Справа №766/4707/24
н/п 1-кп/766/2632/24
У Х В А Л А

про продовження строку дії запобіжного заходу

07.08.2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4

ОСОБА_5

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

захисників: ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

під час відкритого судового засідання в залі суду м. Херсона, проведеного в режимі відеоконференції з Державною установою «Миколаївський слідчий ізолятор» та Державною установою «Конотопська виправна колонія (№130); розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 03.07.2023 під №40001385 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області (суддя ОСОБА_1 ) перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 28.09.2023 відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», який востаннє було продовжено судом ухвалою від 17.06.2024 строком до 17.08.2024. Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 29.09.2023 відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», який востаннє було продовжено судом ухвалою від 17.06.2024 строком до 17.08.2024. Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 29.09.2023 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», змінений на заставу у зв`язку з внесенням грошових коштів, який востаннє в частині покладених обов`язків продовжено судом ухвалою від 17.06.2024 строком до 17.08.2024. Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 29.09.2023 відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», змінений на заставу у зв`язку з внесенням грошових коштів, який востаннє в частині покладених обов`язків продовжено судом ухвалою від 17.06.2024 строком до 17.08.2024. Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 29.09.2024 відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», змінений на заставу у зв`язку з внесенням грошових коштів, який востаннє в частині покладених обов`язків продовжено судом ухвалою від 17.06.2024 строком до 17.08.2024.

Так прокурором під час судового засідання було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на обґрунтування яких зазначено про наявність ризику переховування обвинувачених від суду, а також можливість впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки їх допит не розпочато. Крім того вважає, що обвинувачені зможуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи кількість епізодів інкримінованих протиправних дій, а також наявність судимостей за попередніми вироками.

Обґрунтовуючи клопотання щодо продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді «застави», прокурор зазначив про існування таких ризиків як переховування від суду, ризик незаконного впливу на свідків, а також можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_11 заперечила щодо клопотання прокурора відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки стороною обвинувачення не надано жодних доказів на обґрунтування заявлених ризиків. У свою чергу обвинувачені жодних намірів ухилитись від суду не мають, як і позбавлені можливості впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Просила врахувати наявні відомості про стан здоров`я обох обвинувачених. Вважала за доцільне застосувати щодо обвинувачених запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив проти клопотання прокурора та зазначив, що стан його здоров`я потребує належного медичного нагляду, а тому достатнім би було застосування менш суворого запобіжного заходу. Обвинувачена ОСОБА_8 підтримала позицію захисника, яку просила суд і врахувати

Обвинувачена ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також захисник ОСОБА_9 погодились на продовження строку дії покладених на обвинувачених судом обов`язків, у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Обвинувачена ОСОБА_6 у вирішенні клопотання покладалась на позицію захисника, тоді як захисник ОСОБА_10 вважала за доцільне врахувати ту обставину, що ОСОБА_6 відбуває покарання за попереднім вироком, а тому сам зміст застосованих обов`язків втрачає свою актуальність, а відповідно і можливість належного виконання з боку обвинуваченої.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення (ч. 3 ст. 331 КПК України).

Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованих кримінальних правопорушень, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначені ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора частково, враховуючи наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються серед іншого і у вчиненні особливо тяжких злочинів за санкцією яких можливе призначення покарання безальтернативно у вигляді «позбавлення волі» строком до 12 років з конфіскацією майна.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на існування таких ризиків:

- ризик переховування обвинувачених від суду;

- ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

- ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також раніше визначених обов`язків у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді «застави» щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинувачених: 1) переховування від суду. Так, останні підозрюються у вчиненні ряду злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, за санкцію одного з яких, а саме: ч. 3 ст. 307 КК України, який є особливо тяжким злочином, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Звільнення від кримінальної відповідальності чи звільнення від відбування покарання з випробуванням за вчинення такого характеру злочинів КК України виключає. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності ризику переховування суд також враховує ту обставину, що матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей щодо наявних міцних соціальних зв`язків всіх обвинувачених, що могло би гарантувати присутність обвинувачених в межах м. Херсона. Наведене створює обґрунтовані побоювання, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у разі обрання відносно них запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією, зможуть переховуватись від суду, оскільки достатні стримуючі фактори відсутні. Матеріали надані стороною обвинувачення на обґрунтування наявності міцних соціальних зв`язків обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не є переконливими і не свідчать про існування обставин, які б могли свідчити про наявність міцних соціальних зв`язків; 2) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Оцінюючи наявність цього ризику суд бере до уваги той факт, що судовий розгляд перебуває на початковому етапі, тому суду потрібно буде допитати ряд свідків для встановлення обставин у цьому кримінальному провадженні. Анкетні дані допитаних під час досудового розслідування свідки обвинувачем відомі, що не виключає можливість їх подальшого спілкування, за наслідками якого останні можуть змінити свої покази на користь обвинувачених. При оцінці існування цього ризику суд також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України); 3) ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Обґрунтованим вважає суд і твердження сторони обвинувачення щодо існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачені офіційно не працевлаштовані, офіційних джерел доходу не мають. Причинами протиправних дій стало бажання отримати матеріальну вигоду, що викликає обґрунтовані побоювання щодо продовження вчинення протиправних дій в майбутньому. З урахуванням характеру інкримінованих їм кримінальних правопорушень суд погоджується зі стороною обвинувачення щодо відсутності жодних стримуючих факторів, які б могли у достатній мірі запобігти продовженню протиправної діяльності, однією з цілей якої було отримання прибутку.

При вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до ОСОБА_7 у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; репутацію обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності в тому числі і вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів. Крім того обвинувачений перебуває на обліку у лікаря-нарколога як наркозалежна особа; відсутність належних відомостей про міцність соціальних зв?язків, що ставить під сумнів можливість належного виконання обов`язків обвинуваченого; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення. Надані ж суду матеріали щодо стану здоров`я ОСОБА_7 висновків суду не спростовують, оскільки не свідчать про те, що обвинувачений потребує медичної допомоги та обстеження, яке може бути забезпечено лише поза умовами слідчого ізолятору.

При вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до ОСОБА_8 у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; репутацію обвинуваченої; відсутність жодних відомостей про міцність соціальних зв?язків, що ставить під сумнів можливість належного виконання обов`язків обвинуваченою; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченої, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченої під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що її здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення. Надані ж суду матеріали щодо стану здоров`я ОСОБА_8 висновків суду не спростовують, оскільки не свідчать про те, що обвинувачена потребує медичної допомоги та обстеження, яке може бути забезпечено лише поза умовами слідчого ізолятору.

Обставини, на які посилається захисник та обвинувачені не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

При вирішенні клопотання щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суд також зважає на таке.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави (ч. 6 ст. 182 КПК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Суд, враховуючи характер інкримінованих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначені ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовження строку дії обов`язків щодо останніх.

Отже, запобіжні заходи були обґрунтовано застосовані з урахуванням даних про особи обвинувачених, тяжкості злочинів, які їм інкримінуються та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 181-183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинувачених запобіжних заходів і не перестали існувати, а тому застосування до останніх більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам їх можливого впливу на свідків, з метою зміни ними показань, та можливості переховування від суду.

У той же час з огляду на ту обставину, що за повідомленням Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» від 17.07.2024 засуджену ОСОБА_6 направлено для відбування покарання у виді обмеження волі до Державної установи «Конотопська виправна колонія (№130)», тоді як метою будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної обвинуваченого, що з огляду на зазначені обставини відносно обвинуваченої ОСОБА_6 втрачає свою доцільність та актуальність, оскільки остання перебуває в умовах установи відбування покарання, а відповідно позбавлена можливості допускати порушення, покладених на неї як на обвинувачену обов`язків, а тому у задоволенні клопотання прокурора в цій частині слід відмовити.

Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 199, 331, 369, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити частково.

* Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, на 2 місяці до «07» жовтня 2024 року включно, що є не більше, ніж два місяці з дати прийняття попередньої ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

* Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України, на 2 місяці до «07» жовтня 2024 року включно, що є не більше, ніж два місяці з дати прийняття попередньої ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

* Продовжити строк дії покладених обов`язків у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді застави на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачену у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, на 2 місяці до «07» жовтня 2024 року включно, а саме:

- прибувати до суду, із визначеною періодичністю;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- не відлучатись з території м. Херсона без дозволу суду;

- здати на зберігання паспорти за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і на в`їзд в Україну.

* Продовжити строк дії покладених обов`язків у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді застави на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачену у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, на 2 місяці до «07» жовтня 2024 року включно, а саме:

- прибувати до суду, із визначеною періодичністю;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- не відлучатись з території м. Херсона без дозволу суду;

- здати на зберігання паспорти за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і на в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом 5 (п?яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: ОСОБА_12