Провадження № 1-кс/947/9676/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000020 від 13.01.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Овідіополь Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, займаючого посаду міського голови Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України.

Як зазначає у клопотанні слідчий, досудовим розслідуванням в рамках вказаного кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи головою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, діючи в умовах воєнного стану, запровадженого на території України Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, термін дії якого неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ за рахунок вчинення корисливого злочину, володіючи добрими організаторськими здібностями, 18.07.2024 року організував напад, поєднаний з погрозою застосування насильства, на співзасновницю ТОВ «ГОДЖИ» ОСОБА_9 , з метою вимагання в останньої передачі належної їй частки в розмірі 50% в статутному капіталі зазначеного підприємства.

З цією метою ОСОБА_4 у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місці, за невстановлених на даний час обставинах залучив до своєї протиправної діяльності ОСОБА_10 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які були обізнані про протиправність дій останнього та, усвідомлюючи протиправність намірів ОСОБА_4 , вступили з ним у попередню змову щодо здійснення під керівництвом останнього фізичного та морального впливу на потерпілу ОСОБА_9 , з метою заволодіння правом на її майно.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що 02.07.2020 року у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, під приводом здійснення спільної господарської діяльності, шляхом обману вмовили ОСОБА_9 передати належну їй базу відпочинку загальною площею 2215,62 кв.м, що розташована на земельній ділянці площею 1200 кв.м в селищі Сергіївка Білгород-Дністровського району, у статутний капітал підконтрольного їм ТОВ «ГОДЖИ» з визначенням розміру частки 50%. Іншу частину в розмірі 50% статутного капіталу зазначені особи оформили на підконтрольного їм ОСОБА_11 .

Після передачі майна бази відпочинку, належної ОСОБА_9 в статутний капітал ТОВ «ГОДЖИ», відповідно до рішення вказаного Товариства від 02.07.2020 року за № 02/2020 остання отримала 50 % у статутному капіталі товариства та відповідно 50 % отримав ОСОБА_11 .

Починаючи із вказаного періоду, ОСОБА_9 була лише формальним співзасновником ТОВ «ГОДЖИ» в рівних долях із ОСОБА_11 , проте будь-якої участі у діяльності Товариства не брала, доходів не отримувала та доступу до бази відпочинку не мала.

Разом з тим, від імені ОСОБА_11 управління та розпорядження базою відпочинку здійснював ОСОБА_4 разом із невстановленими особами, підконтрольними йому.

Надалі, після смерті 31.07.2020 року співзасновника ТОВ «ГОДЖИ» ОСОБА_11 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та при невстановлених обставинах, однак не раніше 09.07.2024 року право власності на частку у статутному капіталі ТОВ «ГОДЖИ» у порядку спадкування за законом набув син померлого ОСОБА_12 .

Після отримання спадщини, ОСОБА_12 при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, надав засвідчену нотаріусом ОСОБА_13 довіреність ОСОБА_14 , згідно якої доручив останній діяти від його імені та в його інтересах.

Окрім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що починаючи із 14.03.2024 року ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на протиправне збагачення, розпочав підшукування покупців приміщення бази відпочинку, яка входила до статутного капіталу ТОВ «ГОДЖИ».

З цією метою, без погодження та фактичного відома власників ТОВ «ГОДЖИ» ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , у невстановлені дату, час та місці, ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_15 придбати вищевказану базу відпочинку, яка перебувала у статутному капіталі ТОВ «ГОДЖИ», за грошову винагороду в сумі 120 000 доларів США.

В подальшому, 15.07.2024 року у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та за невстановлених обставин, без відома ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , невстановленими особами внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни власників ТОВ «ГОДЖИ», згідно яких власницею частки у розмірі 50%, якою раніше був ОСОБА_12 , стала ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 18.07.2024 року, більш точний час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами, організував напад на співзасновницю ТОВ «ГОДЖИ» ОСОБА_9 , поєднаний з погрозою застосування насильства над нею, з метою вимагання в останньої передачі належної їй частки підприємства ТОВ «ГОДЖИ» підконтрольним йому особам.

