Справа № 135/480/21
Провадження № 1-кп/135/1/24
ВИРОК

іменем України

25.10.2024 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області кримінальне провадження №0000154 від 12.05.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Антоніни Красилівського району Хмельницької області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, із вищою освітою, не одружений, працюючий в ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)», раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 будучи службовою особою, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом його вимагання з погрозою обмеження прав, свобод або законних інтересів над потерпілими, використовуючи своє службове становище, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, згідно з наказом від 19.07.2012 № 65о/с ОСОБА_4 призначено на посаду начальника дільниці соціальної реабілітації державної установи «Літинська виправна колонія (№123)».

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державний захист кранівників суду і правоохоронних органів», п. 1 примітки до ст. 364 КК - України, ОСОБА_4 є службовою особою правоохоронного органу.

Згідно з посадовою інструкцією начальника дільниці соціальної реабілітації державної установи «Літинська виправна колонія (№123)», затвердженої начальником державної установи «Літинська виправна колонія № 123)», до повноважень ОСОБА_4 , окрім іншого входить, складати характеристики на засуджених для розгляду питань щодо зміни умов тримання, зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, застосування амністії, помилування та в інших необхідних випадках; сприяти трудовій зайнятості засуджених на виробництві установи та оволодінню ними робочими спеціальностями, контролювати їх виведення на роботу та ставлення до праці. Здійснювати облік працевлаштування засуджених, виконання ними норм виробітку, нарахування заробітної плати, тощо.

Відповідно до ст. 43 Конституції України - кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ч. 1 ст. 120 Кримінально-виконавчого кодексу України - праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Установлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника дільниці соціальної реабілітації державної установи «Літинська виправна колонія №123», в ході виконання своїх службових обов`язків, забезпечив переведення засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які відбувають покарання у вказаній установі, для виконання робіт у ТОВ «Вінницька птахофабрика» м. Ладижин Вінницька область.

У подальшому, ОСОБА_4 використовуючи своє службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчиняючи у різний час тотожні злочинні діяння, які об`єднанні єдиним злочинним наміром, упродовж липня-серпня 2020 року, погрожуючи обмеженням прав, свобод та законних інтересів засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , незаконно вимагав та отримав від них грошові кошти на загальну суму 1 300 (тисячу триста) гривень, якими розпорядився на власний розсуд.

Так, 10.07.2020 після отримання ОСОБА_7 місячної заробітної плати за виконану роботу, начальник дільниці соціальної реабілітації державної установи «Літинська виправна колонія №123» ОСОБА_4 , використовуючи своє службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету заволодіння чужим майном (грошовими коштами) потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, погрожуючи обмеженням прав, свобод та законних інтересів цієї особи (обмеження права на працю), перебуваючи в приміщенні кімнати №17 (перший поверх гуртожиток) за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно вимагав та отримав від ОСОБА_7 частину заробітної плати в сумі 300 (триста) гривень.

В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, 06.08.2020 приблизно о 09 год 55 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні кімнати №17 (перший поверх гуртожиток) за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи своє службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету заволодіння чужим майном (грошовими коштами) потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, погрожуючи обмеженням прав, свобод та законних інтересів (обмеження права на працю) ОСОБА_8 незаконно вимагав та отримав від останнього, частину заробітної плати в сумі 350 (триста п`ятдесят) гривень.

Він же, 06.08.2020 приблизно о 10 год 32 хв продовжуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в приміщенні кімнати №17 (перший поверх гуртожиток) за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи своє службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету заволодіння чужим майном (грошовими коштами) потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, погрожуючи обмеженням прав, свобод та законних інтересів (обмеження права на працю) ОСОБА_9 , незаконно вимагав та отримав від останнього, частину заробітної плати в сумі 300 (триста) гривень.

Окрім цього, продовжуючи свій злочинний умисел, 06.08.2020 приблизно о 10 год 29 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні кімнати №17 (перший поверх гуртожиток) за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи своє службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету заволодіння чужим майном (грошовими коштами) потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, погрожуючи обмеженням прав, свобод та законних інтересів (обмеження права на працю) ОСОБА_7 , незаконно вимагав та отримав від останнього, частину заробітної плати в сумі 350 (триста п`ятдесят) гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України - тобто у вимаганні передачі чужого майна з погрозою обмеження прав, свобод або законних інтересів потерпілих (вимагання), вчинене службовою особою з використанням свого службового становища.

