У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Берегове Закарпатської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000017, відомості про яке 29.01.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором групи прокурорів ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000017, відомості про яке 29.01.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан, у зв`язку з чим почали діяти обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років.

Разом з тим, організована ОСОБА_4 злочинна група, до складу якої увійшли невстановлені у ході досудового розслідування особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи воєнний стан, введений на території України через збройну агресію російської федерації проти України та заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі, віком від 18 до 60 років, організували незаконне переправлення через державний кордон громадянин України. Зокрема, організована група під керівництвом ОСОБА_4 , будучи обізнаною про явище нелегальної міграції на території України, використовуючи воєнний стан, введений на території України через збройну агресію російської федерації проти України та заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі, віком від 18 до 60 років, реалізуючи заздалегідь розроблений та схвалений злочинний план, спрямований на незаконне збагачення шляхом отримання коштів за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, за невстановлених органом досудового розслідування обставинах, але не пізніше січня 2024 року та червня 2024 підшукав громадянин України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які мали на меті незаконно, за грошову винагороду в сумі по 7000 доларів США з особи, у порушення вимог ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із введенням 24.02.2022 на території України воєнного стану, перетнути державний кордон України. З метою реалізації свого злочинного плану, а саме незаконного переправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України поза пунктом пропуску, ОСОБА_4 за допомогою мобільного зв`язку проводив домовленості та інструктування останніх, щодо часу їх прибуття до м.Берегово, документів, які повинні бути при ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також поведінки під час перетину ними кордону до Угорщини. Виконуючи вказівки ОСОБА_4 , 09.08.2024 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які діяли під контролем правоохоронних органів, прибули до м.Ужгород та у подальшому поїхали на автостанцію у АДРЕСА_2 , згідно обумовленого плану, на легковому автомобілі марки «Honda Civic» з державними номерними знаками НОМЕР_1 , їх зустрів ОСОБА_4 , де у салоні вказаного транспортного засобу, ОСОБА_4 озвучив суму незаконного переправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України до Угорщини, яка становила 14 000 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на 09.08.2024 становила 573896,40 гривень), на що останні погодились.

У подальшому, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, діючи за попередньою змовою групою осіб, та задля безпосереднього незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на транспортному засобі марки «Honda Civic», з державними номерними знаками НОМЕР_1 , з метою усунення перешкод відносно незаконного переправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України, привіз останніх до будинку для паломників у ім. Ференца Пастора, за адресою: АДРЕСА_3 , де їх розмістив, для подальшого переправлення останніх через державний кордон України.

Надалі, ОСОБА_4 , діючи з єдиним продовжуючим прямим умислом, продовжив організовувати незаконне переправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України, а тому, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення, діючи за попередньою змовою групою осіб, у період з 09.08.2024 по 13.08.2024 у приміщенні будинку для паломників у ім. Ференца Пастора, за адресою: АДРЕСА_3 та його території, проводив неодноразові зустрічі із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які діяли під контролем правоохоронних органів, де з метою недопущення викриття його злочинних дій, вигадав неправдиву легенду щодо перебування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у м.Берегово та проводив інструктування незаконного перетину державного кордону України поза межами пунктів пропуску, надавши при цьому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 гарантії успішного переправлення їх через державний кордон України. Після цього, ОСОБА_4 , не зупиняючись на вчиненому, а доводячи свій єдиний спільний злочинний умисел щодо незаконного переправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України до кінця, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою усунення перешкод щодо незаконного переправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України підшукував службових осіб з числа прикордонного загону, щодо сприяння останніми у незаконному переправленні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України.

Однак, ОСОБА_4 довести свій злочинний намір щодо незаконного переправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України не зміг, з обставин, які не залежали від його волі, оскільки 27 прикордонним загоном ім. Героїв Карпатської Січі, було посилено варіант несення служби державного кордону службовими особами, у тому числі Берегівського району, Закарпатської області.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

