи учасників слідчої дії.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що 28.08.2024 близько 07 год. 02 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , у громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено та в подальшому вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 з ознаками підробки.

В період часу з 08 години 17 хвилин до 08 години 24 хвилини 28.08.2024 в ході проведення огляду місця події старшим дізнавачем СД Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності двох понятих у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено та вилучено:

- посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , яке поміщено до сейф пакету PSP №1440285 на якому зроблені пояснювальні написи та підписи учасників слідчої дії.

Відомості про кримінальне правопорушення кримінальний проступок, відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 214 КПК України сектором дізнання Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000283 від 28.08.2024, за попередньою кваліфікацією ч. 4 ст. 358 КК України.

Постановою дізнавача СД Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 28.08.2024 вказані речі були визнані речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000283 від 28.08.2024.

Фактичним власником вилученого майна, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане ТСЦ 5141, на ім`я ОСОБА_4 , є громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , (тел. НОМЕР_2 ).

Згідно рапорту поліцейського ВРПП Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області сержанта поліції ОСОБА_7 , під час несення служби в складі екіпажу 1943, 28.08.2024 о 06 годині 40 хвилин на блок посту « АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_4 пред`явив для перевірки посвідчення водія НОМЕР_1 на своє ім`я. В ході перевірки вказаного посвідчення за базами ІПНП було виявлено, що серія та номер вказаного посвідчення зареєстроване за іншою особою, після чого було здійснено виклик, через оператора 102, слідчо-оперативної групи.

З метою отримання інформації, що цікавить досудове розслідування, зібрання доказів, для встановлення винних осіб до вчинення кримінального правопорушення за вказаних обставин, подальшого встановлення інших осіб, що причетні до кримінального правопорушення, а також уточнення відомостей стосовно часу, місця та дати скоєння вищевказаного кримінального правопорушення виникла необхідність у здійсненні детального дослідження вилученого майна: посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 .

Вказані відомості про вчинене кримінальне правопорушення 28 серпня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000283 за ознаками складу кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

28 серпня 2024 року було винесено постанову про визнання вищевказаної речі речовим доказом.

Прокурор в поданому до суду клопотанні про арешт майна просила розглянути клопотання за її відсутності.

Слідчий суддя, дослідивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вказаного клопотання, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачений виключно судовий порядок позбавлення права власності.

Як вбачається з ч. ч. 1, 2 і 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту майна є, зокрема, забезпечення кримінального провадження. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом кримінального правопорушення, засобом чи знаряддям його вчинення, тощо. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Прокурором доведено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а також, що тимчасово вилучене майно, визнано речовим доказом відповідно до ст. 98 КПК України та обґрунтована необхідність заборони у користуванні та розпорядженні зазначеним майном, оскільки існує ризик того, що воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, втрачене, використане, перетворене, відчужене, передане, пересунуте, що призведе до втрати слідів, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні. Таким чином, враховуючи вище викладені ризики відносно вилученого майна як доказу у цьому кримінальному провадженні, приймаючи до уваги, що його втрата або зникнення, значно ускладнить або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню. При цьому враховується розумність та співрозмірність обмеження права володіння завданням цього кримінального провадження. Також слідчий суддя вважає, що арешт тимчасово вилученого майна не призведе до негативних наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, в зв`язку з неприбуттям в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду цього клопотання слідчим суддею не здійснювалося.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Чугуївської окружної прокуратури в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду місця події майно, а саме: посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , яке поміщено до сейф пакету PSP №1440285 на якому зроблені пояснювальні написи та підписи учасників слідчої дії.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1