Правова позиція сторони захисту.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю заперечив свою вину, вважаючи висунуті йому обвинувачення необґрунтованими. Він заявив, що фактів вимагання коштів у засуджених не було, а свідчення потерпілих є результатом особистої неприязні до нього. Зазначені засуджені, на його думку, обмовили його.

ОСОБА_4 наголосив, що виконував свої обов`язки згідно з посадовими інструкціями та штатним розписом, залучав засуджених до різних заходів, активного життя відділення, зокрема до ремонтних робіт і благодійних акцій. Він стверджує, що всі кошти, які отримував від засуджених, були надані у вигляді благодійної допомоги. Окрім того, він займався збиранням заяв від засуджених щодо переказу коштів їхнім родичам і близьким.

ОСОБА_4 визнав, що особисто знає засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , які є потерпілими у цій справі, проте характеризує їх негативно. Зокрема, ОСОБА_7 неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності під час відбування покарання, у тому числі утримувався в дисциплінарному ізоляторі. Обвинувачений вважає, що ОСОБА_7 почав співпрацювати з ДБР і СБУ з метою отримати умовно-дострокове звільнення, яке й було застосоване до нього після скасування стягнення у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятору. ОСОБА_9 також неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та утримувався в дисциплінарному ізоляторі перед звільненням після відбуття покарання. Щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_4 зазначив, що той є слабкодухим, і тому на нього, за його словами, тиснули слідчі органи.

На посаді начальника дільниці соціальної реабілітації ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» ОСОБА_4 займався вирішенням соціальних питань засуджених, проводив профілактичні бесіди та роз`яснював нововведення кримінально-виконавчого законодавства. Зазначив, що засуджені, які були переведені до дільниці соціальної реабілітації, мали заохочення та не мали стягнень, або ж їх стягнення були погашені. Самим переводом засуджених до цієї дільниці він не займався це вирішували начальники відділень.

Обвинувачений також відвідував контрагентський об`єкт у м. Ладижин, де працювали засуджені, для вирішення соціальних питань щонайменше раз на місяць. Він підтвердив, що був обізнаний з процедурою нарахування та виплати заробітної плати засудженим. Вони отримували мінімальну заробітну плату, а також 25% надбавку, частину з якої автоматично утримували на погашення витрат на електроенергію, харчування тощо. Гроші виплачувалися раз на місяць у 20-х числах.

За словами ОСОБА_4 , він спілкувався із засудженими як індивідуально, так і колективно, залежно від обставин. Він також підтвердив, що у липні 2020 року відвідував м. Ладижин на транспорті, що належав співробітнику ОСОБА_10 , і засуджені не платили благодійні внески готівкою. Щодо благодійної допомоги, засуджені подавали заяви на перерахування коштів на потреби установи. Ці заяви він відбирав особисто. Він підтвердив, що зміст таких заяв мав стандартний вигляд «прошу зняти з мого особового рахунку кошти в сумі від 200 грн до 400 грн (сума в залежності від бажання самого засудженого) в якості благодійної допомоги на потреби установи».

У липні 2020 року обвинувачений відвідував м. Ладижин на автомобілі, що належав співробітникам установи, зокрема, співробітнику ОСОБА_10 . ОСОБА_4 зазначив, що засуджені не сплачували благодійну допомогу готівкою. Він особисто збирав у засуджених заяви на перерахування благодійних коштів на потреби установи. За його словами, зміст цих заяв був стандартним: засуджені просили зняти з їхнього особового рахунку від 200 до 400 гривень (залежно від бажання засудженого) в якості благодійної допомоги на потреби установи. Засуджений підписував таку заяву, а ОСОБА_4 додавав резолюцію «клопочу по суті заяви» та свій підпис.

Після погодження цієї заяви першим заступником начальника установи, документ передавався начальнику, який також ставив свою резолюцію, а потім заяву передавали до бухгалтерії установи. ОСОБА_4 підтвердив, що приїжджав до м. Ладижин разом із касиром, і засуджені отримували частину своєї заробітної плати готівкою. Його спілкування з засудженими відбувалося як до отримання ними заробітної плати, так і після цього.

