Справа № 302/1536/23
Провадження № 1-кп/302/29/24
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про продовження запобіжного заходу
у виді тримання під вартою
20.08.2024 р.смт.Міжгір`я
Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:
Головуючого - судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я в режимі відео конференцзв`яязку кримінальне провадження відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Івано-Франківськ, громадянина України, який має вищу освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,
В провадженні Міжгірського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.
19.08.2024 року прокурором подано письмове клопотання про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою строком на шістдесят днів, мотивуючи подане клопотання тим, що ризики, передбачені п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, якими обґрунтовувалося застосування раніше до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не зникли та не зменшились. Та враховуючи перебування у найближчий час головуючого у справі у відпустці, під час дії якої закінчується строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , просить задовольнити подане клопотання за наведеними у ньому підставами та продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на шістдесят днів. Вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечує та просить змінити запобіжний захід на домашній арешт з метою проходження у подальшому військової служби за призовом під час мобілізації.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти поданого прокурором клопотання про продовження підзахисному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечує, підтримав позицію підзахисного у повному обсязі та просить змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід на нічний домашній арешт з метою надання обвинуваченому ОСОБА_4 можливості проходження військової служби за призовом під час мобілізації.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши письмове клопотання прокурора про продовження заходів забезпечення кримінального провадження та яким обґрунтовується доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заслухавши позицію прокурора за поданим клопотанням, думку обвинуваченого та захисника про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням обвинуваченого під вартою, суд приходить до наступних висновків.
Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2023 року було обрано підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
В подальшому, ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31.0.7.2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 60 днів, тобто до 28.09.2024 року, включно.
Та, враховуючи ті обставини, що у найближчий час головуючий у справі перебуватиме у щорічній відпустці, під час дії якої спливає строк раніше обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому суд, діючи відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, зобов`язаний вирішити питання доцільності продовження на даний час тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до положень ст.ст.131,132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
У відповідності до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, а також враховуючи характер та ступінь тяжкості обвинувачення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), суд вважає, що існують достатні підстави, відповідно до ст.331 КПК України, вважати необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: обвинувачений може переховуватись від суду. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), яке відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до особливо тяжких та, перебуваючи на волі, проживаючи у населеному пункті іншої Івано-Франківській області, а саме у м.Івано-Франківськ, не маючи міцних соціальних зв`язків, буде намагатись переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та ризиків, передбачених п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки, як встановлено судом ОСОБА_4 був пригнутий 24.02.2024 року до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень (злочинів), що вбачається з вироку Личаківського районного суду м.Львова від 24.02.2024 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч2 ст.307 КК України до 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного на праві власності майна. Даний вирок на теперішній час не набрав законної сили.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
У пункті 51 справи «Летелье проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину.
Однак цей фактор можна рахувати виправданим тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок знаходиться під загрозою.
Таким чином, на підставі ст.ст.177,178,194 КПК України, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, враховуючи доведеність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, тяжкість покарання яке йому загрожує у разі визнання винним, даних про його особу, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, і розцінюючи зазначений ризик як реальний та такий, що виправдовує обмеження свободи фізичної особи, а також те, що для запобігання ризиків, які встановлені судом застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду даного кримінального провадження, та враховуючи інтереси правосуддя, суд вважає можливим продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Суд вважає, що обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, ризик чого є реальним та дійсним.
Оцінивши вищезазначені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, обвинуваченого ОСОБА_4 в подальшому належить утримувати під вартою, підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з цього приводу встановлені відповідною ухвалою слідчого судді, на теперішній час не відпали, жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, на переконання суду, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, та приймаючи до уваги тяжкість та конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, у вчиненні якого він на теперішній час обвинувачується та покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, а також репутацію обвинуваченого та дані про особу ОСОБА_4 , який ніде не працевлаштований, не навчається, суспільно-корисною працею не займається, регулярного доходу та постійного джерела прибутку немає, стійкі соціальні зв`язки у ОСОБА_4 відсутні: він не одружений, неповнолітні діти та/або непрацездатні особи на його утриманні не знаходяться, крім того ОСОБА_4 зареєстрований та до затримання мешкав у Івано-Франківській області, що знаходиться на значній відстані від місця розгляду Міжгірським районним судом Закарпатської області цього кримінального провадження та, усвідомлюючи виняткову тяжкість злочину у вчиненні якого він обвинувачується та санкцію ч.3 ст.307 КК України, у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, ОСОБА_4 може безперешкодно залишити місце свого проживання, тим самим переховавшись від суду, та унеможлививши проведення за його участю подальший судовий розгляд з метою повного і всебічного з`ясування обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також виконання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних рішень. Крім того, як вбачається з вироку Личаківського районного суду м.Львова від 24.02.2024 року ОСОБА_4 засуджений за ч2 ст.307 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі, що додатково свідчить про неможливість запобігання вищевказаним ризикам.
На думку суду, зазначеним ризикам неможливо запобігти, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_4 будь-який більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, оскільки не відпали підстави для цього. На даний час не встановлено жодних нових обставин, які виключають можливість тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, для запобігання вищенаведених ризиків та застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду даного кримінального провадження.
Отже, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Також в судовому засіданні судом не встановлено даних, що свідчать про наявність у ОСОБА_4 яких-небудь тяжких захворювань, що перешкоджають триманню його у слідчому ізоляторі, а також інші обставини, які перешкоджають продовження йому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177,178,183,194 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду даного кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, та підстав для зміни чи скасування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на теперішній час суд не вбачає та вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, оскільки, на думку суду, вищезазначеному ризику неможливо запобігти, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_4 будь-який більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, так як не відпали підстави для цього.
Та оскільки на даний час не встановлені будь-які обставини, які виключають можливість тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, тому суд вважає, що для запобігання вищезазначених ризиків застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду даного кримінального провадження, а тому в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт, суд вважає за необхідне відмовити.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177,178,183,194 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження, тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 18 жовтня 2024 року, включно.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 331, 372, 395 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 18 жовтня 2024 року, включно.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , підтримане захисником - адвокатом ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_7