Цього ж дня, 18.07.2024 року о 15 год. 08 хв. до ОСОБА_9 , яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_2 підійшли четверо невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на вимагання в останньої передачі належної їй частки у статутному капіталі підприємства ТОВ «ГОДЖИ», шляхом погроз застосування насилля над потерпілою, вчинили психологічний тиск на ОСОБА_9 , при цьому явно демонструючи свою зухвалість безпринципний характер та байдужість до людського болю, спроможність чинити протиправні дії відносно осіб будь-якої статі та віку, під час якого висунули вимогу передачі належної їй частки у статному капіталі ТОВ «ГОДЖИ» на користь підконтрольних ОСОБА_4 осіб.

З метою залякування потерпілої та справлення в неї враження дійсності виконання злочинних намірів, під час вказаної зустрічі невстановлені особи плеснули в обличчя ОСОБА_9 воду, попередивши, що у разі відмови виконати вимогу ОСОБА_4 щодо передачі належної їй частки у статному капіталі ТОВ «ГОДЖИ» наступного разу замість води буде кислота.

За вказаних обставин, 19.07.2024 року ОСОБА_4 було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

В цей же день, 19.07.2024 року, ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація вимагання передачі права на майно з погрозою насильства над потерпілим, вчинена за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, посилаючись на характер імовірно вчиненого злочину, наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України та враховуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного.

