Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5337/24
Номер провадження 1-кс/711/1391/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року

м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника адвоката - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0001852 від 24.05.2023за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням в якому просить обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що відповідно до статті 33 Конституції України закріплено право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, вільно залишати її територію, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Утім, таке право, відповідно до статті 64 Конституції України, може обмежуватися в умовах воєнного або надзвичайного стану із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, з можливістю обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, дія якого у подальшому неодноразово безперервно продовжувалася.

Востаннє, правовий режим воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року на 90 діб Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 № 3684-IX.

Згідно ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Статтею 3 цього ж Закону визначено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Абзацом 5 Пунктом 21 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 встановлено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право особи, які здійснюють постійний догляд за особами з інвалідністю I чи II групи і супроводжують таких осіб для виїзду за межі України, за наявності документів (посвідчення, довідки) про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або документів, що підтверджують інвалідність, та акта встановлення факту здійснення догляду.

Акт встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю I чи II групи складається на підставі звернення особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, до районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради із заявою про здійснення особою такого догляду. У випадку, якщо особа з інвалідністю I чи II групи є взятою на облік внутрішньо переміщеною особою, звернення із заявою про здійснення догляду подається за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

На підставі такого звернення особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів після надходження заяви складається акт встановлення факту здійснення догляду в довільній формі. Зазначений акт надсилається заявнику або видається особисто за його бажанням.

Так, у точно невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 20 жовтня 2022 року, ОСОБА_7 , 2003 р.н., бажаючи виїхати з України, будучи особою, право виїзду якої під час дії воєнного стану обмежене, дізнавшись про те, що ОСОБА_8 сприяє у виготовленні документів, необхідних для виїзду за кордон, домовився з останнім стосовно організації його перетину державного кордону.

В свою чергу, ОСОБА_8 , знаходячись у м. Умань Черкаської області, у точно невстановлений час, однак не пізніше 15 лютого 2023 року, діючи з невстановлених мотивів, будучи обізнаним щодо правил перетинання державного кордону громадянами України у разі введення воєнного стану, а саме надання права виїзду особі, яка здійснює постійний догляд за особами з інвалідністю I чи II групи і супроводжує таких осіб для виїзду за межі України, залучив до незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України свого знайомого ОСОБА_4 , 1975 р.н., який з 17 серпня 2012 року є особою з інвалідністю II групи, для використання його статусу як засобу для перетину державного кордону, таким чином вступивши з ним у злочинну змову.

Цього ж дня, о 10:08 годині ОСОБА_8 , з метою виготовлення

ОСОБА_4 документів, які стали підставою для видачі акту встановлення факту здійснення догляду за останнім як за особою з інвалідністю II групи, знаходячись в м. Умань, Черкаської області, використовуючи мобільний термінал IMEI: НОМЕР_1 з номером НОМЕР_2 , за допомогою застосунку «WhatsApp», надіслав ОСОБА_4 , який використовував мобільний термінал із номером телефону НОМЕР_3 фотографії документів ОСОБА_7 , а саме: паспорту громадянина України (ID-картка), витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання та як зразку довідки про спільне проживання ОСОБА_7 із його рідним братом ОСОБА_9 , аналогію якої потрібно було виготовити.

В свою чергу, 16.02.2023, ОСОБА_4 , знаходячись у м. Умань Черкаської області, діючи на виконання вказівки ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб із останнім, повідомив голові ОСББ «Світанок (Мазепи 5б)» неправдиву інформацію про його спільне проживання із ОСОБА_7 та підписавши в своїх сусідів - мешканців будинку АДРЕСА_2 акт про спільне проживання, забезпечив виготовлення й отримав довідку №046 від 16.02.2023 із недостовірними відомостями про факт його спільного проживання із ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 та невстановленими слідством особами, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, при невстановлених обставинах, підробили довідку КП «Уманська міська лікарня» № 412 від 17.02.2023 про потребу ОСОБА_4 у сторонньому догляді та супроводі, з метою використання її при оформленні акту встановлення факту здійснення догляду за останнім як за особою з інвалідністю II групи.

