Провадження № 1-кс/344/6992/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу УСБУ в Івано-Франківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002221 від 19.08.2024, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий ОСОБА_6 , звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено прокурором ОСОБА_7 , в якому просить застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянику України, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

В обґрунтування клопотання вказано про те, що в ході досудового розслідування встановлено, що у громадянки України ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19.08.2024, виник злочинний умисел на пошкодження або знищення транспортних засобів, що перебувають у власності інших фізичних або юридичних осіб, шляхом підпалу. З указаною метою ОСОБА_4 розпочала підшуковувати осіб, з числа мешканців Івано-Франківської області для безпосереднього виконання злочинного задуму.

Так, ОСОБА_4 перебуваючи на території Івано-Франківської області, залучила громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для виконання за грошову винагороду підпалу транспортного засобу, детально проінструктувавши його, зокрема дала завдання знайти автомобіль сіро-зеленого кольору, підпалити його з використанням легкозаймистої речовини, зняти відеозапис підпалу та дотримуватися вимог конспірації, а саме: прикривати обличчя, використовувати рукавиці, уникати відеокамер спостереження.

В подальшому, ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час підшукав, відповідно до інструкцій ОСОБА_4 , в якості об`єкта вчинення кримінально протиправних дій автомобіль марки «Renault trafic», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього, ОСОБА_8 , 04.09.2024 близько 01:00, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії несуть для оточуючих таємний характер, рухаючись в м. Івано-Франківськ по вулиці Національної Гвардії в напрямку вулиці Львівська, прибув за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до транспортного засобу марки «Renault trafic», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , облив вітрове скло даного автомобіля легкозаймистою речовиною, яку попередньо придбав за невстановлених досудовим розслідуванням обставинам та підпалив її. Внаслідок пожежі, вогнем було пошкоджено моторний відсік, кузов та салон автомобіля.

Далі, діючи згідно інструкції ОСОБА_4 , ОСОБА_8 відзняв відеозапис процесу горіння автомобіля, після чого зник з місця вчинення злочину, рухаючись тим же маршрутом у зворотному напрямку.

Ранком цього ж дня, з метою контролю виконання ОСОБА_8 спільного злочинного задуму, ОСОБА_4 прибула до відомого їй місця розташування автомобіля марки «Renault trafic», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та особисто переконалася, що транспортний засіб було пошкоджено шляхом підпалу.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного знищення або пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, тобто в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

22.09.2024 року ОСОБА_4 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Абзацом 175 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено термін «обґрунтована підозра», який означає наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами свідків, оголошеною підозрою, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 194 КК України, цього Кодексу відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає максимальне покарання за його вчинення десять років позбавлення.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п.1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вищевказана особа усвідомлює про можливість покарання за вчинення такого злочину. Окрім цього, ОСОБА_4 усвідомлює, що санкція насамперед ч. 2 ст. 194 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, у зв`язку із чим, враховуючи режим воєнного стану на території України, може покинути територію України та виїхати на ТОТ України чи інших країн, тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєні ним кримінальних правопорушень;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочину проти власності. У свою чергу, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їхніх злочинних дій;

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності та зможе вчинити інші кримінальні правопорушення проти власності або продовжити здійснювати вищевказане кримінальне правопорушення.

Ураховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти власності, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, обрання більш м`якого запобіжного заходу не являється за можливе, оскільки застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в т.ч. шляхом розголошення іншим, не встановленим на даний час слідством співучасникам, інформації про хід досудового розслідування та приховування доказів їх злочинних дій.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задоволити, та застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слідчий клопотання підтримав, просив задоволити.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання. Застосувати до його підзахисної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Просив врахувати, що підозрювана має незадовільний стан здоров`я, наявність місця реєстрації та місця проживання, раніше не судима. Бажає співпрацювати із слідством.

Підозрювана у судовому засіданні підтримала думку захисника. Просила врахувати, що можливо є вагітною, має захворювання, також планує пройти реабілітацію від наркозалежності.

