печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001071,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання слідчий у клопотанні вказує наступне.

Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001071 від 05.06.2024, що розпочате за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Слідчий вказує, що з матеріалів досудового розслідування убачається, що службові особи компанії Vimeksim SRB DOO, використовуючи підроблені документи, під приводом виконання контракту купівлі-продажу урожаю сільськогосподарської продукції, шахрайським шляхом заволоділи товаром Trans Trade RK SA на суму 3 млн. 252 тис. доларів США.

Так, 08.04.2024 між TRANS TRADE RK SA (продавець) та VIMEXIM SRB D.O.O. (покупець) укладений контракт № 206/2024, згідно якого продавець зобов`язувався поставити на користь покупця товар (українську фуражну пшеницю врожаю 2023 року: 30 тис. метричних тон), покупець оплати товар у вартості 180 доларів США за тону, що у перерахунку на кількість становить 4 млн. 752 тис. доларів США. Окрім цього, відповідний контракт зобов`язував VIMEXIM SRB D.O.O. самостійно законтрактувати та надати для навантаження зерном судно, яке повинно прибути до порту в м. Чорноморськ.

На виконання указаного контракту VIMEXIM SRB D.O.O. укладено договір на навантаження (фрахтування) та транспортування товару до Ізраїлю в порт м. Хайфи, зокрема залучено моторне судно «LADY JAMILA», яке курсувало під Панамським прапором.

В той же час, між TRANS TRADE RK SA та VIMEXIM SRB D.O.O. були досягнуті домовленості, згідно яких останній винаймали послуги судна «LADY JAMILA» з інструкцією щодо транспортування («чартер»), в якій зазначалося, що TRANS TRADE RK SA має право заборонити відвантаження товару в порті ОСОБА_4 у випадку не оплати зерна зі сторони VIMEXIM SRB D.O.O. Відповідна копія «чартеру» щодо рейсу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » була надана представниками VIMEXIM SRB D.O.O.

У подальшому, в травні 2024 року на виконання контракту № 206/2024 TRANS TRADE RK SA здійснила навантаження судна «LADY JAMILA», а також передала ряд обумовлених документів ТОВ «АДМ ТРЕЙДІНГ ЮКРЕЙН», яка виконувала агентські функції від імені VIMEXIM SRB D.O.O.

Згідно коносаменту № 1 від 10.05.2024 на судно «LADY JAMILA» навантажено 26 400,000 метричних тон пшениці TRANS TRADE RK SA, що також підтверджується вантажним маніфестом. При цьому фрахтувальником судна виступила VIMEXIM SRB D.O.O., тобто замовником послуг перевезення і фактичним володільцем товару є VIMEXIM SRB D.O.O.

Зважаючи на навантаження судно «LADY JAMILA» товаром, TRANS TRADE RK SA, згідно умов контракту № 206/2024 склала та направила на адресу VIMEXIM SRB D.O.O. рахунок фактуру № 051/24 від 14.05.2024 про оплату товару «фуражної пшениці» в обсязі 26 400,000 тон на суму в 4 млн. 752 тис. доларів США.

Після указаного, VIMEXIM ОСОБА_5 21.05.2024 здійснило оплату за фактично отриманий товар в сумі 1 млн. доларів США та 24.05.2024 на суму 500 тис. доларів США.

Так, як судно «LADY JAMILA» після навантаження, фактично направилося до пункту розвантаження, що порті ОСОБА_4 (Ізраїль), представники ІНФОРМАЦІЯ_2 намагалися зв`язатися із судно власником, з метою обговорення випадку недопущення відвантаження товару, якщо зі сторони VIMEXIM SRB D.O.O. не буде здійснено кінцевої оплати в сумі 3 млн. 252 тис. доларів США.

В ході указаного, TRANS TRADE RK SA дізналися, що копія «чартеру», яка була надіслана на їхню адресу представниками VIMEXIM SRB D.O.O. не містить положень п. 50 щодо можливості заборони відвантаження пшениці TRANS TRADE RK SA у випадку неповної оплати. Окрім цього судновласник, повідомив, що TRANS TRADE RK SA пред`явили підроблений «чартер».

