Провадження № 1-в/761/371/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року місто Київ

Суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

дослідивши в приміщені суду клопотання ОСОБА_2 , засудженої вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.08.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, про скасування остаточного покарання у виді позбавлення волі,

установив:

08.08.2024 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання ОСОБА_2 , засудженої вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.08.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України про скасування остаточного покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2024 вказане клопотання розподілено на суддю ОСОБА_1 , яке було передано судді 12.08.2024.

У клопотанні засуджена ОСОБА_2 просить скасувати остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, призначений вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.08.2023.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6,7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні),7-1,13-1,13-4,14частини першої статті 537 цього Кодексу.

Статтею 18 КВК України визначено, що місцем відбування покарання у вигляді позбавлення волі є виправна колонія. У свою чергу, відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчі ізолятори є установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою.

У силу ч. 2 ст. 11, ч. 3 ст. 18 КВК України слідчі ізолятори віднесені до установ виконання покарань лише стосовно тих засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.

При вирішенні питання про те, чи підлягає дане питання розгляду Шевченківським районним судом міста Києва, суд враховує, що з клопотання ОСОБА_2 вбачається, що він засуджена вироком Броварського міськрайонного суду Київської області та перебуває в ДУ «Київській слідчий ізолятор», рахуючись за Київським апеляційним судом, що підтверджується супровідним листом першого заступника начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 від 30.07.2024 № Б-4891.

Суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких правил підсудності, встановленихКПК.

За усталеною практикою ЄСПЛ, термін «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Також суд звертає увагу на те, що встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, оскільки відсутні дані, що засуджена ОСОБА_2 відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду міста Києва, з клопотання засудженої не убачається, що ДУ «Київський слідчий ізолятор» визначений для неї як установа відбування покарання, клопотання не може бути вирішене Шевченківським районним судом міста Києва, а тому суд вважає за необхідне повернути зазначене клопотання заявнику.

Керуючись статтями 369-372, 392, 532, 537, 539, Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 , засудженої вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.08.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, про скасування остаточного покарання у виді позбавлення волі - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1