У судовому засіданні -

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 просив врахувати тяжкість покарання за злочин, який інкримінується підозрюваному ОСОБА_4 , наявність вагомих доказів імовірно вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, а також те, що останній вже повідомлявся про підозру за ч. 2 ст. 350 КК України та на даний час кримінальне провадження за вказаною статтею відносно ОСОБА_4 розглядається у Білгород-Дністровському районному суді Одеської області. Дані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку також із тим, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_4 , пов`язаний із погрозою застосування насильства, прокурор просив обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під варто без визначення розміру застави. На його думку, інші, більш м`які запобіжні заходи, не будуть здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні. Зазначив про те, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри підтверджується матеріалами доданими в обґрунтування клопотання, перелік яких наведено у клопотанні, а також матеріалами НСРД, які наразі не розсекречені. Вказав про те, що йому невідомо про обставини побиття підозрюваного ОСОБА_4 при його затриманні.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заявив у судовому засіданні скаргу в порядку статті 206 КПК України на завдання його підзахисному ОСОБА_4 19.07.2024 року тілесних ушкоджень під час затримання в порядку статті 208 КПК України співробітниками УСБУ в Одеській області. Зазначив, що ОСОБА_4 був затриманий 19.07.2024 року оперуповноваженими працівниками УСБУ в Одеській області в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000000020 від 13.01.2024 р. Подіям, які передували затриманню особи, стало побиття та катування людини, яка не чинила опір та жодною поведінкою на виражала злісну непокору працівникам правоохоронних органів. Так, зі слів ОСОБА_4 , ще до початку процедури затримання, навіть до фактичної появи слідчого із понятими, декілька осіб із наплічними пов`язками та із застосуванням тканинних масок, які закривають обличчя («балаклавах») в кабінеті Білгород-Дністровського міського голови на другому поверсі будівлі Білгород-Дністровської ради за адресою: вул. Михайлівська, 56 - використовуючи фізичне насилля, повалили затриманого на підлогу, наносили удари ногами в область реберної поверхні грудинної клітини, наклонившись над тілом ОСОБА_4 нанесли удари по обличчю, декілька осіб утримували затриманого, а інші особи, руками охопивши шию затриманого, викликаючи удушення. При цьому особи, що проявляли насилля, супроводжували свої дії образливими словами в бік затриманого, принижували його честь та гідність та вимагали від затриманого пароль від телефону. В результаті неправомірного застосування сили ОСОБА_4 отримав наступні тілесні ушкодження: забійну рану голови: потилиці, лобової області, гематома правої половини обличчя, набряк, внутрішній крововилив у порожнину правого ока, подряпина лівої скроневої частини голови, садни на обох передпліччях, синці та припухлість у реберній та міжреберній частини грудної клітини, поранення ліктя, тощо. На сьогодні, ОСОБА_4 повідомив про те, що до доставлення його до ІТТ, його було направлено до лікарні, де діагностовано у нього перелом 5 ребер. Посилаючись на ч. 6 ст. 206 КПК України просив доручити Державному бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаїв, із підрозділом у м. Одеса (вул. Мечнікова, 59 а) здійснити перевірку фактів, викладених у даній скарзі в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 . Зобов`язати начальника Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» (у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) негайно організувати та забезпечити судово-медичне обстеження ОСОБА_4 , відповідно до порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я. Доручити Державному бюро розслідувань внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за вказаним фактом. Призначити судово медичну експертизу, проведення якої доручити експертам КЗ «Одеському обласного бюро судово-медичної експертизи» та на вирішення експертів КЗ «Одеського обласного бюро судово- медичної експертизи» ДОР поставити питання: чи наявні на обличчі, кінцівок та тулубі ОСОБА_4 тілесні ушкодження? Який ступінь вказаних тілесних ушкоджень та яке місце їх локалізації? Який механізм їх отримання та чи могли вони бути нанесені іншою особою (особами) із застосуванням ударів рук та ніг? Чи могли вказані ушкодження бути утворені (отримані) 19 липня 2024 року? Крім цього, долучив до клопотання заяву про злочин за вказаним фактом, яку було подано 19.07.2024 року до Білгород-Дністровського відділу поліції та фотознімки з місця події. Щодо клопотання прокурора зазначив, що підозра пред`явлена його підзахисному є необґрунтованою. З матеріалів долучених до клопотання стороною обвинувачення не вбачається причетність ОСОБА_4 до погроз застосування насильства відносно потерпілої. Ризики, на які посилається прокурор є недоведеними. Наявність у ОСОБА_4 підозри у іншому кримінальному провадженні відповідно до презумпції невинуватості не може враховуватися слідчим суддею при встановленні ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення. Прокурором також не доведено неможливість застосування до його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, або неможливість визначення застави. Просив у задоволенні клопотанні відмовити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 зазначив, що підозра, пред`явлена його підзахисному ґрунтується на обставинах, які не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. У повідомленні про підозру описуються абстрактні події за слів потерпілої, які не підтверджуються. Він вважає повідомлення про підозру, пред`явлене ОСОБА_4 необгрунтованим. ОСОБА_4 є міським головою Білгород-Дністровської міської ради, займає відповідальну посаду та його участь у житті району є важливою складовою для забезпечення нормального функціонування усієї міської ради. Звернув увагу на те, що його підзахисний має значну кількість грамот, відзнак та подяк,в тому числі від військових частин, які здійснюють захист держави в умовах воєнного стану. Наголосив на відсутності ризиків, на які посилається прокурор. Просив у задоволенні клопотання відмовити та обрати більш м`який запобіжний захід.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 долучив у судовому засіданні характеризуючі підозрюваного матеріали, також звернув увагу на те, що підозра пред`явлена його підзахисному є необґрунтованою. Жодного нападу в рамках кримінального провадження на ОСОБА_9 скоєно не було, тим паче за участю ОСОБА_4 . Показами ОСОБА_9 підозра пред`явлена ОСОБА_4 не підтверджується. В матеріалах клопотання не міститься жодних доказів на причетність ОСОБА_4 до організації нападу на потерпілу. Зазначив про те, що будь-яких доказів щодо обгрунтованості пред`явленої його підзахисному підозри немає, а тому і немає підстав для обрання будь-якого запобіжного заходу в рамках кримінального провадження. Ризиків про які зазначає прокурор не існує в рамках кримінального провадження. Підозрюваний ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, так як одружений, раніше не судимий, має постійне місце мешкання, позитивно характеризується, має грошові кошти, нерухоме майно та постійне місце роботи. Просив відмовити у задоволенні клопотання в повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_4 зазначив, що жодного відношення до інкримінованих йому дій не має. З ОСОБА_9 він не знайомий та ніколи з нею не спілкувався. Звернув увагу на те, що остання його оговорює з метою помсти. Зазначив, що до нього в кабінет увірвалися 8-10 чоловік, які повалили його на підлогу, почали бити його руками, ногами, задавали якісь незрозумілі йому питання, просили у нього його телефон, закрили йому рот, перекрили кисень, зломали 5 ребер, при цьому він не вчиняв супротив. Після цього він потребує лікування. Просив відмовити у задоволенні клопотання, з огляду на його необгрунтованість.

