У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000362 від 16.07.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,

встановив:

Начальник відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотання, погодженим прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні №0000362, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2024.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 14 лютого 2024 року, близько 12 години 00 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи власним технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «SKODA» моделі «Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з пасажиром неповнолітньою внучкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухаючись по вулиці Доманинська, у населеному пункті м. Ужгород, зі сторони центру міста у напрямку с. Оноківці Ужгородського району Закарпатської області та проїжджаючи біля будинок АДРЕСА_1 , з метою здійснення маневру розвороту для подальшого руху у зворотному напрямку, не переконався у його безпечності та не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, будучи самовпевненим та самонадіяним, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, грубо порушуючи вимог п. 1.2, п. 1.3, п. 1.5, п. 1.10 з посиланням на термін «дати дорогу», «дорожні умови» «дорожня обстановка» та «небезпека для руху», п. 2.3 «б», «д», п. 10.1, п. 10.3, п. 10.4, п. 12.1, п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, які вступили в дію з 1 січня 2002 року, керуючи транспортним засобом, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, та будучи візуально освідомленим про наявність рухаючогося у тому ж попутному напрямку транспортного засобу марки «SKODA» моделі «Superb», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не відмовився від виконання свого маневру, а навпаки з правого узбіччя продовжив свій руху, став перетинати проїзну частину з права на ліво, виконуючи маневр розвороту ліворуч, внаслідок чого допустив перехресне зіткнення з автомобілем марки «SKODA» моделі «Superb», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який в той час рухався у попутному з ним напрямку з більшою 80...84 км/год., за допустиму у населених пунктах швидкістю руху та стрімко наближався до лінії траєкторії руху його автомобіля.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «SKODA» моделі «Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , неповнолітня потерпіла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: важкої ЗЧМТ; забою головного мозку важкого ступеню; субдуральної гематоми справа із здавленням головного мозку та дислокацією головного мозку вліво, закритої травми грудної клітки, перелому 6-го ребра зліва, забою легень важкого ступеня; тупої травми черева декомпресивною трепанацією черепа, з видаленням гематоми у правій півкулі головного мозку, що супроводжувалося розвитком тривалого коматозного стану та порушенням функції дихання та перебуванні на апараті штучної вентиляції легенів, які згідно з пунктом 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 1.2, 1.3, п. 1.5, п. 1.10 з посиланням на термін «дати дорогу», «дорожні умови» «дорожня обстановка» та «небезпека для руху», п. 2.3 «б», «д», п. 10.1, п. 10.3, п. 10.4, п. 12.1, п. 12.3 Правил дорожнього руху, якими визначено:

п. 1.2 в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

п. 1.3 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ поліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

п. 1.10. Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: «дати дорогу» вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість;

«дорожні умови» сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан;

«дорожня обстановка» сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

«небезпека для руху» зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;

п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 10.3 у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися;

п. 10.4 перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку;

п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_4 вчинив у результаті порушення та невиконання вимог п. 1.10 з посиланням на термін «дати дорогу», п. 10.1, п. 10.3, п. 10.4 Правил дорожнього руху, які безпосередньо перебувають у прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням неповнолітньою потерпілою ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження, а також АДРЕСА_2 з посиланням на термін «дорожні умови» «дорожня обстановка» та «небезпека для руху», п. 12.1, п. 12.3 Правил дорожнього руху, які сприяли порушенню вищевказаних ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року та введені в дію з 01 січня 2002 року.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

У відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Слідчий зазначає, що допитаний як підозрюваний ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, свою вину визнав повністю та щиросердечно розкаюється у вчиненому ДТП, під час розслідування сприяє встановленню всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди. Окрім того, у повному обсязі відшкодував витрати по лікуванню неповнолітньої потерпілої та вживає заходів, спрямованих на її реабілітацію, та зобов`язався здійснювати всі витрати пов`язані з цим.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами оглядом місця події та схеми до нього, проведеними слідчими діями, допитами свідків, висновками судових експертиз та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Як зауважує слідчий, необхідність у обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, викликана метою забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризики, які існують на момент застосування запобіжного заходу доведені вагомістю зібраних доказів, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, та враховуючи відсутність судимостей, забезпечення відшкодування завданої злочином шкоди, наявність роботи, необхідності переміщення по території держави, у своїй сукупності виправдовуються особистим зобов`язанням. Вказані ризики доведені вагомістю доказів та фактичними обставинами матеріалів кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, оскільки санкція статті КК України, що інкримінується, передбачає обмеження волі і, розуміючи усю тяжкість покарання, що йому загрожує, у випадку визнання його судом винним, підозрюваний ОСОБА_4 з урахуванням стану в державі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідності за вчинений злочин. Саме запобіжний захід у виді особистого зобов`язання позбавить можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, а також ухилитися від органів досудового розслідування та суду, мати можливість незаконно впливати на учасників провадження чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зважаючи на викладене, на думку слідчого, є підстави вважати, що особисте зобов`язання підозрюваному буде достатньо ефективним запобіжним заходам для запобігання вказаним ризикам, а не застосування такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства.

З урахуванням характеру, суспільної небезпечності та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, обставин вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, наявності декількох ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення просить застосувати запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання та відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні не заперечили проти клопотання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000362, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

28.08.2024 у рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ч. 2 цієї ж статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені статтею 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За приписами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.02.2024; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 від 14.02.2024 та ОСОБА_11 від 27.03.2024; висновком експерта №63 від 13.03.2024; висновком за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №761-Е від 05.03.2024; висновком експерта №103 по медичній документації від 02.04.2024; протоколом проведення слідчого експерименту від 21.02.2024; висновком експерта за результатами проведення комісійної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №1588-Е від 25.06.2024.

Беручи до уваги вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), рішення від 21.04.2011) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, вік підозрюваного та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, який одружений, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, майновий стан підозрюваного, відсутність у нього судимостей.

Враховуючи наведене, обґрунтування сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає доведеним під час розгляду клопотання наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 та суворість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного.

Доводи сторони обвинувачення про існування інших ризиків щодо можливості незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення належним чином не обґрунтовані та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку із чим ці ризики не враховуються слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .

Разом з тим, слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що підозрюваний затриманим у порядку, визначеному ст. ст. 208, 209 КПК України, не був, а сам злочин, у вчиненні якого він підозрюється, відноситься до необережних. Також слідчий суддя зазначає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється з 03.07.2024, при цьому матеріали клопотання не містять жодних даних, що ОСОБА_4 переховувався від органу досудового розслідування, якимось чином перешкоджав досудовому розслідуванню, здійснював тиск на потерпілих, свідків чи експертів, іншим чином перешкоджав досудовому розслідуванню. Матеріалами клопотання встановлено, що на даний час у рамках даного кримінального провадження проведено ряд експертиз, а також слідчий експеримент.

Виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 179 КПК України та враховуючи обґрунтованість повідомленої підозри, тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлений ризик, оцінений в сукупності із даними про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним, покладених на нього процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання є підставним та підлягає до задоволення у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000362.

Керуючись ст.132, 177, 178, 179, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Норильськ, Російська федерація, мешканця АДРЕСА_3 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали слідчого судді до 01 листопада 2024 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 покласти на начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_12 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_13