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників розгляду клопотання, перевіривши матеріали клопотання, дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим відділом Управління СБ України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002221 від 19.08.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.09.2024, 22 вересня 2024 року о 13 год 45 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

22.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а саме у тому, що вона підозрюється у вчиненні умисного знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, вчиненого шляхом підпалу.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує також вагомість наявних доказів, які містяться у матеріалах клопотання: протокол огляду місця події від 04.09.2024; фототаблиці до протоколу огляду місця події від 04.09.2024 в кримінальному провадженні №0000128 №1, №2, №3, №4, №5, №6; акт про пожежу від 04.09.2024; протоколом допиту ОСОБА_8 від 22.09.2024; протоколами огляду відео файлів з камеру нагляду, протоколами обшуку, протоколом огляду оптичного диску №11649 від 02.09.2024, де зокрема зафіксовано розмову з ОСОБА_4 .

Разом з тим слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Прокурор у судовому засіданні довів, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме найбільш значним ризиком є те, що переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вищевказана особа усвідомлює про можливість покарання за вчинення такого злочину, ОСОБА_4 усвідомлює, що санкція насамперед ч. 2 ст. 194 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, у зв`язку із чим, враховуючи режим воєнного стану на території України, може покинути територію України та виїхати на тимчасово окуповану територію України чи інших країн, тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєні ним кримінальних правопорушень; підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки остання підозрюється у скоєнні злочину проти власності, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їхніх злочинних дій; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності та зможе вчинити інші кримінальні правопорушення проти власності або продовжити здійснювати вищевказане кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя дійшла висновку, що вказані ризики існують, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та всіх причетних осіб.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, яка звертається з проханням, з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу.

Окрім цього, вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної та запобігання ризикам; застосування особистої поруки неможливе, оскільки відсутні особи, які можуть поручитися за виконання підозрюваною покладених обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України; застосування особистого зобов`язання неможливе, оскільки цей вид запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Також при запобіжному заході у виді домашнього арешту підозрювана усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на неї обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Згідно п.36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови, заява №9190/03).

Згідно практики Європейського суду з прав людини серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (п.40 рішення у справі «Клоот проти Бельгії» від 12 грудня 1991 року, заява №12718/87).

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі дані особи підозрюваної ОСОБА_4 , її вік, незаміжня, наявність місця реєстрації та місця проживання, відсутність офіційних доходів, середню освіту, а також те, що раніше не судима.

Щодо посилання сторони захисту на наявність захворювання та можливу вагітність, такі нічим не підтвердженні.

Разом з тим, слід зазначити, що надання медичної допомоги, особам взятим під варту здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 № 239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного перелік та керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Таким чином, лікування підозрюваної можливо в умовах ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» та не може слугувати підставою неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд також бере до уваги те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Крім того, характер інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, за підозрою у вчиненні нею такого в умовах воєнного стану, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваної, що підтверджує ймовірність його свідомої непроцесуальної поведінки. Відтак, вимагає контролю за поведінкою підозрюваної.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, особливо в умовах воєнного стану, який запроваджений на території України.

У справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної. При цьому, слідчий суддя оцінює суворість можливого покарання для підозрюваної та визнає за реальну небезпеку можливість здійснення нею перешкод слідству у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, дотримуючись принципів співрозмірності між тяжкістю кримінальних правопорушень (характером кримінальних правопорушень згідно оголошеної підозри) та характером цього запобіжного заходу.

Задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за вказаних встановлених обставин є найбільш прийнятнішим.

Разом з тим згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваної, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та не може бути завідомо непомірним для неї.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відповідності до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Частиною 5 ст. 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та інше.

Таким чином, враховуючи, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено в умовах воєнного часу, враховуючи тяжкість такого, те, що таке вчинено з корисливих мотивів, у підозрюваної відсутні докази про законні джерела доходів, сталі соціальні зв`язки, слідчий суддя дійшла висновку про визначення розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї, передбачених у ст. 194 КПК України обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 листопада 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Взяти підозрювану ОСОБА_4 під варту в залі суду, а тримання під вартою здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Строк тримання під вартою рахувати з 22 вересня 2024 року.

Строк дії ухвали до 19 листопада 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити заставу у розмірі 242 240 ( двісті сорок дві тисячі двісті сорок ) гривень, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки на строк до 19 листопада 2024 року, тобто в межах строку досудового розслідування:

-повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця служби;

-не відлучатися із м. Івано-Франківська, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-утримуватися від спілкування з свідками, іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб, родичів.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого слідчого відділу УСБУ в Івано-Франківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваною в цей же строк з моменту вручення копії даної ухвали.

Повний текст ухвали -25.09.2024.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1