Справа № 214/5878/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000827 від 26.04.2024 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровськ Дніпропетровської області, громадянство України, яка має середньо-технічну освіту, працює майстром виробничого навчання у ДПТНЗ «Криворізький центр професійної освіти робітничих кадрів торгівлі та ресторанного сервісу», на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2024 року о 07-59 годині, в світлий час доби, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , рухалась по мокрому асфальтному покриттю по вул. Марійська з боку вул. Світлогірська в напрямку вул. Вільної Ічкерії у Саксаганському районі м. Кривого Рогу. В цей час, в автомобілі, також, перебувала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилась в якості пасажира на передньому сидінні. Водій ОСОБА_5 керувала автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п.2.9а ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наближаючись до магазину «Євроколесо» по вул. Марійська в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , проявила неуважність до дорожньої обстановки, діючи з кримінальною протиправною недбалістю, продовжила рухатися з небезпечною швидкістю, не врахувавши стан дорожнього покриття та не обрала у вказаних дорожніх умовах безпечну швидкість руху, чим порушила п.п.1.5, 2.3б, та 12.1 ПДР України, відповідно до яких: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

В результаті порушення зазначених вимог ПДР України, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , не впоралась з керуванням та виїхала за межі проїзної частини вправо, де допустила наїзд на нерухому перешкоду у вигляді металевого паркану, після чого, в некерованому, стані виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення з автомобілем «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався в зустрічному напрямку прямо.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої хребтово-спиномозкової травми струс спинного мозку, неускладненого компресійно-уламкового перелому 1-го поперекового хребця, садна обличчя, струсу головного мозку, які відносяться до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, тривалістю більше 21 доби.

Між порушенням водієм ОСОБА_5 вимог п.п.12.1 ПДР України та настанням наслідки заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілій ОСОБА_4 наявний прямий причинний зв`язок.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 належить кваліфікувати зач.1 ст.286-1 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

16.07.2024 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 укладено угоду про примирення.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 пояснила, що вона цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненому нею кримінальному правопорушенні, яке відносяться до категорії нетяжких злочинів. Крім того, зазначила, що розуміє надані їй законом права та наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України, наслідки їх невиконання, передбачені ст.476 КПК України, згодна з видом покарання, яке до неї буде застосовано в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні даної угоди. Окрім того, обвинувачена повністю визнала себе винуватою в кримінальному правопорушенні передбаченому ч.1 ст.286-1 КК України, сплату потерпілій відшкодування в розмірі 11666 грн., на підтвердженні чого суду надана квитанція №173959589 від 20.08.2024 року.

Захисник обвинуваченої підтримав позицію останньої, просив затвердити угоду про примирення з потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні вважала за можливе затвердити угоду про примирення, підтвердила отримання від обвинуваченої в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 11666 грн.

Прокурор, заперечував проти затвердження угоди про примирення. Надав письмові заперечення, в яких зазначив, що встановленні в угоді обставини, жодним чином не впливають на суспільну небезпечність вчиненого діяння та, відповідно, не знижують ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 злочину. Окрім того, на думку прокурора, застосування у цьому випадку ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі суперечитиме самому «духу Закону». Так, 16.02.2021 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху», яким внесено зміни до Кримінального кодексу України з метою більш жорсткого дотримання учасниками дорожнього руху ПДР України та доповнено статтею 286-1, санкція якої передбачає більш суворе покарання, ніж санкція статті 286 КК України. Окремо, прокурор зазначає, що вказаним Законом внесено зміни до ст.75 КК України та встановлено пряму заборону на звільнення від відбування покарання з випробуванням осіб, які вчинили злочин у сфері правил безпеки дорожнього руху в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння. Отже, прокурор вважає, що застосування положень ст.69 КК України видається таким, що суперечитиме задуму законодавця.

Вислухавши сторони кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та інші матеріали провадження, що наявні у розпорядженні суду на даній стадії судового провадження, вивчивши та перевіривши на відповідність вимогам закону угоду про примирення, суд переконався, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, в тому числі відповідає вимогам закону про кримінальну відповідальність узгоджене сторонами угоди покарання з застосуванням ч.1 ст.69 КК України.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

При проведенні судового засідання судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє: права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання; інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, а також наслідки невиконання угоди, відповідно до ст.476 КПК України.

Суд, також, переконався у добровільності укладення потерпілою та обвинуваченою угоди і, що вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

За таких підстав, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, у зв`язку з чим дії останньої правильно кваліфіковано за ч.1 ст.286-1 КК України.

При призначені покарання визначеного угодою від 16.07.2024 року суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченої, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій визнається щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої моральної шкоди, надання допомоги потерпілій після вчинення злочину.

Обставин, відповідно до ст.67 КК України, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обвинувачена ОСОБА_5 по відношенню до інкримінованого їй кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (том 2 а.с.124).

Окрім того, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка, як за місцем мешкання, так і за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не судима (том 2 а.с.123), в КП «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває (том 2 а.с.124, 125).

Так, відповідно до ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком суду угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє зазначеним вище суб`єктам кримінального провадження самостійно визначити вид покарання яке понесе винна особа.

Суд при ухваленні вироку на підставі угоди та призначенні покарання зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність. За таких обставин сторони угоди, визначаючи покарання, зобов`язані дотримуватись положень Розділу ХІ «Призначення покарання» Загальної частини КК України.

За правилом ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВССУ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», сторони мають право узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п.3 ч.1 ст.65 КК України). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК України, мають право, використовуючи положення ст.69 КК України, узгоджувати: основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України; або інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин; або не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч.2 ст.69 КК України.

Угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу, адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норму права про примирення щодо конкретного (їх) випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні (публічні) інтереси.

Суд вважає, що зміст укладеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 угоди про примирення жодним чином не суперечить інтересам суспільства, у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін. Обґрунтованих підстав обмежувати дію принципу диспозитивності у цьому конкретному кримінальному провадженні суд не встановив. Узгоджене сторонами угоди покарання за видом та розміром відповідає вимогам ст.ст.65-67, 69 КК України і не виходить за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність, зокрема ч.2 ст.53 КК України.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченій ОСОБА_5 узгоджене сторонами угоди про примирення, покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Окрім того, частиною 4 статті 174 КПК України встановлено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як слідує з ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.04.2024 року, в межах зазначеного кримінального провадження, накладено арешт на автомобіль «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить на праві власності ОСОБА_9 (том 2 а.с.30-32).

Окрім того, ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.04.2024 року накладено арешт на автомобіль «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , належить на праві власності ОСОБА_7 (том 2 а.с.38-40).

Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне зняти арешт з вказаних вище речей.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Окрім того, відповідно до положень ст.124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати пов`язані з проведенням судової експертизи в розмірі 2650 грн. 48 коп. (том 2 а.с.96).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 314-317, 369, 371-374, 473-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 16.07.2024 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000827 від 26.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами угоди про примирення від 16.07.2024 року покарання за ч.1 ст.286-1 КК України, у виді штрафу розміром одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Арешт, накладений ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.04.2024 року, в межах зазначеного кримінального провадження на автомобіль «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить на праві власності ОСОБА_9 скасувати.

Арешт, накладений ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.04.2024 року, в межах зазначеного кримінального провадження на автомобіль «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , належить на праві власності ОСОБА_7 скасувати

Автомобіль марки «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить на праві власності ОСОБА_9 , який знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів на території Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_9 , дозволивши розпоряджатися ним на власний розсуд.

Автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , належить на праві власності ОСОБА_7 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 під розписку, залишити останньому, дозволивши розпоряджатися ним на власний розсуд.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати пов`язані з проведенням судової експертизи в розмірі 2650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) грн. 48 коп.

Речові докази:

- флеш-носій, на якому міститься файл формату mp4, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження (том 2 а.с.63, 64);

- ДВД-диск з відеозаписом, на якому міститься файл формату dav, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження (том 2 а.с.73, 44);

- ДВД-диск з відеозаписом, проходження огляду на стан сп`яніння від 26.04.2024 року ОСОБА_5 , який знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження (том 2 а.с.77, 78).

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1