Справа № 307/2281/24
Провадження №1-кс/307/517/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про продовження строку тримання під вартою
30 липня 2024 року м. Тячів
Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.115, ч.2 ст. 263 КК України,
Старший слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Вказує на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 04 червня 2024 року, близько 06 години 30 хвилини, ОСОБА_5 , маючи умисел на спричинення смерті іншій особі, прийшов до дворогосподарстава, що розташоване у АДРЕСА_1 , де проживав ОСОБА_7 , який являється йому двоюрідним братом та з яким перебував у довготривалих неприязних відносинах та зайшовши всередину будинку, де у спальній кімнаті, умисно, з метою заподіяння смерті останньому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, здійснив постріл з невстановленої органом досудового розслідування зброї, в голову ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: забою та розчавлення мозку, вхідного вогнепального отвору в правій лобній області, множинних переломів кісток черепа та сліпого вогнепального поранення правої половини голови, від яких останній помер на місці, а ОСОБА_5 з місця події втік у невідомому напрямку.
Крім цього, встановлено що, ОСОБА_5 , достовірно знаючи вимоги законодавства України про те, що мисливський та метальний ножі є холодною зброєю, та не маючи дозволу на їх носіння, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах і у невстановлений органом досудового розслідування час, умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу в порушення вимог ст. 178 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п.11, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, наказу МВС України № 622 від 21.08.1998, придбав предмети зовні схожі на холодну зброю, а саме мисливський та метальний ножі, які залишив зберігати при собі до 4 червня 2024 року.
В подальшому, 04 червня 2024 року, о 13 годині 00 хвилин на стаціонарному блок пості в селі Лазещина Рахівського району Закарпатської області, на відстані біля 200 метрів від дорожнього знаку «Яблунівський Перевал», в ході проведення огляду місця події в присутності понятих, на капоті легкового автомобіля марки «Volkswagen Passat B3», державний номерний знак НОМЕР_1 , було виявлено предмет, що відноситься до категорії холодної зброї колюче-ріжучої дії - мисливський ніж, та предмет, що відноситься до категорії метальної холодної зброї колюче-ріжучої дії - метальний ніж, які ОСОБА_5 , незаконно носив при собі та в подальшому помістив їх на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля, в порушення вимог вищезазначених законів.
Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вбивстві, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, а саме в незаконному носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
04 червня 2024 року, о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 було затримано на підставі ст.208 КПК України.
04 червня 2024 року, о 19 годині 20 хвилин, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
06 червня 2024 року слідчим суддею Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_9 відносно ОСОБА_8 обрано виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави.
28 червня 2024 року о 16 годині 15 хвилин ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.
28 червня 2024 року, о 16:15 годині, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.
26 липня 2024 року виконувачем керівником Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_10 строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено до 04 вересня 2024 року включно.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколами огляду місця події від 04.06.2024 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , протоколом затримання, висновком дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/107-24/6626-Д від 24.06.2024 та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження.
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжких, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, постійного місця роботи не має, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_8 : може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання за вчинений злочин, так як усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує, адже санкцією ч.1 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.
Одночасно з цим ОСОБА_8 був затриманий працівниками поліції на контрольно-пропускному посту Лазещина, що в Рахівському районі Закарпатської області, при спробі виїзду за межі Закарпатської області може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань на його користь, або взагалі в подальшому відмови від наданих ними показань; Також в ході досудового розслідування встановлено, що постійного місця роботи не має. Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з викладених у ньому обставин та просить його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просять в задоволенні клопотання відмовити.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні також зазначив, що підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу в виді тримання під вартою не має, та просить змінити підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід, який не буде пов`язаний з позбавленням волі з тих підстав, що наявні матеріали справи не доводять обгрунтованість підозри ОСОБА_5 та прокурором не доведено неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого альтернативного запобіжного заходу.
Вивчивши клопотання, заслухавши учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. "С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Також встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, санкція статті якого передбачає покарання в виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, і за матеріалами провадження підозра ОСОБА_5 обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.
Також досудовим слідством встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, знаходячись на волі може незаконно впливати на свідків.
Частинами 1 та 2 ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Згідно зі ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Беручи до уваги наведене, та те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який кримінальним законодавством України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 15 років позбавлення волі, та внаслідок якого загинула людина, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_5 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, досудове розслідування на час розгляду клопотання ще не закінчено, виходячи з необхідності уникнення ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися на час розгляду даного клопотання, із ступеня тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, а також приймаючи до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою не відпали, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 з врахуванням положень ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України, вважаю за необхідне продовжити підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою без визначенням розміру застави в межах строку досудового розслідування відповідно до вимог ч.3 ст.197 КПК України, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 176-205, 395 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання задовольнити.
Продовжити обраний відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 60 днів, тобто до 24 години 3 вересня 2024 року.
Строк дії ухвали до 24 години 00 хвилин 3 вересня 2024 року.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходупідозрюваному ОСОБА_5 , - відмовити.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 31 липня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1