У свою чергу, 20.02.2023 ОСОБА_7 , отримавши від ОСОБА_4 копії його особистих документів: пенсійного посвідчення, паспорту громадянина України, паспорту громадянина України для виїзду за кордон, картки фізичної особи - платника податків, довідки до огляду МСЕК серії 10 ААБ № 082631 від 17.08.2012 про встановлення ІІ групи інвалідності, а також копії довідки №046 від 16.02.2023 про факт спільного проживання й підробленої довідки КП «Уманська міська лікарня» № 412 від 17.02.2023, разом із копіями власних документів: паспорту громадянина України (ID-картка), паспорту громадянина України для виїзду за кордон, витягу з Реєстру з територіальної громади, картки фізичної особи - платника податків подав до Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради, що за адресою: АДРЕСА_3 для оформлення акта встановлення факту здійснення догляду за ОСОБА_4 як його рідним дядьком для супроводу такого на лікування у Республіку Польща.

На підставі поданих ОСОБА_7 документів, 24.02.2023 Управлінням праці та соціального захисту населення Уманської міської ради складено акт встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду, для перетинання державного кордону № 09-11 стосовно догляду ОСОБА_7 за ОСОБА_4 як рідним дядьком, що в свою чергу відповідно до абзацу 5 пункту 21 Правил перетинання державного кордону громадянами України надало право ОСОБА_7 на перетин державного кордону як супроводжуючого особи з інвалідністю ІІ групи.

Одержавши, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, акт встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду, для перетинання державного кордону № 09-11, 17.03.2023, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на автомобілі марки «Peugeot 5008» з номерним знаком НОМЕР_4 , який належить останньому, через пункт пропуску «Грушів» ( с. Грушів, Яворівський район, Львівська область ) виїхали за межі України.

При перетині державного кордону ОСОБА_4 та ОСОБА_7 працівникам Державної прикордонної служби України як документи, що відповідно до абзацу 5 Пункту 21 Правил перетинання державного кордону громадянами України дають право на виїзд були пред`явлені пенсійне посвідчення ОСОБА_4 як особи з інвалідністю ІІ групи та акт встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду, для перетинання державного кордону № 09-11 від 24.02.2023, який був складений на підставі підроблених документів.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.332 КК України, а саме незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб.

27.06.2024 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001852 від 24.05.2023 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-Протоколом огляду мобільного телефону Iphone 12 mini вилученого у ОСОБА_8 03.05.2023;

-Актом встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду, для перетинання державного кордону № 09-11 від 24.02.2023.

-Заявою про складання акта встановлення факту здійснення догляду за ОСОБА_4 та додатками до неї;

-Листом ІНФОРМАЦІЯ_4 № 19-395/18/24 від 03.01.2024;

-Листом ІНФОРМАЦІЯ_4 № 19-3950/18/24 від 17.01.2024;

-Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 № 02.3/2956-24 -Вих від 13.02.2024;

-Листом центрально-південного міжрегіонального управління державної міграційної служби № 3501.3.1-1289/35.1-24 від 06.02.2024;

-Листом ОСББ «Світанок (Мазепи 5-Б)» б/н від 06.02.2024;

-Листом ГУ ПФУ в Черкаській області № 31/23-211 від 07.02.2024;

-Листом РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області № 31/23-211 від 07.02.2024;

-Протоколом тимчасового доступу до речей та документів

-Протоколом допиту ОСОБА_10 ;

-Протоколом допиту ОСОБА_11 ;

-Протоколом допиту ОСОБА_12 ;

-Протоколом допиту ОСОБА_13 .

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, що зазначені в п.п.1-5 ст.177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , згідно ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

-незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставини які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є:

1)переховуватись від органів досудового розслідування, вказаний ризик обґрунтовується тим, що останній може ухилитись від явки до органів досудового розслідування, оскільки відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 останній, маючи встановлену групу інвалідності може виїхати за межі України;

2)незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні так, як у даний час не встановлені всі особи причетні до кримінального правопорушення, зокрема особи які здійснили виготовлення підроблених документів ЛКК та підозрюваний ОСОБА_4 має стійкі особисті зв`язки, які може використати для незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що може виразитись у схилянні останніх до відмови від дачі показів.

