Справа № 639/5695/24
Провадження 1-в/639/460/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_4 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»

вироку Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» ОСОБА_4 про приведення вироку Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 відносно засудженого ОСОБА_5 до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року.

Клопотання мотивоване тим, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 ОСОБА_5 засуджений за ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_5 :

27.07.2020 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1404,69 грн.;

05.08.2020 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 709,24 грн.;

08.08.2020 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1262,67 грн.;

17.08.2020 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2354,64 грн.;

16.09.2020 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1404,69 грн.;

07.10.2020 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 902, 22 грн.

У подальшому ОСОБА_5 був засуджений 05.06.2024 Київським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі вищевикладеного, начальник ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» просить привести вирок Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 у відповідність до Закону №3886-ІХ.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечував.

Від адміністрації ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» та засудженого надійшли заяви, в яких вони просили клопотання розглядати без їх участі, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2020 рік становило 2102 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 ОСОБА_5 засуджений за ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_5 :

27.07.2020 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1404,69 грн.;

05.08.2020 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 709,24 грн.;

08.08.2020 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1262,67 грн.;

17.08.2020 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2354,64 грн.;

16.09.2020 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1404,69 грн.;

07.10.2020 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 902, 22 грн.

У подальшому ОСОБА_5 був засуджений 05.06.2024 Київським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 за епізодами від 27.07.2020, 05.08.2020, 08.08.2020, 16.09.2020, 07.10.2020 завдав матеріальну шкоду потерпілим за кожним з діянь на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені ними діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону.

При цьому ОСОБА_5 підлягає звільненню, зокрема, від покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2024 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Разом із тим, за епізодом крадіжки від 17.08.2020, з кваліфікуючою ознакою повторності, за вчинення якого ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України, спричинена матеріальна шкода потерпілому перевищує розмір двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна.

Відтак, за вироком від 05.04.2024 ОСОБА_5 необхідно вважати засудженим за вчинення 17.08.2020 р. таємного викрадення чужого майна.

У той же час, оскільки інші епізоди діянь ОСОБА_5 за даним вироком підлягають декриміналізації, в тому числі і за ч. 1 ст. 185, а також за ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами, вчиненими до 17.08.2020), ознака повторності за епізодом від 17.08.2020 р. підлягає виключенню з кваліфікації дій ОСОБА_5 , та його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 2 років обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно, відносно ОСОБА_5 підлягає приведенню у відповідність до вимог КК України і останній за часом вирок Київського районного суду м. Харкова від 05.06.2024, а саме в частині призначення покарання додаткого підлягає застосуванню ст. 72 КК України. Остаточне покарання ОСОБА_5 за даним вироком у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі підлягає залишенню без змін.

За таких обставин, клопотання начальника ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_4 задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , привести у відповідність до вимог Кримінального кодексу України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного за вироком Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі; на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 05.06.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , привести у відповідність до вимог Кримінального кодексу України.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим у той же термін після отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1