ОСОБА_4 також зазначив, що записи, зроблені під час негласних слідчих (розшукових) дій, стосуються виключно благодійної допомоги. Він також заявив, що йому не відомо про будь-які факти вимагання грошей іншими співробітниками установи у засуджених. Обвинувачений не наполягав на допиті потерпілого ОСОБА_9 .

Правова позиція сторони обвинувачення.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_4 сторона обвинувачення подала докази, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду і містилися у показаннях потерпілих та свідків, а також письмових доказах. Під час виступу в судових дебатах прокурор ОСОБА_5 вважав подані докази достатніми для того, щоб довести винуватість обвинуваченого поза розумним сумнівом у повному обсязі.

Оцінка поданих сторонами доказів судом.

Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов таких висновків.

Показання потерпілого ОСОБА_7

ОСОБА_7 суду показав, що у період з 2011 по 2021 рік він відбував покарання у ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)». Він особисто знайомий із ОСОБА_4 , який на той час обіймав посаду начальника дільниці соціальної реабілітації установи. Їхні стосунки були напруженими через особисті розбіжності.

За словами ОСОБА_7 , коли він перебував на дільниці соціальної реабілітації, до нього підійшов ОСОБА_4 і повідомив, що його вирішено відправити на роботу до Вінницької птахофабрики в м. Ладижин. В травні 2020 року, можливо на початку літа, він прибув до м. Ладижина, де від співкамерників дізнався, що з кожної заробітної плати потрібно віддавати частину готівкою ОСОБА_4 .

Після отримання першої заробітної плати ОСОБА_4 викликав його до кімнати, де жили засуджені, і сказав, що ОСОБА_7 має віддавати йому 350 грн з кожної отриманої готівкою заробітної плати. На запитання про причину такої вимоги ОСОБА_4 відповів, що ці гроші плата за закриття очей на порушення режиму («гулянки» та «мінуса») і за забезпечення комфортних умов.

ОСОБА_4 викликав до себе кожного засудженого, і всі платили по 350 грн, а також писали заяви на перерахування з особового рахунку 500 грн у вигляді благодійної допомоги установі. ОСОБА_7 розповів, що кожного разу до м. Ладижина приїжджав бухгалтер разом із ОСОБА_4 , після чого засудженим виплачували заробітну плату. Після цього ОСОБА_4 викликав засуджених до себе на співбесіду, під час яких ОСОБА_7 передавав йому по 350 грн та писав заяву на благодійну допомогу.

Одного разу ОСОБА_7 відмовився платити, але ОСОБА_4 сказав, що платять усі, і він також буде платити. У разі відмови ОСОБА_4 пригрозив забрати всі гроші та скласти рапорт, щоб відправити його на «зону» (дисциплінарне покарання). ОСОБА_7 уточнив, що отримував близько 1100 грн заробітної плати на руки, з яких передавав ОСОБА_4 350 грн, але одного разу передав лише 300 грн, а решту 50 грн віддав пізніше, коли розміняв гроші. Купюри, якими передавав гроші, він не пам`ятає.

Також потерпілий зазначив, що має дві сестри і мав бажання допомагати своїм рідним, але через низьку заробітну плату не мав такої можливості. Він працював на Вінницькій птахофабриці у дві зміни: перша зміна з 5:00 до 13:00, друга з 13:00 до 24:00. Обмежень в їжі чи відпочинку не було. ОСОБА_7 зазначив, що передавав ОСОБА_4 гроші приблизно 5-6 разів, зокрема в липні та серпні 2020 року.

Щодо виду та розміру покарання для ОСОБА_4 , потерпілий повністю покладається на розсуд суду.

Надані показання ОСОБА_7 повністю підтверджуються і узгоджуються з протоколом проведення слідчого експерименту від 23.03.2021 за його участі та оглянутим відеозаписом (а.с. 229-234, т. 2).

Крім того, під час службового розслідування, проведеного Центрально-Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо службової діяльності начальника дільниці соціальної реабілітації ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» ОСОБА_4 , було складено висновок від 04.12.2020. У ньому містяться пояснення ОСОБА_7 , які за своїм змістом відповідають його показанням, наданим як під час досудового, так і під час судового розгляду (а.с. 204-213, т. 2).

