Справа № 331/4527/24
Провадження № 1-кп/331/582/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0000032 від 06.05.2023 з обвинувальним актом щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Курахівка, Селидівської міськради, Донецької області, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, розлученого, який не має на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22.02.2006 Новогродівським міським судом Донецької області за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік;

- 28.07.2006 Селидівським міським судом Донецької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.357, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком від 22.02.2006 у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці та остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці;

- 12.10.2006 Новогродівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком від 28.07.2006 у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців та остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, 25.12.2009 звільнений з Микитинської виправної колонії Донецької області по відбуттю терміну покарання;

- 13.05.2010 Селидівським міським судом Донецької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 357, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. 12.02.2013 звільнений з Донецької виправної колонії по відбуттю терміну покарання;

- 06.11.2014 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст.357, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 20.02.2014 до 5 років позбавлення волі. 23.01.2015 Апеляційним судом Запорізької області на підставі ст. 6 Закону України «Про Амністію» від 08.04.2014 року скорочено на половину невідбутий термін покарання;

- 20.02.2014 Селидівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі. Запобіжний захід змінено на тримання під вартою, взято під варту в залі суду;

- 23.03.2016 Артемівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.11.2014 до 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано тримання під вартою з 21.12.2013 по 22.01.2015 та з 15.09.2015 по 23.03.2016 з розрахунку 1 день за 2 дня. Звільнений з залу суду по відбуттю терміну покарання;

- 10.05.2016 р. Селидівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 27.03.2017 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.190, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.08.2016 більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати термін з 20.07.2016 по 27.03.2017. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Бахмутській установі виконання покарань Донецької області - залишено без змін до набуття вироком законної сили;

- 26.08.2016 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 ст. 72 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 10.05.2016 до 1 року 3 місяців позбавлення волі;

- 09.08.2018 Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27.03.2017 до 1 року 3 місяців позбавлення волі остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 20.07.2016 по 20.06.2016. 20.12.2018 звільнений з Селидівської виправної колонії по відбуттю строку покарання;

- 20.11.2019 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 12.02.2020 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України шляхом часткового додавання покарань за даним вироком та вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2019 остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

- 03.06.2020 Добропільеьким міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України шляхом часткового додавання покарань за даним вироком та вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.02.2020 остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. 27.04.2022 звільнений з Маневицької виправної колонії по відбуттю терміну покарання,

- 13 березня 2024 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 3 роки,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні

06 травня 2023 року приблизно об 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , будучи особою раніше засудженою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 , з мобільного номеру НОМЕР_1 здійснив телефонний дзвінок потерпілому на номер НОМЕР_2 , представившись його сусідом, та під вигаданим наміром став розповідати про те, що йому необхідні грошові кошти для вирішення матеріальних проблем, на що потерпілий, будучи, введений в оману та впевнений у тому, що розмовляє зі своїм сусідом, перерахував власні грошові кошти у сумі 4500 гривень з належної йому банківської картки емітованої АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , на банківську картку АТ «ОТП банк» № НОМЕР_4 , оформлену на ОСОБА_7 , який не будучи обізнаним у злочинних намірах ОСОБА_3 перевів у готівку перераховані потерпілим грошові кошти та в подальшому передав їх ОСОБА_3 на території Олександрівського району м. Запоріжжя. Отже, своїми злочинними діями ОСОБА_3 спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на суму 4500 гривень

2. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.190 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.

3. Позиція обвинуваченого

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що у травні 2023 року він зателефонував за номером телефону, який побачив на сайті оголошень Авто-ріа, став спілкуватися із чоловіком, який сприйняв його за свого сусіда, та попросив у нього дати у борг грошові кошти. Той погодився. Тоді він продиктував потерпілому номер банківської картки таксиста, який був поруч на той момент. Коли потерпілий перерахував грошові кошти, вони поїхали у банкомат, який був розташований у районі Лахті, більш точно він не пам`ятає, таксист зняв гроші та віддав йому. Наміру повертати ці кошти він не мав, потерпілому телефоном повідомив неправдиву інформацію саме для того, щоб отримати грошові кошти. У вчиненому щиро розкаявся та просив обрати йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі, зазначивши, що має намір відшкодувати заподіяну шкоду у повному обсязі.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та надав суду пояснення, в яких підтвердив обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті.

У вчиненому щиро розкаявся, повністю визнає усі обставини злочину, вказані в його обвинуваченні, просить суворо не карати та обіцяє нових злочинів не вчиняти.

За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, оцінюючі зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні доведена повністю.

5 . Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого. У якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , на підставі ст.67 КК України, суд враховує рецидив злочину.

6. Мотиви призначення покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, які згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, пов`язаних із посяганням на чужу власність, востаннє 13.03.2024 вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя із випробуванням, офіційно не працевлаштований, власної родини та неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

З огляду на викладене, враховуючи, що попереднє притягнення до кримінальної відповідальності не призвело до позитивних змін в особистості обвинуваченого та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що, на думку суду, свідчить про те, що належних висновків обвинувачений для себе не зробив та свідомо не бажає ставати на шлях виправлення, тому суд доходить висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України з врахуванням невідбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2024 року.

7. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Ураховуючи, що ОСОБА_3 є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень, а також висновок суду про призначення реального терміну покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає, що обраний раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити до дня набрання вироком законної сили включно.

Згідно з частиною п`ятою статті 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

За положеннями статті 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення" підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 Кримінального процесуального кодексу України.

У судовому засіданні встановлено, що 04.07.2024 ОСОБА_3 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України, 06.07.2024 слідчим суддею до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому продовжено на час судового розгляду, також судом прийнято рішення про продовження строку запобіжного заходу до дня набрання вироком суду законної сили, тому суд уважає, що увесь термін попереднього ув`язнення ОСОБА_3 належить зарахувати до строку покарання у вигляді позбавлення волі на підставі ч.5 ст. 72 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.100, 349, 368, 370, 374, 393, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом частково складання покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2024 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді трьох років та шести місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з наступного дня після набрання вироком суду законної сили.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати до строку відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 з 04 липня 2024 року (з моменту фактичного затримання у порядку ст. 208 КПК України) до дня набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до дня набрання вироком законної сили включно.

Речові докази:

- флешнакопичувач із відеозаписом на 16 Gb, три документи, отримані у АТ "ОТП Банк" - зберігати у матеріалах кримінального провадження суду.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1