3)вчини інше кримінальне правопорушення так, як підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити діяльність з організації переправлення осіб через державний кордон України використовуючи свій статус особи з інвалідністю.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, що відноситься до тяжкого злочину, так як санкція передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив тяжкий злочин, однак враховуючи те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду з метою уникнення покарання, з метою запобігання вчинення інших кримінальних правопорушень, виникла необхідність в обранні відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та пояснив, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснює досудове розслідування кримінальному провадженні №0001852 від 24.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України. 27.06.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України. Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , згідно ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема продовжити переправлення за кордон осіб. Просить обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені КПК України.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_4 є інвалідом другої групи з 2012 року. Для перетину кордону необхідний перелік документів, які були наявні у ОСОБА_4 , вказані документи не оспорюються органом досудового розслідування. Таким чином, оголошена підозра викликає сумніви тому є необґрунтованою. Щодо наявності ризиків, ОСОБА_4 здав слідчому до кримінального провадження паспорт для виїзду за кордон, таким чином ризик переховуватися у вигляді виїзду за кордон не підтверджується. Перелічені свідки не дають викривальні покази, вони надають інформативний характер, тому ОСОБА_4 не може впливати на них. Додав, що наявність інвалідності не може бути доказом можливого вчинення кримінального провадження, в противному випадку до кримінальної відповідальності можна було б притягувати просто інвалідів. Просить врахувати особу підозрюваного та застосувати до нього особисте зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника та повідомив, що він є хресним батьком ОСОБА_14 , просить зрозуміти, що саме так склалася ситуація, що йому особисто потрібно було виїхати, ніхто втікати не хотів, він повернеться при такій можливості. Особисто йому не можна було сідати за кермо, він дуже погано бачить ввечері, тому йому і потрібна була людина для супроводу, він допомагає хлопцям із ЗСУ, приганяючи та обслуговуючи автомобілі, які необхідні, батько ОСОБА_14 воює, отримав поранення, тому потрібен годувальник. Вказав, що він допомагає слідству в цьому провадженню і в інших, за його розробкою та допомогою вдалося закупити зброю та затримати особу, яка здійснювала торгівлю зброєю, просить застосувати до нього особисте зобов`язання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положення статті 2 КПК України передбачають, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Положення ч.1 ст.177 КПК України передбачають, що "метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Встановлено, що органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження №0001852 від 24.05.2023, в якому ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого, санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

27.06.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

-Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом огляду мобільного телефону Iphone 12 mini вилученого у ОСОБА_8 03.05.2023; актом встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду, для перетинання державного кордону № 09-11 від 24.02.2023; заявою про складання акта встановлення факту здійснення догляду за ОСОБА_4 та додатками до неї; листом ІНФОРМАЦІЯ_4 № 19-395/18/24 від 03.01.2024; листом ІНФОРМАЦІЯ_4 № 19-3950/18/24 від 17.01.2024; листом ІНФОРМАЦІЯ_2 № 02.3/2956-24-Вих від 13.02.2024; листом центрально-південного міжрегіонального управління державної міграційної служби № 3501.3.1-1289/35.1-24 від 06.02.2024; листом ОСББ «Світанок (Мазепи 5-Б)» б/н від 06.02.2024; листом ГУ ПФУ в Черкаській області № 31/23-211 від 07.02.2024; листом РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області № 31/23-211 від 07.02.2024; протоколом тимчасового доступу до речей та документів; протоколом допиту ОСОБА_10 ; протоколом допиту ОСОБА_11 ; протоколом допиту ОСОБА_12 ; протоколом допиту ОСОБА_13 .

