Справа № 953/9079/24
н/п 1-кп/953/1099/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2024 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотанням прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінального провадження№ 0000123 від 21.06.2024 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, малолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, інвалідом та військовослужбовцем не є, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 05.07.1994 вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ст.17, ч.3 ст.81 ч.4 ст.81, ч.2 ст.140, ст. 42, ст. 44 КК України (в редакції закону від 1960 року) до позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна, 2) 25.03.1998 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.140, ст. 43 КК України (в редакції закону від 1960 року) до позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна, 3) 26.08.2009 вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч.5 ст. 185, ст. 27 КК України до позбавлення волі строком на 3 років 2 місяців, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки, 4) 19.06.2012 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.3 ст. 15, ч.2 ст.185, ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, 5) 04.12.2019 вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, 6) 29.04.2024 вироком Харківського районного суду Харківської області за ч.2 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України до обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0000123 від 21.06.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення передбачених ч.4 ст. 185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

У судовому засіданні підозрюваний зазначив, що під час досудового розслідування заперечував про закриття кримінального провадження, проте на даний час клопоче перед судом про закриття провадження, у зв`язку з декриміналізацією діяння відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», що набув чинності 09.08.2024.

Згідно пред`явленої підозри, 15.06.2024 року об 19:46 годині ОСОБА_5 , перебував у парку поряд із станцією метро Архітектора Бекетова, напроти житлового будинку АДРЕСА_3 , де у останнього раптово виник умисел, спрямований на тасмне викрадення чужого майна, повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» №2102-ІХ від 24.02.2022 термін дії якого продовжений безперервно до теперішнього часу по всій території України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому ОСОБА_6 і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони с непомітними для оточуючих, скориставшись тим, що ОСОБА_6 , який знаходився на лавиці відпочинку в парку заснув, шляхом вільного доступу з корисливою метою заволодів портфелем потерпілого, в середині якого знаходився мобільний телефон ТМ «Samsung» модель А12, чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/19296-ТВ від 11.07.2024 2 866,67 грн.

Після чого, ОСОБА_5 , покинув місце вчинення злочину та у подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи..

Частиною 6 ст. 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн.) - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та ті обставини, що відбулась декриміналізація інкримінованого ОСОБА_5 діяння на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024 р., та має зворотну дію в часі, із врахуванням наданої обвинуваченим згоди на закриття кримінального провадження, суд доходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із частковою втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно абзацу четвертого частини сьомої статті 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Отже, має місце декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028,00 грн, а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність інкримінованого ОСОБА_5 діяння, оскільки вартість майна, у здійсненні крадіжки якого він підозрюється за складає - 2 866,67 грн.

Зважаючи на те, що підозрюваний не заперечує проти закриття кримінального провадження відносно нього, розуміє наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити.

Крім того, під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09.07.2024 був накладений арешт на портфель чорного кольору без зазначення торгової марки; мобільний телефон ТМ «Samsung» модель А12, чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , у чохлі синього кольору; шкіряний гаманець коричневого кольору, в середині якого знаходиться 2 (дві) особисті фотокартки, на яких зображений ОСОБА_6 , який на підставі ч.4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

Долю речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, ст. 5 КК України, п.4-1 ч.1 ст. 284, ст. 479-2 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000123 від 21.06.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Скасувати арешт на речові докази, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09.07.2024 по кримінальному провадження №0000123 від 21.06.2024.

Речові докази:

- DVD-R диск із відеозаписом з камер відео спостереження супермаркету «АТБ», DVD-R диск із відеозаписом з камер відео спостереження супермаркету «Опті-Маркет» - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в 7-денний строк з моменту її проголошення, через Київський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили, після закінчення строку на її оскарження.

Суддя ОСОБА_1