Провадження № 1-кс/344/7437/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши відкритому у судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002694 від 11.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

14.10.2024 старший слідчий ОСОБА_3 , за погодженням прокурора ОСОБА_4 , звернулася з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що 10.10.2024 до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою звернулася ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , про те, що в період часу з 29.09.2024 по 05.10.2024, невідома особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , в період дії на території України воєнного стану, таємно викрала гаманець, у якому знаходились грошові кошти.

В ході проведення досудового розслідування мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , видала частину грошових коштів, а саме 1000 грн (номер серія НОМЕР_1 ) та 200 євро купюрами номіналом 100 євро (номер серіяWA) та 50 євро (номер серія VD PВ), які було вилучено в ході огляду місця події.

Постановою старшого слідчого Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 1000 грн (номер серія ЕБ1878520) та 200 євро купюрами номіналом 100 євро (номер серіяWA) та 50 євро (номер серія VD PВ), визнано речовим доказом.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження накладення арешту на вказане майно може призвести до його можливого приховування, пошкодження, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідчий ОСОБА_3 подала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання просила задоволити.

ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду даного клопотання повідомлялася належним чином.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому засіданні, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши надані матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим відділом Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування по матеріалах кримінального провадження № 0002694 від 11.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 11.10.2024, розпочатого о 17 год 55 хв, закінченого о 18 год 20 хв, приміщення службового кабінету АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , яка є законним представником ОСОБА_8 добровільно видала грошові кошти у сумі 1000 грн (номер серія ЕБ1878520) та 200 євро купюрами номіналом 100 євро (номер серіяWA) та 50 євро (номер серія VD PВ, які поміщено до паперового пакету та опечатано.

Постановою слідчого від 13.10.2024 грошові кошти, вилучені під час огляду місця події 11.10.2024, у ОСОБА_7 , яка є законним представником ОСОБА_8 , визнано речовими доказами.

Відповідно до ч.2 ст. 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно із ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 цього Кодексу, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що слідчим доведено, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання його зміни, втрати такого, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Разом з тим, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно повноцінним доказом.

Вилучені речі відповідають ознакам ст.98 КПК України, як предмети, які можуть містити відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що підлягають перевірці під час досудового розслідування за допомогою низки слідчих (розшукових) дій, з метою забезпечення доказової бази у саме даному вказаному кримінальному провадженні. Надання оцінки такому речовому доказу і повне виключення такого з числа доказів без належної перевірки, не відповідатиме меті та засадам кримінального провадження.

За таких обставин, з метою забезпечення кримінального провадження, запобіганню зникненню, втрати або пошкодження майна чи настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженні, слідчий суддя, дійшла висновку за необхідне накласти арешт на вищевказані вилучені речі як речові докази .

У подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник (володілець) майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту, згідно положень ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. ст.131-132, 167, 170-173,175 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, вилучене 13.10.2024 під час проведення огляду місця події майно у ОСОБА_7 , яка є законним представником ОСОБА_8 , а саме : грошові кошти у сумі 1000 (одна тисяча) гривень (номер серія ЕБ1878520), 200 (двісті) євро купюрами номіналом 100 (сто) євро (номер серіяWA) та 50 (п`ятдесят) євро (номер серія VD PВ, із забороною розпорядження, користування та відчуження.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (ухвали).

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1