В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000300 від 12.07.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, раніше несудимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, заступника командира бойової машини-навідник-оператор 3 гірсько-штурмового відділення 1 гірсько-штурмового взводу 8 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 408 КК України

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

захисник - адвокат ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000300 від 12.07.2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

06.08.2024 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Західного регіону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

З врахуванням даної угоди про визнання винуватості укладеної 06.08.2024 року між прокурором та підозрюваним, суд, відповідно до положень ст. 474 КПК України, переходить до провадження на підставі угоди.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи службу за контактом на посаді командира бойової машини-навідника-оператора 3 гірсько-штурмового відділення 1 гірсько-штурмового взводу 6 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальйону вказаної військової частини, у військовому званні «молодший сержант», у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби, 13.07.2024 без відповідного дозволу командування частини не з`явився із відпустки до місця несення служби, що в населеному пункті Комишуваха Запорізького району Запорізької області, натомість, з метою ухилення від військової служби в умовах воєнного стану 11.07.2024 близько 19 год. 30 хв. здійснив спробу незаконного залишення території України поза пунктом пропуску, в напрямку 305-306 прикордонних знаків на відстані 200 метрів до Державного кордону України, що поблизу АДРЕСА_3 .

Таким чином ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, а саме: дезертирство, тобто нез`явлення із відпустки до місця несення служби з метою ухилення від військової служби в умовах воєнного стану.

Як убачається з угоди про визнання винуватості від 06.08.2024 року, прокурор та підозрюваний ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо всіх її істотних умов: формулювання підозри, правової кваліфікації дій підозрюваного, який у повному обсязі беззастережно визнає свою винуватість у скоєному.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч.4 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 06.08.2024 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Західного регіону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в якому його обвинувачують, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив укладення угоди про визнання винуватості укладеної 06.08.2024 року між ним та прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Західного регіону ОСОБА_4 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 та просив затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтвердила укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Західного регіону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , у її присутності та просила затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що права надані йому законом у зв"язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид та міра покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, визнає повністю.

Також у підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 06.08.2024 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просив її затвердити.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 за ч.4 ст. 408 КК України дезертирство, тобто нез`явлення із відпустки до місця несення служби з метою ухилення від військової служби в умовах воєнного стану кваліфіковано правильно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

У підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 06.08.2024 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Судом, у відповідності до ч. 2 ст. 473 КПК України учасникам судового провадження роз"яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а саме обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, а для підозрюваного, обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 06.08.2024 року вимогам ст. ст. 469, 470, 472 КПК України суд враховує що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами виду та міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій обвинуваченого правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов"язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З врахуванням вищевказаного, суд доходить висновку про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної 06.08.2024 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Західного регіону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Обставинами які пом"якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд доходить переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства.

На думку суду, саме таке покарання ОСОБА_3 буде відповідати вимогам ст. 50 КК України, а саме буде сприяти виправленню ОСОБА_3 , а також запобіганню вчинення нових злочинів як ОСОБА_3 так і іншими особами.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_3 , до набрання цим вироком законної сили - залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373,374,376, 395, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 06.08.2024 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Західного регіону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000300 від 12.07.2024 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк п"ять років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання 14.07.2024 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_3 , до набрання цим вироком законної сили - залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений прокурором, обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1