Провадження № 1-кс/686/5694/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м.Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дружківка Донецької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , що у СТ «Електроніка» АДРЕСА_2 , зареєстрованого у АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утримані неповнолітня дитина, пенсіонера, інваліда 3 групи, учасника бойових дій, раніше судимого,

у кримінальному провадженні № 0001558,

встановив:

03.07.2024 року заступник начальника ВРЗСПЖЗО слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із начальником Ярмолинецького відділу Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, посилаючись на те, що строк перебування підозрюваного під вартою закінчується 05.07.2024 року, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим. При цьому, визначені ч.1 ст.177 КПК України, ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду ; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинення інших кримінальних правопорушень, продовжують існувати.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий також зазначив, що «досудовим розслідуванням встановлено, що 07 травня 2024 року, близько 11:00 години, ОСОБА_6 , перебуваючи на території власного домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_3 , разом із своїм знайомим ОСОБА_8 , розпивав алкогольні напої. В ході розпивання алкогольних напоїв, ОСОБА_6 розпочав словесну суперечку із ОСОБА_8 , під час якої, ОСОБА_6 вирішив спричинити потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження. Під час вказаного конфлікту, ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , взявши до рук дерев`яну палицю, наніс потерпілому ОСОБА_8 невстановлену кількість ударів по голові, тулубу, а також верхнім та нижнім кінцівкам. В подальшому, ОСОБА_6 з метою приховування слідів вчинення злочину, помістив потерпілого ОСОБА_8 до погребу, який розташований на території зазначеного вище домоволодіння, де останній помер, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №389 від 08.05.2024, причиною смерті ОСОБА_8 є спричинення йому травматичного шоку, тупої закритої поєднаної травми грудної клітини, правої нирки, верхніх кінцівок та голови.

08.05.2024 р., у ході розслідування кримінального провадження, відповідно до ст.ст.40, 42, 276, 277, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

09.05.2024 р., ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду, підозрюваному ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на строк по 05.07.2024 р. включно.

На підставі постанови керівника Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_9 від 03.07.2024 року, строк досудового розслідування у даному кримінальному проваджені продовжено до трьох місяців, про що внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Здійснити завершення проведення досудового розслідування у двохмісячний термін не представилось за можливе, оскільки справа являється складною, і необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій.

Враховуючи те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий у клопотанні просить продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування - до 08.08.2024 р., оскільки застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та уникнення вищевказаних ризиків.»

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту, дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п.5 ч.2 ст.183 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Встановлено, що Хмельницьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001558 від 08.05.2024 р., за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

08.05.2024 р. ОСОБА_6 був затриманий, в порядку ст. 208 КПК України, фактичний час затримання: згідно з протоколом затримання - 01 год. 00 хв. 08.05.2024 р.; зі слів підозрюваного, його було фактично затримано близько 00 год. 30 хв. 07.05.2024 р.

08.05.2024 р. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Твердження сторони захисту щодо необґрунтованості підозри є безпідставними, оскільки на даній стадії досудового розслідування оцінка такої обґрунтованості робиться виходячи з наявності фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а представлені слідчим докази (протокол огляду місця події від 07.05.2024 р.; протоколи допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 08.05.2024 р.; протокол допиту потерпілої ОСОБА_13 від 08.05.2024 р.; протокол огляду предмету від 08.05.2024 р.; висновки експертів №29 від 18.06.2024 р., № 150 від 10.05.2024 р. та інші матеріали кримінального провадження), на переконання слідчого судді, є підтвердженням обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання беззаперечних доказів того, що ОСОБА_6 не причетний до вчинення кримінального правопорушення, не встановлено.

При цьому слідчий суддя керується поняттям «обґрунтованості підозри», яка сформована практикою Європейського суду з прав людини та яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. Зокрема, у своїх рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Долучені до матеріалів клопотання докази об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження.

Тобто, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, тобто, згідно зі ст.12 КК України, даний злочин класифікується як тяжкий.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.05.2024 р. відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 05.07.2024 р.

