Провадження №11-сс/801/815/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч.4 ст.107 КПК України апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2024 року,

якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 від 24.06.2024,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 від 24.06.2024.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_5 24.06.2024 подав заяву про вчинення кримінального правопорушення, в порядку ст. 214 КПК України до ТУ ДБР розташованого у м. Хмельницький. Однак листом, отриманим 10.09.2024 від четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький, заявнику повідомлено, що відомості до ЄРДР не внесено, у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення.

Заявник вважає, що четвертим СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький допущено бездіяльність, а тому просить зобов`язати орган досудового розслідування внести відомості до ЄРДР по його заяві від 24.06.2024, про скоєння кримінального правопорушення.

Заявник ОСОБА_5 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити.

Слідчий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, однак останньою подано заяву про розгляд справи за її відсутності та надано копію відповіді по заяві ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 від 24.06.2024 - відмовлено.

В обґрунтування своїх висновків слідчий суддя вказав, що у своїй заяві ОСОБА_5 порушує питання про внесення відомостей до ЄРДР, щодо неправомірних, на думку заявника, дій суддів Вінницького міського та Вінницького апеляційного суду, які відмовили у задоволенні його скарги щодо незаконного утримання в ДУ «ВУВП № 1».

Разом з тим, слідчим суддею з поданої заяви ОСОБА_5 не встановлено об`єктивних даних, що підкріплені належними доказами, які дійсно свідчать про наявність обов`язкових ознак складу злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину.

Зокрема, ОСОБА_5 звернувся до суду із скаргою, яка мотивована тим, що довічне позбавлення волі йому було призначено за правопорушення, які сталися в період з 1997-2000. Злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Вважає, що з 23 квітня 2013 року по теперішній час його незаконно утримують на підставі вироку суду із застосуванням покарання у виді довічного позбавлення волі, яке не передбачало діючим законодавством, оскільки вийшли строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

За результатами розгляду вказаної справи, судом було відмовлено у задоволенні скарги, оскільки слідчий суддя не наділений повноваженнями перевірки законності рішень суду, а скаржник перебуває в установі відбування покарань на підставі вироку суду, який на даний момент не скасований, тому тримання останнього у ДУ «Вінницька УВП (№1)» є законним та обґрунтованим.

Судовим рішенням Вінницького апеляційного суду від 22.03.2024 було відмовлено у відкритті провадження за скаргою, оскільки ухвала слідчого судді, відповідно до вимог КПК України не підлягає апеляційному оскарженню.

В судовому засіданні заявником не доведено, що судді при розгляді справи порушили вимоги чинного законодавства. Крім того, суд зазначив, що незгода з рішенням судді не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР. Таким чином слідчий суддя прийшов до висновку, що заява ОСОБА_5 не містить ознак кримінального правопорушення, фактично заява зводиться до незгоди з прийнятими судами рішеннями.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2024, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 24.06.2024 та надати у встановленому законом порядку, витяг з ЄРДР.

У доводах апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки при її постановленні порушенні принципи кримінального судочинства, слідчий суддя не застосував закони і норми Конституції України, які належало застосувати в даному випадку. Висновки викладені в оскаржуваній ухвалі не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що надана йому 10.09.2024 відповідь за підписом в.о. керівника четвертого СВ ТУ ДБР розташованого у м. Хмельницькому (з дислокацією у м. Вінниці) від 16.08.2024, є незаконною, оскільки не передбачена діючим КПК України, але й прямо протирічить як вимогам ст.214 КПК України, так і ряду інших його норм.

Позиції учасників судового провадження

Заявник ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі вказав, що відповідно до ч.3 ст.396 КПК України він не бажає брати участь у розгляді своєї апеляційної скарги.

Представник Вінницької обласної прокуратури, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з`явився.