У судове засідання також з`явилися:

-секретар Білгород-Дністровської міської ради Одеької області ОСОБА_17 , який заявив, що бажає взяти на поруки підозрюваного ОСОБА_4 та просив прийняти до уваги той факт, що на сьогоднішній день в складний час для міста, з огляду на проблеми із водопостачанням та в сфері ЖКХ, міський голова ОСОБА_4 сумлінно виконував свої обов`язки та його відсутність на робочому місці дуже негативно впливе на місто та його мешканців;

-депутат Білгород-Дністровської районної ради Одеської області ОСОБА_18 , який заявив, що готовий взяти на поруки підозрюваного ОСОБА_4 , так як дуже добре його знає, як людину тільки з гарної сторони, вважає його порядною людиною, яка допомагає дітям, приділяє багато уваги освітнім процесам, а тому він готовий за нього поручитися;

-депутат Білгород-Дністровської міської ради Одеської області ОСОБА_19 , який зазначив, що також готовий взяти на поруки підозрюваного ОСОБА_4 з огляду на те, що під час дії війського стану місту залишатися без керівництва це велика втара, а тому він, як представник громади, просить суд передати підозрюваного йому на поруки.

Після оголошення заяв вказаних осіб про взяття підозрюваного ОСОБА_4 на поруки, слідчий суддя заслухав думку учасників процесу щодо даних заяв.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 заперечував проти обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного у виді особистої поруки, вказуючи на те, що вказаний запобіжний захід не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисники адвокати: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 підтримали заяви депутатів Білгород-Дністровської міської ради ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та серетаря Білгород-Дністровської міської ради ОСОБА_17 про взяття на поруки.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання, матеріали які обґрунтовують доводи клопотання та матеріалаи надані стороною захисту, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 19.07.2024 року ОСОБА_4 було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

В цей же день, 19.07.2024 року, ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація вимагання передачі права на майно з погрозою насильства над потерпілим, вчинена за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри на підставі якої здійснено затримання та законність мети цього затримання й подальшого тримання під вартою.

До того ж, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, слідчим суддею встановлено, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України підтверджується: протоколами допиту потерпілої ОСОБА_9 від: 14.01.2024 року, 20.05.2024 року, 17.07.2024 року, 18.07.2024 року, протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_9 від 18.07.2024 року, протоколами допиту свідка ОСОБА_15 від: 21.05.2024 року та 19.07.2024 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 19.07.2024 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

На підставі зазначеного, слідчий суддя вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у можливому вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Заперечення сторони захисту про те, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є необгрунтованою спростовуються матеріалами, долученими до клопотання стороною обвинувачення.

Одночасно, слідчий суддя акцентує увагу сторони захисту на те, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення останнім кримінально-протиправних дій.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, яке імовірно загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, суспільно-небезпечний характер інкримінованого підозрюваному злочину, а також те, що підозрюваний з пред`явленою йому підозрою категорично не погоджується, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя приймає до увагу посилання сторони захисту на міцні соціальні зв`язки підозрюваного ОСОБА_4 та вважає, що їх наявність зменшує ризик переховування підозрюваного, проте не виключає його з огляду на обставини інкримінованого злочину підозрюваному тяжкість покарання, яке йому може загрожувати у випадку направлення обвинувального акту до суду та визнання судом його винним у вчиненні злочину.

Прокурором також доведено ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину, оскільки наразі проводиться досудове розслідування, встановлюються особи, які, окрім ОСОБА_4 , можуть бути причетні до вчинення злочину, а тому існує ризик того, що підозрюваний може підтримувати зв`язок з такими особами та віддавати їм вказівки щодо знищення речей та документів, які можуть мати значення доказів в рамках кримінального провадження.

