Справа № 645/2310/16-к
Провадження № 1-кс/645/1169/24
УХ В А Л А

іменем України

12 серпня 2024 року м. Харків Слідчий суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Харкові заяву ОСОБА_3 про відвід прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001974 від 15.05.2013,

встановив:

Заявник, ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просив відвести прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 від участі у здійсненні процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001974.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що в провадженні слідчого відділу ВП № 2 ХРУП № 2 ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0001974, внесене до ЄРДР 15.05.2013 за ознаками ч. 2 ст. 384 КК України. Згідно з фабулою у грудні 2010 року посадові особи ТОВ фірма «Ідалія» при розслідування кримінальної справи № 5910063 дали завідомо неправдиві свідчення відносно нього при офіційному допиті в якості потерпілих. Процесуальним керівником у кримінальному провадженні є прокурор Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 . На думку заявника, прокурор перевіряв процесуальні рішення слідчого про закриття кримінального провадження №0001974, однак, порушуючи вимоги ст. 36, ч. 5 ст. 284 КПК України, навмисне не побачив незаконності винесених постанов. Разом з тим, ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року остання постанова від 23 вересня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0001974 скасовувалась як незаконно винесену. 18 грудня 2023 року уповноважена особа Офісу Генерального прокурора внесла відомості в ЄРДР №0001994 щодо прокурора Осадчої, яка протягом тривалого часу навмисно укривала злочин, вчинено фігурантом у справі, та навмисне порушувала розумні строки досудового розслідування у кримінальному провадження № 0001974. Вважаючи, що прокурор ОСОБА_4 особисто заінтересована в результатах розгляду кримінального провадження та існують інші обставини, які викликають у заявника обґрунтовані сумніви в її неупередженості, ОСОБА_3 звернувся із даною заявою.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, просив здійснювати розгляд заяви про відвід прокурора за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, її неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

У зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя, перевіривши матеріали заяви та додані до неї документи приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (частина 2 статті 9 КПК України).

Неупередженість (об`єктивність) прокурора передбачає вчинення ним процесуальних дій, ухвалення процесуальних рішень лише з підстав, встановлених КПК, та на основі зібраних фактичних даних, без обвинувального ухилу та особистої зацікавленості у вирішенні справи. Значення об`єктивності чи неупередженості прокурора щодо дослідження всіх обставин провадження варто оцінювати крізь призму гарантування реалізації завдань кримінального провадження, зокрема, щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності відповідно до своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК). Розв`язання цього завдання сприяє, з одного боку, реалізації принципу невідворотності відповідальності за правопорушення, а з іншого, - недопущенню обвинувачення або засудження жодного невинуватого.

Отже, неупередженість прокурора є необхідною умовою успішного виконання своїх конституційних функцій (стаття 131-1 Конституції України) та виконання своїх повноважень на досудовому розслідуванні й в судовому провадженні (стаття 36 КПК України) для здійснення завдань кримінального провадження (стаття 2 КПК України) та забезпечення законності (стаття 9 КПК України України).

Необ`єктивність або упереджене ставлення прокурора до учасників кримінального провадження є підставою для відводу (самовідводу) прокурора. Закріплення в національному законі загального переліку підстав для відводу прокурора від участі у кримінальному провадженні нарівні з нормами, які регулюють порядок призначення та заміни прокурора, забезпечує його об`єктивність і неупередженість в кожному кримінальному провадженні. Якщо ж прокурор особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні.

Підстави для відводу прокурора регламентовані ст. 77 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КПК України, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Підстава, передбачена пунктом 3 частини 1 статті 77 КПК України, передбачає існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора, і такі випадки неможливо наперед визначити або унормувати. Отже, ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є упередженість суб`єкта процесуальної діяльності при вирішенні поставлених перед ним питань. Норми КПК України не містять ознак або властивостей, які б розкривали сутність упередженості, що вказує на оціночний характер цієї обставини у кожному конкретному випадку.

Як вбачається із формулювань статті 77 КПК України, інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості прокурора, мають бути обумовлені конкретними фактами.

За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, прокурору може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим (стаття 80 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Розглядаючи наведені заявником підстави для відводу, суд бере до уваги два критерії упередженості - суб`єктивний та об`єктивний. Суб`єктивний критерій має визначатися на підставі особистих переконань та поведінки конкретного прокурора у конкретній справі - тобто, прокурор не має проявляти будь-якої особистої прихильності, упередження, зацікавленості; об`єктивний критерій визначається достатніми гарантіями для того, щоб виключити будь-яку зацікавленість прокурора, що може бути перевірена.

При цьому, доводи, наведені в мотивування відводу, не можуть ґрунтуватися лише на критиці постановлених рішень та вчинених дій або незгоді з ними.

Перевіривши заяву ОСОБА_3 про відвід прокурора, слідчий суддя дійшов висновку, що викладені в ній доводи не є аргументованими, оскільки жодних об`єктивних даних про заінтересованість в результатах даного кримінального провадження або упередженість прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 у здійсненні процесуального керівництва у кримінальному провадження № 0001974 від 15.05.2013, надано не було.

Той факт, що прокурор, на думку заявника, не в повній мірі здійснює належне процесуальне керівництво та не вчиняє необхідні процесуальні дії у кримінальному провадженні, не свідчить про наявність обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора.

Статтею 303 КПК України закріплено право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування, відповідно до встановленого цією статтею переліку рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені.

Згідно з ч. 3 ст. 303 КПК, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

За змістом ст. 94 КПК, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Залежно від стадії кримінального провадження, дії чи бездіяльність, так само як і процесуальні рішення, можуть бути предметом оскарження до слідчого судді, суду, а також предметом оцінки відповідних доказів, зібраних з допущенням таких порушень щодо їх належності, допустимості та достовірності на стадії судового розгляду.

Здійснення прокурором процесуальних дій належить до його повноважень, як учасника провадження (ст. 22 КПК України).

Таким чином, якщо заявник вважає, що з боку прокурора існують протиправні рішення, дії або бездіяльність, він не позбавлений права такі рішення, дії або бездіяльність оскаржити у встановленому порядку та/чи звернутися до відповідних органів для вжиття заходів дисциплінарного або іншого реагування по відношенню до прокурорів.

Отже, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України, оскільки заявником не надано достатніх та беззаперечних доказів, що вказують на упереджене ставлення прокурора при здійсненні процесуального керівництва.

Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного слідчого, прокурора, що означає необхідність встановити, чи мав слідчий та прокурор у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував слідчий, прокурор, серед інших аспектів, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність слідчого, прокурора (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Будь-яких інших визначених законом підстав для відводу прокурора в ході розгляду заяви про відвід, слідчим суддею, встановлено не було.

З огляду на викладене, підстави для задоволення заяви про відвід прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 від участі у здійсненні процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0001974 від 15.05.2013 відсутні.

Керуючись ст. ст. 77, 80, 81, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001974 від 15.05.2013 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 12.08.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1