279/6281/24
1-кс/279/1153/24

В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, в якому зазначив, що в період часу з 17 години 27.09.2024 року по 20 годину 30.09.2024 року невстановлена особа шляхом віджиму вікна проникла до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала майно ОСОБА_4 , чим завдала матеріального збитку на суму яка встановлюється.
Під час проведення огляду місця події 03 жовтня 2024 року у приватному домоволодінні ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено:
-два відрізки дактилоплівки на яку відкопійовано сліди тканини, що вилучена та поміщена до спец-пакету №PSP 1252928
-чотири відрізки дактилоплівки на яку відкопійовано сліди рук з поверхні шкатулки, що вилучено і поміщено до спец-пакету №PSP1252952
На вказані об`єкти слідчий просить накласти арешт з метою їх збереження.
Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Майно, на яке слідчий просить накласти арешт, було виявлено та вилучено під час обшуку, дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді.
Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, враховується також усталена прецедентна практику ЄСПЛ на предмет відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої
підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Слідчим суддею встановлено, що є всі підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, може бути використано як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ст.185 ч.4 КК України.
Повернення вищезазначеного майна може призвести до його зникнення чи знищення.
Суд враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника.
Положення КПК України та Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104, покладають на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази під час досудового розслідування, обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність, тому вирішення питання про місце зберігання речових доказів не входить до компетенції слідчого судді, всі питання щодо зберігання речових доказів під час досудового розслідування мають прийматися стороною обвинувачення з урахуванням норм законодавства.
З урахуванням наведеного наявні підстави для задоволення клопотання.
Керуючись ст.167, 170-173 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на два відрізки дактилоплівки, на яку відкопійовано сліди тканини, що вилучена та поміщена до спец-пакету №PSP 1252928; чотири відрізки дактилоплівки на яку відкопійовано сліди рук з поверхні шкатулки, що вилучено і поміщено до спец-пакету №PSP1252952.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Слідчий суддя: ОСОБА_1