У ході досудового розслідування, на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 підтверджується наступними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 11.03.2024, 13.08.2024, протоколами допиту свідка ОСОБА_10 від 07.07.2024, 13.08.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом упізнання особи за фотознімками від 13.08.2024 за участі свідка ОСОБА_9 , за результатами якого свідок упізнав ОСОБА_4 , протоколом упізнання особи за фотознімками від 13.08.2024 за участі свідка ОСОБА_10 , за результатами якого свідок упізнав ОСОБА_4 , протоколом НСРД за результатами контролю за вчиненням злочину від 13.08.2024 щодо ОСОБА_10 , протоколом НСРД за результатами контролю за вчиненням злочину від 13.08.2024 щодо ОСОБА_9 , протоколом НСРД за результатами зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 14.05.2024 щодо ОСОБА_4 , протоколом НСРД за результатами аудіо,-відеоконтролю особи від 22.04.2024 щодо ОСОБА_4 , протоколом НСРД за результатами аудіо,-відеоконтролю особи від 14.05.2024 щодо ОСОБА_4 , протоколом НСРД за результатами аудіо,-відеоконтролю особи від 14.05.2024 щодо ОСОБА_4 , протоколом НСРД за результатами аудіо,-відеоконтролю особи від 13.08.2024 щодо ОСОБА_9 , протоколом НСРД за результатами аудіо,-відеоконтролю особи від 13.08.2024 щодо ОСОБА_10 , протоколом НСРД за результатами зняття інформації електронних комунікаційних мереж від 13.08.2024 щодо ОСОБА_10 , протоколом НСРД за результатами зняття інформації електронних комунікаційних мереж від 13.08.2024 щодо ОСОБА_4 , протоколом огляду грошових коштів у сумі 14 000 доларів США вручених ОСОБА_10 від 09.08.2024, протоколом вручення спеціальних технічних засобів ОСОБА_10 , спрямованих на фіксацію ходу і результатів негласного розшукового заходу від 09.08.2024, протоколом вручення спеціальних технічних засобів ОСОБА_9 , спрямованих на фіксацію ходу і результатів негласного розшукового заходу від 09.08.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Як зауважує слідчий, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 передбачене ч. 2 ст. 332 КК України, є тяжким, за вчинення якого передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами Європейського союзу, а саме: Румунією, Угорщиною, Словацькою Республікою та Республікою Польща, дають підстави органу досудового розслідування вважати, що останній, безпосередньо проживаючи у АДРЕСА_1 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, може переховуватися від органу досудового розслідування і має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України. Згідно особової картки Державної міграційної служби України ОСОБА_4 отримав паспорти громадянина України для виїзду за кордон серії та номер НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , за допомогою яких безперешкодно може покинути територію України, виїхавши за її межі, що підтверджується листом ВКА ГУНП в Закарпатській області за №366/106/6-5-2024 від 14.03.2024, відповідно до якого ОСОБА_4 у період з 03.08.2019 по 13.03.2024, здійснював перетин Державного кордону України до країн Європейського Союзу, використовуючи при цьому вищевказані паспорти громадянина України для виїзду за кордон. ОСОБА_4 здійснював перетин державного кордону України у період військового стану. Вказані обставини у своїй сукупності дають реальні підстави органу досудового розслідування вважати, що останній, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, з метою перешкоджання досудовому розслідуванню, затягування строків слідства та уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду за межами території України протягом тривалого часу та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судовий розгляд даного кримінального провадження. ОСОБА_4 може впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, оскільки у вказаному кримінальному провадженні є необхідність у проведенні ряду судових первинних, повторних та додаткових експертиз; у допиті осіб в якості свідків із обставин, що мають значення для кримінального провадження, які відомі підозрюваному, як під час досудового розслідування так і у ході судового розгляду кримінального провадження, у тому числі тих, які ще не допитані з об`єктивних причин, та будуть допитані у ході подальшого досудового розслідування. ОСОБА_4 може здійснити спроби знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки зважаючи на те, що ретельна підготовка та вчинення даного злочину проведена із залученням ряду фізичних осіб, підозрюваному можуть бути відомі місця зберігання речових доказів за допомогою яких він міг незаконно організовувати переправляти осіб через кордон, які ще не долучені до кримінального провадження та які у подальшому можуть бути використані як докази, а тому останній може вдатися до їх знищення чи приховування, перебуваючи на волі. ОСОБА_4 може здійснювати спроби перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки знаходячись на волі, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній має тісні зв`язки з органами державної влади, правоохоронними та іншими органами що підтверджується матеріалами НСРД, через керівників яких може вчиняти тиск на експертів, спеціалістів, свідків чи членів їх родин, з метою відмови чи зміни ними показань, вчинення інших дій на його користь, складання неправдивих висновків, або відмови від надання таких, підшукання осіб, які можуть надавати неправдиві показання на його користь. ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки перебуваючи на волі, ОСОБА_4 й надалі матиме можливість вчиняти аналогічні правопорушення.

