Справа № 364/854/24
Провадження № 1-кп/364/81/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2024, Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань, в селищі Володарка, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0002199 від 26.06.2024 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Рокитне Рокитнянського району Київської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, непрацюючого, військовозобов`язаного, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачає відповідальність за ч. 1 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 05.03.2024 по справі № 375/2124/23 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру МВС Територіального сервісного центру 3242 Регіонального сервісного центру МВС в Київській області ОСОБА_5 посвідчення водія не отримував.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення, згідно із ст. 129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства. Як установлено у ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Однак, 25.06.2024, ОСОБА_5 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом строком на 5 (п`ять) років, всупереч вищевказаної постанови Рокитнянського районного судом Київської області від 05.03.2024, яка набрала законної сили 15.03.2024, усвідомлюючи те, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовженого на підставі Указу Президента України 271/2024 від 06.05.2024, затвердженого Законом України № 3684-IX від 08.05.2024, керував транспортним засобом, а саме автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Р17 сполученням с. Логвин - селище Володарка Білоцерківського району Київської області, де був зупинений працівниками патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківського району УПП в Київській області ДПП.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вказав, що 25.11.2024 в селищі Володарка між ним, прокурором Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002199 від 26.06.2024, з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 , за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Крім того, між сторонами було узгоджено покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 382 КК України у виді 2 років позбавлення волі із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням. При цьому, сторони розуміють, що в такому випадку судом встановлюється іспитовий строк тривалістю від одного року до трьох років із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

Також в угоді про визнання винуватості сторонами передбачені наслідки її укладення і затвердження, наслідки невиконання цієї угоди, визначені статтями 473, 476 Кримінального процесуального кодексу України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, надавши стверджувальну відповідь на питання щодо визнання ним вчинення викладених в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості обставин.

Поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та щирості його позицій.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 просили затвердити угоду про визнання винуватості, розуміючи наслідки її укладення і затвердження, а також наслідки невиконання цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми діями вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили і кваліфікує такі дії за ч. 1 ст. 382 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників процесу, суд вважає, що укладення угоди є добровільним, угода повністю відповідає вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України та може бути затверджена судом.

Кримінальне провадження підсудне Володарському районному суду Київської області на підставі частини першої статті 32 КПК України.

Ч. 5 ст. 469 КПК України вказує, що укладення угоди може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яке за визначенням ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Крім того, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд відносить його щире каяття.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого проступку, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 суд відносить вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Зважаючи на усе наведене та враховуючи позиції прокурора, сторони захисту щодо затвердження угоди, беручи до уваги відсутність в обвинуваченого судимості (а.к.п. 30-31), посередню характеристику з місця проживання (а.к.п. 35), на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався (а.к.п. 32-33), перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 13.03.2020, як призовник (а.к.п. 34), суд за таких обставин дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної 25.11.2024 між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 і призначення узгодженої сторонами міри покарання: у виді 2 років позбавлення волі зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

Оскільки питання щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 прокурором перед судом не ставилось та з учасниками процесу не обговорювалось, одночасно враховуючи, що обвинувачений не становить собою суспільної небезпеки, суд вважає, що до набрання вироком законної сили, запобіжний захід йому не доцільно обирати.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25.11.2024, в селищі Володарка між прокурором Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002199 від 26.06.2024 з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_4 , у приміщенні Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, - не обирати.

На вирок може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку негайно вручити після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1