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Щодо доводів сторони обвинувачення про існування ризиків, визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають підстави для обрання запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від правосуддя, слідчий суддя оцінює через призму обставин цього кримінального правопорушення та приходить до висновку, що ризик переховування є актуальним, зважаючи на тяжкість ймовірного покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів слідства та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування підозрюваним ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). А твердження сторони захисту, що свідки не дають викривальні покази, мають бути предметом дослідження при розгляді кримінального провадження по суті в суді. Тому посилання сторони обвинувачення на наявність такого ризику, при встановленні допитуваних осіб є слушним та заслуговує на увагу та зовсім не спростований стороною захисту.

Отже, зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих та свідків, та дослідження їх судом.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено ризик впливу на свідків, з врахуванням того, що останньому після вручення клопотання про обрання запобіжного заходу стало відомо про свідків у кримінальному провадженні, на яких він може незаконно впливати з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Решту ризиків не було належно доведено органом досудового розслідування у судовому засіданні. Посилання на наявність інвалідності, як на можливість подальшого вчинення ідентичного кримінального правопорушення не може бути доказом його існування, адже висловлене на припущенні через вчинення кримінального правопорушення. Однак, варто зазначити, що на даний час проводиться досудове розслідування, встановлено лише один епізод, який інкримінується, тобто дана подія не є систематичністю та не поєднана із метою заробітку. Тому в цій частині ризик вважаю недоведеним та спростованим стороною захисту.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами доказів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені в ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Згідно ч.6 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Отже, підставою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 у виді домашнього арешту відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Разом з тим, слід належно врахувати особу підозрюваного, вік, наявність другої групи інвалідності, соціальні зв`язки, характеристики, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, тому слідчий суддя приходить до висновку, що уникнення ризиків можливе при задоволенні застосування даного виду запобіжного заходу, із врахуванням часових проміжків його застосування.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , - в нічний час доби, а саме із 23 години 00 хвилин до 06 годину 00 хвилин,в межах строку досудового розслідування, тобто до 27.08.2024 включно, з покладенням обов`язків визначених ч.5 ст.194 КПК України, необхідність яких була доведена прокурором, та які будуть пропорційними, помірними та такими, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, тобто не суперечитимуть п.2 ч.3 ст.132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 року), оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, визначених частиною 5 ст.194 КПК України та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризикам, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що залишення підозрюваним місця свого проживання у встановлений слідчим суддею час, не є порушенням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у випадку отримання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану. В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_4 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 30 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

До такого рішення слідчий суддя приходить після дослідження письмових документів, долучених стороною захисту, які характеризують особу підозрюваного, зокрема варто звернути увагу на поведінку останнього, яка проявляється у формуванні соціальної поведінки та бажанні бути корисним громадськості, що підтверджується наданою відповіддю від 03.07.2024 адвокату ОСОБА_5 Уманським РУП.

Однак, доводи сторони захисту щодо можливості застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не доведено в судовому засіданні із наступних підстав. Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, потужним елементом чого і є запобіжні заходи. При обранні запобіжного заходу при врахуванні особи підозрюваного слід також звернути увагу на важливість кримінального провадження для суспільства, адже особа підозрюється за ч.2 ст.332 КК України в умовах воєнного стану, що має вагомий інтерес для суспільства та відноситься до резонансних подій, які постійно висвітлюються та контролюються державою.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, тобто до 27.08.2024, включно.

Відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-заборонити ОСОБА_4 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора та/чи слідчого в період часу із 23 години до 06 години наступного дня;

-прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

-не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-заборонити спілкування зі свідками, у вказаному кримінальному провадженні, та іншими учасниками кримінального провадження, зокрема: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими, встановленими в ході досудового розслідування та доведеними до його відома.

Визначити строк дії ухвали до 27 серпня 2024 року, включно.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що залишення підозрюваним місця свого проживання у встановлений слідчим суддею час, не є порушенням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у випадку отримання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану.

В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_4 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 30 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебуванні останнього в укритті.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Виконання ухвали доручити працівникам СУ ГУНП в Черкаській області.

Копію даної ухвали вручити підозрюваному, слідчому, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурору та начальнику ГУ НП в Черкаській області, - для відому та виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі її оскарження, після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 08.07.2024.

Слідчий суддя: ОСОБА_1