Вирок

Іменем України

15.11.2024 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження №0000052 від 06.01.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Меденичі Дрогобицького району Львівської області, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, працюючого мотористом на автосервісі, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2023 року близько 18:30 год. ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів та з метою протиправного збагачення, перебуваючи біля зупинки громадського транспорту, що навпроти буд. АДРЕСА_2 , на тротуарі біля лавочки знайшов та привласнив банківську картку № НОМЕР_1 , яка видана АТ КБ «ПриватБанк» для обслуговування рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_5 .

Крім цього, о 19:40 год. 06.12.2023 року ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи раніше привласнену банківську картку № НОМЕР_1 , яка видана АТ КБ «ПриватБанк» для обслуговування рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_5 , таємно викрав грошові кошти із вказаної картки шляхом зняття готівкових коштів у сумі 4000 гривень у банкоматі, що за адресою: АДРЕСА_3 .

Також о 19:41 год. 06.12.2023 року ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи раніше привласнену банківську картку № НОМЕР_1 , яка видана АТ КБ «ПриватБанк» для обслуговування рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_5 , таємно викрав грошові кошти із вказаної картки шляхом зняття готівкових коштів у сумі 4000 гривень у банкоматі, що за адресою: АДРЕСА_3 .

Окрім того, о 20:48 год. 06.12.2023 року ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи раніше привласнену банківську картку № НОМЕР_1 , яка видана АТ КБ «ПриватБанк» для обслуговування рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_5 , таємно викрав грошові кошти із вказаної картки шляхом зняття готівкових коштів у сумі 10000 гривень у банкоматі, що за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_4 скоїв привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.357 КК України, а також таємні викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені в умовах воєнного стану, а по епізодам скоєних злочинів за 06.12.2023 року о 19.41 год. та 20.48 год. також повторно, тобто кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, надав детальні показання про мотиви та обставини їх вчинення. Вказав, що 06.12.2023 року близько 19.05 год. він ішов по пл. Кропивницького у м. Львові в напрямку магазину «Рошен». По дорозі побачив на лавочці компанію людей, які сперечалися між собою. Серед них також був потерпілий. Незабаром він вирішив пройтися тією ж дорогою у зворотньому напрямку та виявив, що раніше поміченої ним компанії немає, однак, поблизу лавочки, де вони сиділи, знаходилась картонна коробочка, яка використовувалась як чохол, а в ній була наявна банківська картка «ПриватБанку» та написаний пін-код до неї. Він вирішив привласнити дану картку та, розуміючи, що наявний пін-код дозволить йому безперешкодно здійснити зняття коштів із картки, попрямував на АДРЕСА_3 для здійснення свого наміру і зняття коштів з допомогою банкомату. Всього 06.12.2023 року він тричі здійснював зняття коштів із банківської картки потерпілого, на яку точно суму не пригадує, але приблизно до двадцяти тисяч гривень. Отримані в такий спосіб кошти використовував на власні потреби, зокрема на оплату переїздів, придбання речей, а також для волонтерства. На наступний день, а саме 07.12.2023 року, повернув картку до відділення банку «Ощадбанк» у м. Львові на вул. Городоцька, куди прийшов та, виявивши чергу людей, залишив її, повідомивши присутнім, що знайшов на вулиці. Потерпілому заподіяну шкоду не відшкодував, оскільки виникли проблеми з роботою і не мав можливості повернути викрадене.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 , незважаючи на неодноразові обіцянки, заподіяну злочинами шкоду так і не компенсував.

Крім визнання обвинуваченим своєї винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, його вина доводиться також дослідженими в судовому засіданні доказами:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.01.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_5 звернувся до ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області з проханням вжити заходів до невідомої особи, яка 06.12.2023 року таємно викрала його банківську картку «ПриватБанк» на пл. Кропивницького у м. Львові, з якої в подальшому були зняті грошові кошти в загальній сумі 18000 грн.;

-протоколом огляду від 22.02.2024 року, з якого слідує, що слідчим оглянуто вилучений в ході виконання тимчасового доступу диск із інформацією, наданою АТ «ПриватБанк», яка свідчить про те, що на ім`я ОСОБА_5 в АТ «ПриватБанк» відкрито поточну картку № НОМЕР_1 до поточного банківського рахунку НОМЕР_2 , з якої 06.12.2023 року о 19.40 год. та 19.41 год. в банкоматі, розташованому у салоні мобільного зв`язку «Менс» у АДРЕСА_3 , невідомою особою, одягненою в куртку чорного кольору із емблемою «The north face» та з кепкою чорного кольору, двічі знято грошові кошти по 4000 грн. щоразу;

- анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» від 11.07.2018 року, на підставі якої ОСОБА_5 відкрито картковий рахунок в банківській установі, фотокарткою з фіксацією отримання банківської картки ОСОБА_5 у відділенні банку, копією паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду ОСОБА_5 , за якими банком здійснювалася ідентифікація клієнта при отриманні банківської картки;

-фотозображеннями, наданими в ході досудового слідства АТ «ПриватБанк», на яких зафіксовано особу чоловічої статі, котра здійснювала 06.12.2023 року зняття коштів в банкоматі з банківського рахунку потерпілого ОСОБА_5 та ідентифікована в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 з підтвердженням, що це саме він;

-випискою АТ «ПриватБанк» по банківському рахунку НОМЕР_2 (картка № НОМЕР_1 ), відкритому на ім`я ОСОБА_5 , згідно якої 06.12.2023 року о 19.40 год., 19.41 год. та 20.48 год. із вказаного рахунку відбувалися зняття готівки в банкоматах на суму 4000 грн. (м. Львів, вул. Городоцька, 139), 4000 грн. ( АДРЕСА_3 ) та 10000 грн. відповідно;

-протоколом огляду документа від 26.02.2024 року, з якого слідує, що слідчим оглянуто вилучений в ході виконання тимчасового доступу диск із інформацією, наданою АТ «Ощадбанк», яка свідчить про те, що з банківського рахунку НОМЕР_2 (картка № НОМЕР_1 ), відкритого в АТ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 о 20.48 год. невідомою особою чоловічої статі, одягненою у чорну куртку із написом «The north face» та спортивні рукавиці чорного кольору, було знято кошти в сумі 10000 грн. у банкоматі «Ощадбанку» за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 125;

-фотозображеннями, наданими в ході досудового слідства АТ «Ощадбанк», на яких зафіксовано особу чоловічої статі, котра здійснювала 06.12.2023 року зняття коштів з банківського рахунку потерпілого ОСОБА_5 та ідентифікована в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 з підтвердженням, що це саме він;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27.02.2024 року із доданою фототаблицею, згідно якого потерпілий ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_4 як особу, яка 06.12.2023 року перебувала на лавочці поблизу з ним на АДРЕСА_2 .

Оцінюючи здобуті у кримінальному провадженні та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд зазначає, що вищевикладені докази встановлюють факти, які мають значення для кримінального провадження, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та отримані у порядку, встановленому КПК України.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 21.10.2011 року у справі «Коробова проти України», відповідно до якої при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», який ґрунтується на достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновках.

Як встановлено судом, показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, несуперечливими та підтверджені іншими вищенаведеними здобутими у справі доказами. Отже, зібраними і дослідженими доказами винуватість ОСОБА_4 доведена повністю, обгрунтованих сумнівів у винуватості обвинуваченого в суду не виникає.

А тому, суд вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_4 привласнення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, тобто кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, а також таємного викрадення чужого майна (крадіжок), вчинених в умовах воєнного стану, а по епізодам скоєних злочинів за 06.12.2023 року о 19.41 год. та 20.48 год. також повторно, тобто кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З огляду на викладене при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, з яких те, що кваліфіковане за ч.1 ст.357 КК України, з урахуванням положень ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, а кваліфіковане за ч.4 ст.185 КК України до тяжких злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, мету їх вчинення, зокрема, бажання збагачення за чужий рахунок та обернення чужої власності на свою користь, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючої обставини, якою суд вважає повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, особу ОСОБА_4 , який відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, негативних характеристик не має, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Також суд приймає до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 , попри неодноразові клопотання про оголошення перерви в розгляді справи для надання йому можливості компенсувати завдані потерпілому збитки і оголошення таких перерв, заподіяну потерпілому шкоду так і не відшкодував, більш того, дійсних спроб такого не робилося, про що потерпілий категорично ствердив в судовому засіданні. При цьому, в ході розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 щоразу заявляв про різні причини нездійснення ним відшкодування, які, на переконання суду, свідчать про те, що реальних волі та наміру для здійснення відшкодування обвинувачений не має.

Тому, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характеру і ступеня їх суспільної небезпеки, кількості епізодів суспільно небезпечної діяльності, корисливого мотиву, який спонукав обвинуваченого вирішувати свої особисті питання шляхом викрадення чужого майна, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 останньому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст.357 та ч.4 ст.185 КК України у виді, який пов`язаний з обмеженням свободи та позбавлення волі обвинуваченого. Водночас з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим, що визнано судом пом`якшуючою обставиною, суд вважає за можливе призначити покарання ОСОБА_4 на рівні мінімальної межі, визначеної санкціями ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, для покарань, які застосовуються судом у даному випадку.

При призначенні остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень суд застосовує положення ст.70 КК України та вважає за доцільне визначити таке за правилами поглинання менш суворого покарання більш суворим.

На даний час діючих до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжних заходів немає і підстав для застосування таких суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

У справі відсутні процесуальні витрати.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Підстав для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

-за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_4 з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази - 2 СD-R диски із записами інформації, вилученої в ході тимчасового доступу в АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Ощадбанк, зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000052 (в матеріалах судової справи).

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1