Оскільки КПК України не передбачає вимог щодо обов`язкової участі учасників у розгляді апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, зокрема щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, приймаючи до уваги значно скорочені у порівнянні із загальним порядком строки апеляційного перегляду таких ухвал (ч.2 ст.422 КПК), апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності заявника та прокурора.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 ст.1 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На досудовому провадженні згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький, в обґрунтування якої вказав на порушення вимог ст.214 КПК щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 24 червня 2024 року про вчинення кримінального правопорушення суддею Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_7 та суддею Вінницького апеляційного суду ОСОБА_8 , які на його думку вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.364, ч.2 ст.367, ч.3 ст.371, ч.1 ст.396 КК України, суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_9 на його думку вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.364, ч.2 ст.367, ч.3 ст.371 КК України.

Відмовляючи в задоволенні поданої скарги, слідчий суддя, зокрема, дійшов висновку, що викладені заявником обставини не свідчать про вчинення кримінальних правопорушень, а зміст заяви варто розцінювати як незгоду з прийнятими суддями рішеннями.

При перегляді оскаржуваної ухвали, колегія суддів погоджується з мотивами та висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі від 25 вересня 2023 року щодо відмови у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький, при цьому, оцінюючи обґрунтованість доводів апеляційної скарги враховує наступне.

Зокрема, чинним КПК України закріплено процедуру початку досудового розслідування. Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.1 ст.214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.2 ст.214 КПК).

Проте така процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань серед іншого вносяться відомості про: 1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК).

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи причетні до його скоєння тощо). Ці обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що викладені в ньому обставини не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення та не потребують для отримання зазначеного вище висновку перевірки засобами кримінального процесу, або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ані попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, затвердженим наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298). Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення до реєстру вносяться, зокрема, відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

За правовою позицією, висловленою в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження №51-8007км18), якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Також апеляційний суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 24 квітня 2019 року в справі №818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п.1 ч.1 ст.303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо порушення вимог положень ст.214 КПК, колегія суддів вважає, що слідчим суддею правомірно зазначено про відсутність підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою ОСОБА_5 від 24.06.2024, оскільки для внесення до ЄРДР відомостей щодо імовірного вчинення кримінального правопорушення суддями, заявником повинні бути наведені конкретні факти, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, за відсутності таких, необґрунтоване внесення відомостей до ЄРДР та початок досудового розслідування буде механізмом тиску на суддів, що порушуватиме принцип їх незалежності.

Окрім того, відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. При цьому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в п.57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Верховний Суд України у своїй постанові від 15 квітня 2008 року у справі №21-319во07 зазначив, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Тому, самих лише припущень заявника та незгоди з процесуальним рішенням суддів недостатньо для висновку про наявність кримінальних правопорушень, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування відносно суддів за фактами прийнятих ними процесуальних рішень і дій в ході здійснення правосуддя.

Незгода з прийнятими суддями процесуальними рішеннями в конкретній справі шляхом подання заяви про кримінальне правопорушення може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених ст.ст.126, 129 Конституції України щодо незалежності судді та заборони впливу на нього у будь-який спосіб. Ініціювання кримінального переслідування судді внаслідок незгоди з його процесуальними діями чи рішеннями є способом незаконного впливу на суд і такі дії слід розцінювати як спроби втручання у правосуддя, тиску на суд і суддів не процесуальним шляхом, поза межами процедури оскарження судових рішень, що є прямим порушенням вимог закону щодо незалежності судів та суддів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відомості за заявою ОСОБА_5 від 24.06.2024 про вчинені кримінальні правопорушення не підлягають внесенню до ЄРДР уповноваженими особами четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький, оскільки зазначені у матеріалах скарги обставини не свідчать про вчинення будь-якого кримінального правопорушення, описані в скарзі факти не потребують перевірки засобами кримінального процесу, тому прийняте слідчим суддею по суті рішення, є правильним.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

Тому з огляду на викладене, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі та висловленими заявником під час апеляційного розгляду, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а вимоги апеляційної скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4