У подальшому, 24.05.2024 (п`ятниця), коли судно «LADY JAMILA» фактично могло відвантажити товар в порту м. Хайфа (Ізраїль), фрахтувальником та покупцем якого є VIMEXIM SRB D.O.O., в ході переговорів із представниками ОСОБА_6 щодо повного виконання та оплати придбаного згідно контракту № 206/2024 від 08.04.2024 товару, VIMEXIM SRB D.O.O. пред`явила платіжне доручення (сформоване о 15 год. 56 хв.) на користь TRANS TRADE RK SA в сумі 3 млн. доларів США, нібито як оплата за отриманий урожай зерна пшениці. Зважаючи на час та дату фактичного пред`явлення платіжного доручення у працівників TRANS TRADE RK SA не було можливості здійснити перевірку надходження грошових коштів, на банківський рахунок компанії, оскільки відділення банку в США були закриті у зв`язку із закінченням робочого дня та наступними вихідними (субота-неділя 25-26 травня 2024 року).

В той же час, VIMEXIM SRB D.O.O. наполягали на відвантаженні товару, оскільки згідно умов рейсу «чартеру», кожен день простою «LADY JAMILA», який зумовлений зі сторони фрахтувальника судна, обійшовся б їхній компанії в 14 тис. доларів США (за день простою). З огляду на указане, TRANS TRADE RK SA, зважаючи на наявність копії платіжного доручення в сумі 3 млн. доларів США, нормальні ділові відносини із VIMEXIM SRB D.O.O., надало дозвіл на розвантаження зерна із судна.

Проте, 27.05.2024, коли банківська система SWIFT запрацювала, працівники TRANS TRADE RK SA дізналися, що кошти (3 млн. доларів США) на рахунок компанії від VIMEXIM SRB D.O.O. не поступили. З огляду на указане, відповідне платіжне доручення VIMEXIM SRB D.O.O. було або підроблене або відразу після складання скасоване директором ОСОБА_7 , при цьому VIMEXIM SRB D.O.O. у подальшому заявило, що не збирається оплачувати отриманий товар, зважаючи на минулу відмову TRANS TRADE RK SA постачати сільськогосподарську продукцію разом із VIMEXIM SRB D.O.O. (через ряд країн-посередників) до підсанкційної країни ОСОБА_8 .

Таким чином, є обґрунтовані ознаки вчинення директором VIMEXIM SRB D.O.O. ОСОБА_9 та бенефіціаром компанії ОСОБА_10 шахрайства, за попередньою змовою групою осіб, із використанням підроблених документів, що направлене на заволодіння майном TRANS TRADE RK SA, в особливо великих розмірах, на загальну суму 3 млн. 252 тис. доларів США.

18.07.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2024 у справі № 757/30216/24-к проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_10 , що за адресою АДРЕСА_1 . В ході проведення обшуку виявлено та вилучено речі, зокрема: мобільний телефон «iPhone 11 Pro (IMEI 1 - НОМЕР_1 ; IMEI 2 - НОМЕР_2 )».

Указаний мобільний телефон вилучено з володіння ОСОБА_10 (РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Оглядом указаного мобільного телефона установлено, що ОСОБА_11 , за допомогою програмного додатку «WhatsApp» здійснював спілкування із директором та співзасновником VIMEXIM SRB D.O.O. ОСОБА_12 щодо взаємовідносин їх компанії по контракту із TRANS TRADE RK SA (зокрема, мова йшла про відмову в оплаті отриманого від TRANS TRADE RK SA товару на суму в 3 млн. доларів США). Виявлене спілкування ОСОБА_10 та ОСОБА_12 щодо організації заволодіння зерном пшениці TRANS TRADE RK SA. та подальша відмова оплати за переданий товар прямо вказує на причетність керівництва VIMEXIM SRB D.O.O. до учинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

19.07.2024 постановою слідчого вище зазначені речі визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки у відповідних мобільних телефонах містяться відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, визначених у ст. 91 КПК України.

Метою накладення арешту, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів.

У судове засідання прокурор та власники майна у судове засідання не з`явилися, про розгляд клопотання повідомленні належним чином.

До суду надійшла заява слідчого ОСОБА_13 про розгляд клопотання за його відстуності, вимоги підтримує, просить задовольнити.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частин 1 3 статті 64 2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним.

19.07.2024 постановою слідчого вище зазначені речі визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки у відповідних мобільних телефонах містяться відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, визначених у ст. 91 КПК України.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім цього, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК України, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, застосовані обмеження стосовно вказаного вище майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, не надано та не встановлено.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001071 - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон Apple iPhone 11 Pro (IMEI 1 - НОМЕР_1 ; IMEI 2 - НОМЕР_2 ), що належать ОСОБА_10 (РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1