Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2598/24
Номер провадження 1-кп/711/353/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 05.01.2024, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гельмязів Золотоніський район Черкаської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 05.01.2024, стосовно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2024 до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 15.11.2024 включно, та покладено обов`язки прибувати до суду за першим викликом; цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу суду (крім випадків необхідності прибуття в укриття, в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану); повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/чи роботи; утриматись від спілкування зі свідками по справі; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті кримінальних правопорушеннях за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри або обґрунтованості обвинувачення у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Ионкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Метою продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неявки до суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні вчинення інших кримінальних правопорушень, тобто наявність ризиків, визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які за цей час продовжують існувати. КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченої особи кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. У сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватись від суду. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна. Останній усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винним, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у тому числі на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України. Також, враховуючи зв`язки обвинуваченого в кримінальному середовищі, обвинувачений перебуваючи на волі зможе вжити заходів конспірації з метою уникнення від кримінальної відповідальності; існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Зокрема, перебуваючи на волі, обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності, для себе, своїх спільників, може вчинити дії направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами. При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від них та дослідження їх судом; існує ризик, передбачений п.5 ч. 1 ст„ 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується: Вказаний ризик обґрунтовується тим, що обвинувачений може і надалі вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення з метою отримання доходу, що може стати підставою для продовження вчинення аналогічних та інших кримінальних правопорушень, оскільки збут наркотичних засобів та психотропних речовин може приносити швидкий стабільний заробіток. Інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Вказані вище обставини свідчать про недостатність застосування найбільш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Особиста порука також не може бути застосована до обвинуваченого, оскільки до суду не надійшло звернень від осіб, які б заслуговували на довіру, про те, що вони можуть поручитись за обвинуваченого. Беручи до уваги вищевикладене просить суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на два місяці. Покладені обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2024, залишити без змін.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 проти продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не заперечував. Проте при вирішенні клопотання, просив суд врахувати, що ризики, на які вказує прокурор значно зменшилися, а ОСОБА_5 своєю поведінкою довів, що не буде порушувати покладені на нього обов`язки. Крім того, ОСОБА_5 проживає з батьком, який згідно медичної документації має діагноз: гострий Q-інфаркт міокарда заднього діафрагмальної області лівого шлуночка, стенозуючий атеросклероз коронарних артерій, стентування ПКА, стентування ПМШГ ЛКА, а тому останній потребує стороннього догляду. В зв`язку з чим просить суд змінити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час, що допоможе останньому працевлаштуватися та здійснювати догляд за хворим батьком.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника та просив суд змінити стосовно нього запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на арешт в нічний час.

Заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими соціальними цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. При цьому, відповідно до ч.5 даної статті цього Кодексу, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2024 до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 15.11.2024 включно, та покладено обов`язки прибувати до суду за першим викликом; цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу суду (крім випадків необхідності прибуття в укриття, в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану); повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/чи роботи; утриматись від спілкування зі свідками по справі; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою і підставою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України).

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням домашнього арешту підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК.

Судом встановлено, що підставою для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, залишити місце свого проживання, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, які є достатніми для переконання, що ризики передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, тому суд приходить до висновку про необхідність продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 60 днів. Проте, як встановлено в судовому засіданні, що наведені у клопотанні прокурора ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, хоча продовжують існувати, однак із плином часу зменшилися, а обвинувачений своєю поведінкою довів, що не має наміру порушувати покладені на нього обов`язки. Крім того, суд враховує той факт, що ОСОБА_5 проживає з батьком, який згідно медичної документації має діагноз: гострий Q-інфаркт міокарда заднього діафрагмальної області лівого шлуночка, стенозуючий атеросклероз коронарних артерій, стентування ПКА, стентування ПМШГ ЛКА, а тому потребує стороннього догляду. Крім того, перебування під домашнім арештом цілодобово, останній не має можливості для працевлаштування, з метою отримання коштів на проживання та лікування батька. Тому суд приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час, буде достатнім для запобігання ризикам наведеним прокурором, та забезпечить можливость належного працевлаштування обвинуваченого та здійсненнядогляду за хворим батьком. З огляду на викладкне, суд вважає за необхідне встановити години домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_5 залишати місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , з 22.00 год. до 06.00 год.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 183, 194, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити частково.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час - задовольнити.

Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з цілодобового домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю, на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю в нічний час, строком на 60 діб, тобто до 28.12.2024 включно, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.00 год. до 06.00 год. без дозволу суду, прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати:

- прибувати до суду за першим викликом;

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.00 год. до 06.00 год. без дозволу суду (крім випадків необхідності прибуття в укриття, в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану);

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/чи роботи;

- утриматись від спілкування зі свідками по справі;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення.

Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1