Справа № 441/1235/24 1-кп/441/167/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівського району Львівської області за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , гр-на України, українця, непрацюючого, розлученого, з середньою освітою, раніше несудимого згідно ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 30.03.2024 близько 18.45 год. в лісі неподалік майстерської дільниці № 3 «Комарнівського лісництва» «Самбірського лісового господарства» ДП «Ліси України» поблизу с. Татаринів Львівського району Львівської області, тримаючи в руках сокиру, умисно, з мотивів особистих неприязних відносин, що виникли раптово, наніс ОСОБА_4 один удар лезом сокири в ділянку правого передпліччя, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді рани на правому передпліччі, відкритого перелому правої променевої кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, розташованого в проекції рани на шкірі, які згідно висновку експерта відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю та пояснив, що 30.03.2024 близько 19.00 год. приїхав в ліс у с. Татаринів Львівського району Львівської області, щоб вирізати собі стойку під виноград. Назустріч йому вибіг потерпілий, кричав до нього, виганяв з лісу. Між ними виникла сутичка, в ході якої потерпілий відібрав у нього пилу та сокиру, вдарив його гіллям з дерева. Він підняв сокиру з землі і наніс лезом такої удар ОСОБА_4 по руці. Після цього забрав свої речі і поїхав додому. Очевидців інциденту не було, вину визнає повністю, негативно ставиться до вчиненого і розкаюється у цьому, однак вибачення у потерпілого не просив.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням документів, які характеризують його особу.

Аналізуючи зібрані у справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого доведеною. Вважає, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, оскільки він умисно заподіяв потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Враховується, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, позитивно характеризується за місцем свого проживання, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно досудової доповіді органу пробації виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе шляхом застосування до нього покарання у виді обмеження волі, але без відбування такого з наданням іспитового строку, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у справі не заявлено, процесуальних витрат немає, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Долю речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді обмеження волі із встановленням іспитового строку в 2 (два) роки з покладенням встановлених ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази куртку та светр, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , - повернути ОСОБА_4 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

З інших підстав на вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду. Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1