Справа № 357/6951/23
У Х В А Л А

16.07.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Біла Церква подання заступника начальника Білоцерківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 для вирішення питання про скасування іспитового терміну та направлення засудженої ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання,

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло подання Білоцерківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про скасування іспитового терміну та направлення засудженої ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання.

Подання мотивоване тим, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.07.2023 ОСОБА_5 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та засуджена до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнена від відбування основного призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Враховуючи, що ОСОБА_5 не виконувала покладені на неї судом обов`язки, а саме, будучи належним чином ознайомленою з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, притягувалася до адміністративної відповідальності:

- 03.01.2024 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП;

- 03.01.2024 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП;

- 04.01.2024 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, за що ОСОБА_5 було винесено застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

За час іспитового строку засуджена ОСОБА_5 нехтувала порядком відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком через систематичне вчинення адміністративних правопорушень, що посягали на громадський порядок та потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання останньої стати на шлях виправлення.

В судовому засіданні представник ДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 подання підтримала, просила задовольнити.

Засуджена ОСОБА_7 просила відмовити в задоволенні подання, зазначила, що щиро розкаюється у вчиненому та будь яких правопорушень більше вчиняти не буде.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення подання, просив відмовити.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали подання, проаналізувавши представлені докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 5 КВК України одним із головних принципів кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань є диференціація та індивідуалізація виконання покарань, раціональне застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є встановлення умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Частиною першою статті 166 КВК України встановлено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

При вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно ч. 6 статті 166 КВК України у разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Приписами глави 3 розділу IХ Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 №272/5 встановлено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього Порядку.

У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.

В ч. 2 статті 78 КК України зазначено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ч. 3 ст. 166 КВК України систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Однак, зазначених в ст. 166 КВК України, ст. 78 КК України обставин, у судовому засіданні встановлено не було, за таких обставин, суд вважає, що матеріали особової справи не містять достатніх відомостей щодо злісного ухилення від виконання покладених судом обов`язків та не можуть розцінюватися як свідчення небажання засудженої стати на шлях виправлення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої ОСОБА_5 для відбування покарання, недоведені, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 75, 78 КК України, ст. 166 КВК України ст. ст. 537-539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання заступника начальника Білоцерківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про можливість скасування іспитового терміну та направлення засудженої ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня оголошення, а особою, що не була присутня при цьому з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду.

СуддяОСОБА_8