03.07.2024 р., постановою керівника Хмельницької окружної прокуратури, було продовжено до трьох місяців строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001558.

На даний час продовжують існувати визначені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинення інших кримінальних правопорушень.

Так, з досліджених у судовому засіданні матеріалів встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду й надалі існує, оскільки опинившись на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено, на даний час свідки судом не допитані, а тому продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні. При оцінці наявності зазначеного ризику слідчим суддею врахована встановлена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту осіб слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1 та ч.2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань від вказаних осіб судом.

Також, на думку слідчого судді, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , та дані, які характеризують його особу, зокрема те, що ОСОБА_6 є раніше судимою особою, дозволяють дійти до висновку про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Тобто ризики, які враховувались під час застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень, на даний час не зменшились, а й продовжують існувати, що й доведено в судовому засіданні стороною обвинувачення.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Аналізуючи особу підозрюваного, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 є раніше судимою особою, має постійне місце проживання, родину, на утриманні неповнолітню дитину, є інвалідом 3 групи та учасником бойових дій.

Проте, вказані обставини не спростовують доведених стороною обвинувачення ризиків та не є такими, що давали б можливість слідчому судді застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_6 (раніше судимого за ч.1 ст.115 КК України) у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, спрямованого проти життя та здоров`я особи, який, в свою чергу, визначається високим ступенем небезпечності для суспільства.

Стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти відповідним ризикам, та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень. Відсутні й відомості щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України. Більш того, стороною захисту не доведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при застосуванні запобіжного заходу, які нові обставини виникли після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_6 під вартою, на даний час, не встановлено.

Таким чином, зважаючи на те, що заявлені ризики, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень, продовжують існувати та вони виправдовують тримання підозрюваного під вартою, враховуючи усі визначенні ст.178 КПК України обставини в їх сукупності, зокрема й майновий та сімейний стан ОСОБА_6 , наявність у нього родини, дитини на утриманні, належного грошового забезпечення, репутацію ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, що становить підвищену суспільну небезпечність, вік та стан його здоров`я, приходжу до висновку, що слід продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , адже лише такий найсуворіший запобіжний захід, на даний час, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави та домашнього арешту, навіть із покладенням додаткового обов`язку у вигляді носіння електронного засобу контролю, на даному етапі досудового розслідування, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти вищевказаним ризикам. Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_6 виконуватиме покладені на нього обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, на даному етапі досудового розслідування, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_6 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів та зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також, за допомогою засобів телефонного зв`язку, через третіх осіб або особисто, зможе незаконно впливати на свідків, анкетні дані яких відомі ОСОБА_6 , окрім того, зможе останній вчиняти інші кримінальні правопорушення. У відповідності до п.п.1, 2 ч.4 ст.183 КПК України, не може бути й також визначений розмір застави, адже ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства до потерпілого, що призвело до загибелі останнього.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, з метою уникнення вищевказаних ризиків. При цьому, слідчим суддею також враховується суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному судовому розгляді цього кримінального провадження, що також можливе за умови нівелювання зазначених ризиків.

Саме застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на думку слідчого судді, забезпечує виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

За наведених обставин, слідчим суддею відхиляються, зазначені стороною захисту аргументи про те, що ОСОБА_6 немає намірів перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, зокрема, й у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , наслідки, які настали в результаті його вчинення, а саме смерть людини, суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання ОСОБА_6 винуватим, слідчий суддя дійшов до висновку про існування обґрунтованих підстав вважати, що існують не абстрактні, а конкретні ризики, а тому застосувати менш суворий запобіжний захід неможливо.

Враховуючи викладене, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 слід продовжити в межах строку досудового розслідування та в межах строку, визначеного ст.197 КПК України, а саме до 05.08.2024 року включно, у зв`язку з чим подане слідчим клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Строк тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 05 серпня 2024 року включно.

Ухвала діє до 05 серпня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя