ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , у інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_10 , подані на ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч.ч.1, 2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, зі слів маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23.09.2024, включно, із можливість внесення застави у розмірі 2000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 6 056 000 гривень 00 копійок,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2024 року клопотання слідчого СВ ВП №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , яке погоджено з прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_10 задоволено частково та застосовано щодо підозрюваного за ч.ч.1, 2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23.09.2024, включно, із можливість внесення застави у розмірі 2000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 6 056 000 гривень 00 копійок.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

2) не відлучатися за межі м. Кривого Рогу без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання або перебування.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_12 разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 . ОСОБА_8 в період часу з грудня 2023 року (точного часу органом досудового розслідування не встановлено) до теперішнього часу, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно здійснювали придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовин, обіг якої обмежено - метамфетаміна та особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу.

Умисні дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.ч.1, 2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що на даній стадії кримінального провадження, стороною обвинувачення доведено, що повідомлена ОСОБА_8 підозра є обґрунтованою. Крім того, у судовому засіданні прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1- 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, судом враховано відомості про особу підозрюваного та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції прокурор ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.07.2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Вимоги поданої апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.07.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , в частині визначення підозрюваному розміру застави у розмірі 2000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 6 056 000 гривень 00 копійок, є необґрунтованою та невмотивованою, з огляду на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень.

Вказує, що слідчий суддя, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_8 заставу як альтернативний запобіжний захід та поклавши на останнього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, не в повній мірі оцінив порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, тяжкість злочинів, та дійшов помилкового висновку про співмірність наявних в матеріалах провадження даних про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, прокурор звертає увагу, що фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої останньому підозри.

Також, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1-5 ч. 1 ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі шляхом застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Захисник ОСОБА_9 , у інтересах ОСОБА_8 , у поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_3 .

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що суд формально підійшов до оцінки ризиків, перерахованих в клопотанні слідчого, не звернув уваги на відсутність конкретних доказів дійсного існування того чи іншого ризику, не прийняв до уваги наявність постійного місця проживання ОСОБА_8 , наявність у нього малолітньої дитини, відсутність судимостей.

Так, ОСОБА_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Зазначена квартира належить його дідусеві, якій за віком є непрацездатним та перебуває на утримані ОСОБА_8 . Все вище перелічене свідчить про його тісні соціальні зв`язки.

Зазначає, що підозра необґрунтована ніяким чином. Лише в ініціативному рапорті працівників УБН ГУНІ в Дніпропетровській області ОСОБА_8 зазначений як член злочинної групи.

Всі ризики сформульовані абстрактно, без посилання на будь-які конкретні докази. Натомість, суд не здійснив ефективного судового контролю, та переніс абстрактні формулювання ризиків в ухвалу суду.

Вважає жодним чином не обґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, дані про такі обставини відсутні.

Під час апеляційного розгляду справи:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту, наполягали на їх задоволенні та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора;

- прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 , просив про її задоволення та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 ..

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження, вислухавши пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора та захисника, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника та прокурора, викладені в судовому засіданні та в поданих ними апеляційних скаргах щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні СВ ВП №4 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001551, внесене до ЄРДР 19 грудня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження, 26 липня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України.

Апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України є обґрунтованими і підтверджуються доказами долученими до клопотання слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, у даному кримінальному провадженні існує доведені органом досудового розслідування ризики, передбачені пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255 (санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна), ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 (санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна) КК України, а тому, розуміючи можливе застосування тяжкого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні даних кримінальних правопорушень, останній може переховуватися від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисник.

Крім того апеляційний суд погоджується з існуванням ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України.

На теперішній час органом досудового розслідування не встановлені всі докази, які можуть підтвердити причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а отже останній безпосередньо, або через інших осіб, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків, потерпілого та іншого підозрюваного у даному кримінальному правопорушенні у даному кримінальному провадженні. В разі здійснення на них впливу з боку підозрюваного ОСОБА_8 останні можуть змінити свої покази, чим ввести орган досудового розслідування в оману та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд наголошує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ще не завершено, що вказує на те, що свідки та потерпілі у справі не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний ОСОБА_8 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того апеляційний суд погоджується з існуванням ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, з огляду на те, що ОСОБА_8 є співучасником злочинної організації та має певно коло знайомих із зв`язками у кримінальному середовищі, у зв`язку з чим, шляхом підкупу, погроз або тиску матиме змогу перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні також доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості підозрюваного вчинити нове кримінальне правопорушення, або продовжити вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки останній не має постійного джерела доходу, ним було вчинено кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині можливості обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 іншого, більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, апеляційний суд звертає увагу, що на даній стадії кримінального провадження запобігти встановленим ризикам можливо виключно за умови застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не спростовують правильності висновків суду й відомості про особу підозрюваного, який, за словами сторони захисту має певні соціальні зв`язки, має місце реєстрації, має родину, оскільки зазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти їх вчиненню.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині визначення слідчим суддею застави слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255 - 3 Кримінального кодексу України, а також щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Так, враховуючи вищенаведене вбачається, що слідчий суддя наділений правом, а не обов`язком щодо не визначення застави у конкретних випадках.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчим суддею враховані та застосовані вимоги ст.183 КПК України та обґрунтовано прийнято рішення про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 застави у розмірі 2000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 6 056 000 гривень 00 копійок.

Крім того, враховуючи, що на час апеляційного перегляду справи підозрюваним ОСОБА_8 застава є невиплаченою, апеляційний суд приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір застави у вищезгаданому розмірі є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

За таких обставин, зазначені в апеляційних скаргах доводи і підстави, з яких прокурор та захисник просять скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час перегляду судового рішення у суді апеляційної інстанції, а тому ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги прокурора та захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2024 року без змін.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.ч.1, 2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України ОСОБА_8 строком до 23.09.2024, включно, із можливість внесення застави у розмірі 2000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 6 056 000 гривень 00 копійок - залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , у інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4