На думку слідчого, вказані обставини свідчать про неможливість застосування щодо ОСОБА_4 особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту або застави, так як такі ним дотримані не будуть та являються недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно з запобіжним заходом у виді тримання під вартою. З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не забезпечать реальної можливості запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КК України.

На підставі викладеного, слідчий просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Берегове, Закарпатської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строків досудового розслідування, але не більше ніж на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження, зауваживши на наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання слідчого, з підстав наведених у письмових запереченнях. Зазначила, що підозра та ризики є необґрунтованими та не відповідають вимогам КПК України. ОСОБА_4 діяв одноособово, у підозрі відсутні онозначні висновки, які конкретно дії вчиняв ОСОБА_4 . Заперечила щодо обгрунтованості ризиків, сама лише тяжкість покарання не може бути достатньою підставою такого. ОСОБА_4 має тісні соціальні зв`язки, має сім`ю, дітей, онуків, що спростовує ризик втечі чи переховування. Свідками є особи, що діяли під контролем правоохоронних органів, контакти з ними невідомі, під час обшуку вилучено всі речові докази, доказів призначення експертиз не надано, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, запобіжні заходи не порушував. У клопотанні не мотивовано неможливість застосування інших запобіжних заходів. Просить застосувати домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, у разі неможливісті при призначенні тримання під вартою визначити заставу у межах ст. 182 КПК.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та просив застосувати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею у судовому засіданні, Головним управлінням національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000017, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, вбачається, що 27.08.2024 року о 09 год. 12 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

27.08.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Статтею 131 КПК України визначено, що запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України» (Заява N 40107/02) питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину та санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме: протоколи допиту свідка ОСОБА_9 від 11.03.2024, 13.08.2024, протоколи допиту свідка ОСОБА_10 від 07.07.2024, 13.08.2024, протоколи допиту свідка ОСОБА_11 , протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.08.2024, протоколи НСРД за результатами зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 14.05.2024, 13.08.2024, протокол НСРД за результатами аудіо,-відеоконтролю особи від 22.04.2024, протокол НСРД за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії (аудіо,-відеоконтроль особи) від 14.05.2024, протокол НСРД за результатами проведення негласної слідчої дії (аудіо,-відеоконтроль особи) від 14.05.2024, протокол за результатами аудіоконтролю особи від 13.09.2024, протоколи про результати контролю за вчиненням злочину від 13.08.2024, протоколи огляду і вилучення у викривача спеціальних технічних засобів від 13.08.2024, протоколи вручення спеціальних технічних засобів, спрямованих на фіксацію ходу і результатів негласного розшукового заходу від 09.08.2024, протокол огляду грошових коштів від 09.08.2024, протокол огляду покурця, який здійснює контроль за вчиненням злочину та вручення йому грошових коштів від 09.05.2024, відомості щодо перетину кордону та інші матеріали кримінального провадження - вважаю обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04, рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що докази та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор дають достатні підстави для висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, неодноразові перетини кордону підозрюваним, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може впливати на свідків, які вже встановлені, з метою дачі, зміни ними показань на його користь, зважаючи на процедуру допиту свідків, визначену КПК України. ОСОБА_4 зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зважаючи на тривалість вчинення дій, визначених у підозрі та на підставі поданих слідчому судді доказів. Наявність інших ризиків слідчому судді не доведено.

У даному випадку стороною обвинувачення доведено, з урахуванням поданих доказів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявні обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. У зв`язку з наведеним, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчому судді не спростовують, а матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою. Наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного, на які посилається сторона захисту, не можуть бути безумовними підставами для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, яких ще не було допитано, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На виконання зазначених вимог слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального правопорушення та стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, вважає за можливе одночасно визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідчий суддя враховує, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, слідчий суддя вважає, що у зв`язку з наведеним та з урахуванням тяжкості злочину, його високого ступеня суспільної небезпеки, а також даних про особу підозрюваного та ризиків, встановлених слідчим суддею, останньому слід визначити заставу в розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (3028 грн.), відповідно становить 151400 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у разі внесення застави на підозрюваного у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 09 год. 12 хв. 27 серпня 2024 року.

Встановити строк дії ухвали до 22 жовтня 2024 року, включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених КПК України, 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 151400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 у відповідності до ч. 5 ст.194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 03 вересня 2024 року.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1