Показання потерпілого ОСОБА_8

ОСОБА_8 суду показав, що у період з 2018 по 2021 рік він відбував покарання у ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)». Він особисто знайомий із ОСОБА_4 , який на той час обіймав посаду начальника дільниці соціальної реабілітації установи. З липня 2020 року ОСОБА_8 працював на Вінницькій птахофабриці в м. Ладижин.

У серпні 2020 року він отримав першу заробітну плату, після чого ОСОБА_4 викликав його до іншої кімнати і попросив передати на благодійну допомогу 350 грн, що він і зробив. При цьому заяви на благодійну допомогу він не писав. На уточнюючі запитання відповів, що кошти до м. Ладижин привозила бухгалтерка. Засуджені отримували кошти та розписувалися за них у відомості. Після цього ОСОБА_4 викликав засуджених до окремої кімнати, де вони на його прохання передавали 350 грн. Погроз з боку ОСОБА_4 не було.

ОСОБА_8 також зазначив, що відповідну заяву про перерахування коштів на благодійну допомогу він написав через кілька місяців після цього. На запитання, чому він повинен був передавати ці кошти, ОСОБА_4 відповів, що це благодійна допомога для ремонту дільниці соціальної реабілітації установи. На даний час потерпілий не може точно сказати, як саме він сприймав призначення цих коштів чи це була благодійна допомога, чи ні.

Коли ОСОБА_8 почав працювати на птахофабриці в м. Ладижин, він чув від інших засуджених, що з них стягуватимуть благодійні внески. Зарплата виплачувалася таким чином: частину він отримував на руки готівкою, а частина перераховувалася на особовий рахунок засудженого. Претензій з боку ОСОБА_4 до нього особисто не було. Однак, зі слів інших засуджених ОСОБА_8 дізнався, що ОСОБА_4 погрожував їм обмеженням прогулянкового часу або відправленням назад до ОСОБА_11 , якщо вони відмовляться сплачувати гроші.

Потерпілий не знає, які б наслідки настали, якби він відмовився передавати кошти ОСОБА_4 , але припускає, що могли б бути негативні наслідки у вигляді утисків або зміни ставлення в гірший бік. Він також вважає, що не був зобов`язаний платити ці кошти ОСОБА_4 і що такі вимоги з боку останнього були незаконними. ОСОБА_8 не пам`ятає точний розмір своєї заробітної плати на птахофабриці, але припускає, що вона становила приблизно 1500-1800 грн.

ОСОБА_4 викликав його до кімнати в гуртожитку «Дубрава», де мешкали інші засуджені. Під час їхньої розмови всі інші засуджені залишали кімнату, а ОСОБА_4 залишався сам і спілкувався з кожним засудженим окремо, сидячи за столом, на якому лежала чорна папка. Це була перша половина дня після завершення першої зміни, яка закінчувалася о 13:00.

ОСОБА_8 зазначив, що з близьких родичів у нього є батьки та сестра. Він іноді переводив кошти своїм рідним, але не кожного разу. Пізніше до колонії приїхали працівники СБУ і закликали засуджених говорити правду щодо фактів отримання ОСОБА_4 грошових коштів від засуджених. Їм також надали можливість прослухати аудіозапис, на якому зафіксовані розмови між засудженими та ОСОБА_4 . ОСОБА_8 уточнив, що тиску з боку працівників СБУ не було, і його свідчення відповідають дійсності.

Також потерпілий додав, що ці записи йому дозволили прослуховувати ще під час досудового слідства, але перед судовим розглядом ніяких записів він не слухав. Він підтвердив, що звільнився з установи умовно-достроково.

Оцінюючи показання потерпілих, суд дійшов висновку, що їх свідчення підтверджують час, місце та спосіб вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 протиправних дій, зокрема вимагання грошових коштів у потерпілих з використанням свого службового становища та погроз обмеження права на працю. Зазначені показання є узгодженими між собою і в цілому відображають події, які також підтверджуються матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій (протоколами результатів аудіо- та відеоконтролю особи від 22.07.2022 та 10.08.2022).