Слідчий суддя також погоджується з доводами клопотання, що існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з погрозами застосування насильства з метою схилення їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, адже ОСОБА_4 наразі підозрюється у вчиненні організаціївимагання передачі права на майно з погрозою насильства над потерпілим, за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, а потерпіла та свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

Одночасно, прокурором доведено ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки станом на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення злочину в рамках кримінального провадження, а отже, ОСОБА_4 матиме можливість підтримувати зв`язок із такими особами, тим самим сприяти їх переховуванню від органу досудового розслідування та суду, а тому ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України наразі також існує в рамках кримінального провадження.

Сторона обвинувачення в своєму клопотанні посилається також на наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме на те, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та вважає, що вказаний ризик не знайшов свого підтвердження в матеріалах доданих в обґрунтування клопотання з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та стороною обвинувачення не надано данних про те, що він має статус підозрюваного/обвинуваченого в рамках будь-якого іншого кримінального провадження.

Слідчий суддя, з урахуванням наявності обґрунтованої підозри прийшов до висновку про доцільність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя, приймає до уваги обставини, викладені підозрюваним ОСОБА_4 у судовому засіданні та його захисником у скарзі, поданій у судовому засіданні, щодо факту застосування до підозрюваного ОСОБА_4 під час його затримання, в порядку статті 208 КПК України, психологічного, фізичного насилля та катування працівниками УСБУ в Одеській області, та звертає увагу на наступне.

Відповідно до положень частини 6 статті 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

З огляду на вказане, слідчий суддя вважає за необхідне з метою дотримання прав підозрюваного ОСОБА_4 зобов`язати посадових осіб Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» та Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також доручити Другому слідчому відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві провести перевірку фактів викладених у скарзі підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо застосування відносно нього фізичного, психологічного впливу та катування співробітниками УСБУ в Одеській області з метою дотримання прав підозрюваного.

Одночасно, щодо вимог скарги сторони захисту в частині: доручення Державному бюро розслідувань внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про факт побиття підозрюваного ОСОБА_4 та призначення судово медичної експертизи, слідчий суддя прийшов до наступного.

Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити стороні захисту те, що у випадку наявності в діяннях осіб складу злочину та невнесення відомостей про вчинення злочину співробітниками ДБР до ЄРДР підозрюваний або його представник мають право на звернення до слідчого судді із скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України із вимогою зобов`язати посадових осіб протягом 24-ьох годин внести такі відомості до ЄРДР. В даному провадженні слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання щодо внесення відомостей про злочин до ЄРДР за заявою особи відповідно до положень, які визначені в статті 194 КПК України.

Також, слідчий суддя звертає увагу сторони захисту на те, що у слідчого судді при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу відстуні правові підстави для призначення в рамках кримінального провадження судово-медичної експертизи, а тому в цій частині вимоги скарги слідчий суддя також вважає необгрунтованими.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 , який, в умовах воєнного стану, займаючи посаду голови міської ради, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із вимаганням зпогрозою застосування насильства відносно потерпілої, в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе унеможливити ухилення підозрюваного від органу досудового слідства, суду, а запобіжні заходи у вигляді особистої поруки та особистого зобов`язання є недоцільними, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики.

Так, слідчий суддя прийшов до висновку, що в задоволенні заяв ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_17 про взяття підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на поруки слід відмовити, оскільки вказаний запобіжний захід є надто м`яким та не буде здатним вплинути на запобігання встановленим слідчим суддею ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.

За таких обставин, слідчий суддя ввжає, що неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженн щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Слідчий суддя враховує те, що підозрюваному ОСОБА_4 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, пов`язаного із погрозою застосування насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, прийшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього без визначення розміру застави.

З урахуванням викладеного, клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196, 206, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяв депутатів Білгород-Дністровської міської ради ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та серетаря Білгород-Дністровської міської ради ОСОБА_17 про взяття підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на поруки відмовити.

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000020 від 13.01.2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 16.09.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України зобов`язати посадових осіб Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» та Філію Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доручити Другому слідчому відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві провести перевірку фактів викладених у скарзі підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо застосування відносно нього фізичного, психологічного впливу та катування співробітниками УСБУ в Одеській області.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1