Справа № 367/7249/24
Провадження № 3-зв/824/122/2024
П О С Т А Н О В А

18 вересня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 07 серпня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На постанову захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, подано апеляційну скаргу.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду справу призначено судді-доповідачу ОСОБА_3

09.09.2024 року суддя ОСОБА_3 подав заяву про самовідвід, обґрунтовуючи її тим, що на розгляді ВРП перебуває дисциплінарна скарга ОСОБА_2 щодо вчинення ним дисциплінарного проступку, у межах кримінального провадження на нього покладені обов`язки прибувати за викликом до детектива, прокурора, слідчого судді, суду. Вказує , що зазначені обставини можуть викликати у стороннього спостерігача сумніви у його неупередженості та не забезпечити розгляд справи про адміністративне правопорушення у розумні строки.

Вважаю, що заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

У відповідності до ст.2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Нормами чинного КУпАП не визначений порядок вирішення питання про відвід судді, разом з тим, враховуючи вимоги Конституції України та практики ЄСПЛ, вважаю необхідним застосувати аналогію закону, а саме ст.75 КПК України, в частині визначення підстави для відводу судді.

Згідно ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Під «іншими обставинами», які викликають сумнів у неупередженості судді, мають розглядатися, зокрема, наступні: 1) суддя є двоюрідним чи троюрідним братом або сестрою, дядьком чи тіткою, племінником чи племінницею чи іншим родичем, хрещеним батьком чи хрещеною матір`ю, хрещеником чи хрещеницею слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача або членів їх сімей; 2) у результатах судового розгляду зацікавлені родичі дружини чи чоловіка судді; 3)суддя перебуває у дружніх або неприязних стосунках з кимось із учасників кримінального провадження; 4) суддя перебуває у матеріальній, службовій або іншій залежності від когось із учасників кримінального провадження; 5) суддя публічно, усно або письмово, у тому числі в засобах масової інформації, наперед висловив свою думку щодо винуватості обвинуваченого або з інших питань ще не закінченого відповідним судовим рішенням кримінального провадження.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року, № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи викладене, приходжу висновку про те, що перебування дисциплінарної скарги щодо ОСОБА_3 на розгляді у ВРП не є обставиною, які можуть викликати сумнів у його неупередженості під час розгляду апеляційної скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Також відсутні підстави вважати, що покладені на суддю ОСОБА_3 обов`язки у межах кримінального провадження можуть призвести до порушення розумних строків розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у задоволенні заяви судді ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.6 Конвенції прав людини і основоположних свобод, ст.2,7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ст.75 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід відмовити.

Суддя: ОСОБА_4