Суд враховує, що з моменту вчинення інкримінованих обвинуваченому дій минув значний час, що могло вплинути на здатність учасників точно відтворити деякі деталі. Однак, незважаючи на це, основні фактичні обставини залишаються послідовними і узгоджуються з іншими доказами у справі.

Судом вживались усі необхідні заходи для забезпечення присутності потерпілого ОСОБА_9 у судовому засіданні, зокрема спроби організувати відеоконференцзв`язок з його участю для надання пояснень по суті обвинувачення. Однак, згідно з інформацією Державної прикордонної служби України від 20.11.2023 (а.с. 77, т. 2 та а.с. 78, т. 2), ОСОБА_9 виїхав за межі України 06.07.2023, і даних про його повернення на територію України немає.

Також в матеріалах кримінального провадження міститься заява потерпілого ОСОБА_9 (а.с. 89, т. 1), в якій він вказує про свою відмову давати показання на підставі ст. 56 КПК України, а також просить не викликати його в судові засідання.

Таким чином, враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_9 скористався своїми процесуальними правами (п. 6 ч. 1 ст. 56 КПК України), задля недопущення порушення розумності строків розгляду кримінального провадження, судом прийнято рішення про продовження розгляду провадження за наявності інших доказів по вчиненню ОСОБА_4 кримінального правопорушення стосовно вказаного потерпілого.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що тривалий час, включаючи період інкримінованих ОСОБА_4 дій, вона працює на посаді касира в ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)». Вона особисто знайома з ОСОБА_4 , між ними були виключно службові відносини. До її функціональних обов`язків входить видача заробітної плати засудженим та роз`яснення питань, пов`язаних із заробітною платою. Частина зарплати видається засудженим готівкою, інша частина перераховується на особові рахунки. Свідок зазначила, що майже завжди виїжджала до м. Ладижин для видачі заробітної плати засудженим, але не може точно пригадати, чи здійснювала такі поїздки в липні та серпні 2020 року або була у відпустці в цей період.

Свідок підтвердила, що разом з нею до м. Ладижин їздив також ОСОБА_4 , а кожного разу їх супроводжував інший водій співробітник установи. Заробітну плату засудженим видавали в приміщенні гуртожитку в м. Ладижин. Після отримання зарплати засуджені зверталися до ОСОБА_4 і писали заяви на переказ коштів з особових рахунків на адреси своїх близьких. У присутності свідка засуджені писали заяви з таким приблизним змістом: «Прошу перерахувати мої особисті кошти з особового рахунку на адресу батьків або родичів». Свідок зазначила, що не бачила, щоб ОСОБА_4 викликав засуджених до себе після виплати заробітної плати. Вона також уточнила, що після завершення розрахунків із засудженими виходила до автомобіля, тоді як ОСОБА_4 залишався в гуртожитку й продовжував працювати з засудженими. Про заяви засуджених щодо благодійної допомоги їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що на час інкримінованих ОСОБА_4 дій він працював на посаді старшого інспектора в ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)». Він особисто знайомий з ОСОБА_4 , між ними були виключно службові відносини. Свідок підтвердив, що на власному транспорті возив співробітників колонії з ОСОБА_11 на контрагентський об`єкт у м. Ладижин, де чекав на них і потім відвозив назад. Таких поїздок було кілька. Він пам`ятає, що возив касира установи ОСОБА_12 та співробітника установи ОСОБА_13 , але не може точно пригадати, чи возив у м. Ладижин ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що під час інкримінованих ОСОБА_4 дій працював на посаді начальника режиму та нагляду в ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)». Він особисто знайомий з ОСОБА_4 , між ними були виключно службові відносини. Свідок зазначив, що двічі у 2020 році їздив на контрагентський об`єкт у м. Ладижин для перевірки, але не пам`ятає точних дат, орієнтовно до ОСОБА_14 . Він здійснював ці поїздки разом із співробітниками установи ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та касиром ОСОБА_17 . Свідок спілкувався із засудженими під час видачі коштів, але не викликав їх в окремі кімнати. Він також зазначив, що не бачив, щоб засуджені писали заяви про благодійну допомогу, і йому не відомо про існування таких заяв на ім`я ОСОБА_4 . Фактів вимагання грошей у засуджених з боку ОСОБА_4 йому також не відомо.

Оцінюючи покази свідків, суд зазначає, що хоча їхні свідчення не є прямими доказами вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, вони містять інформацію про обставини, що передували, супроводжували та слідували подіям, які розглядаються судом, а також узгоджуються з іншими доказами й доповнюють їх. Зокрема, свідки підтвердили такі факти: відвідування ОСОБА_4 контрагентського об`єкта в м. Ладижин, у тому числі в час, зазначений в обвинуваченні; спосіб його спілкування із засудженими, включаючи приватне спілкування; отримання засудженими частини заробітної плати у вигляді готівкових коштів.

При цьому суд бере до уваги, що обвинувачений та свідки тривалий час перебували в службових відносинах, що може викликати сумніви щодо їх об`єктивності та бажання надавати свідчення, які можуть свідчити про можливу протиправну діяльність їхнього колеги.

У ході судового розгляду прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_5 відмовився від раніше заявленого клопотання про виклик і допит свідка ОСОБА_18 . Відповідно до ст. 22 КПК України, яка передбачає здійснення кримінального провадження на основі змагальності, суд не може перебирати на себе функції сторін обвинувачення чи захисту. З огляду на відмову сторони обвинувачення від допиту свідка, суд не проводив допит ОСОБА_18 .

Крім того, винуватість ОСОБА_4 підтверджується також письмовими доказами та процесуальними документами, дослідженими під час судового засідання.

З витягу наказу № 65 о/с від 19.07.2012, виданого начальником Управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області, встановлено, що з 19.07.2012 ОСОБА_4 був призначений на посаду начальника дільниці соціальної реабілітації начальника відділення соціально-психологічної служби ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» (а.с. 79-81, т. 2).

Згідно з пунктами 13-14 Розділу 2 Посадової інструкції начальника дільниці соціальної реабілітації начальника відділення соціально-психологічної служби, до його службових обов`язків належить: складання характеристик на засуджених для розгляду питань щодо зміни умов тримання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокового звільнення, застосування амністії або помилування; сприяння трудовій зайнятості засуджених на виробництві установи та оволодінню ними робочими спеціальностями, контролювати їх виведення на роботу та ставлення до праці; здійснення обліку працевлаштування засуджених, виконання ними норм виробітку, нарахування заробітної плати.

Крім того, відповідно до пунктів 3.3 та 3.4 Розділу 3 Інструкції, начальник дільниці соціальної реабілітації має право брати участь у комісіях із застосування до засуджених заохочувальних норм, вносити пропозиції щодо заходів заохочення та стягнення, а також користуватися дисциплінарними повноваженнями. Із зазначеною посадовою інструкцією ОСОБА_4 був ознайомлений під особистий підпис (а.с. 82-84, т. 3).

02.07.2020 засуджений ОСОБА_7 подав заяву до о/у сектору ВБКОЗ УСБУ у Вінницькій області, в якій повідомив, що відбуває покарання в ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)», та в травні місяці його було переведено до м. Ладижин на роботу в ТОВ «Вінницька птахофабрика». Через начальника дільниці соціальної реабілітації ОСОБА_4 йому були доведені умови відбування покарання в м. Ладижин, а саме, що під час отримання заробітної плати, йому доведеться писати заяву на добровільне списання коштів з його особового рахунку, на який переводиться частина заробітної плати, в розмірі 500-1000 грн. З іншої частини заробітної плати, яка проводиться готівкою, йому доведеться віддавати від 500 до 1000 грн на руки ОСОБА_4 зазначені вище кошти, зі слів ОСОБА_4 отримуються за його переведення на полегшений режим відбування покарання на дільницю соціальної реабілітації в м. Ладижин з можливістю працювати на ТОВ «Вінницька птахофабрика», де офіційно нараховується трудовий стаж. Окрім того ОСОБА_4 було зазначено, що в гуртожитку від ТОВ «Вінницька птахофабрика», де проживають засуджені в м. Ладижин, діють окремі правила та режим, які потрібно притримуватися. Однак, у разі порушення ним режиму, ОСОБА_4 зазначив, що відносно нього буде складений рапорт, але за не складення рапорту та за не притягнення до дисциплінарної йому доведеться віддати 2-3 своїх заробітної плат, які проводяться готівкою, що складає приблизно 4 000 - 6 000 грн. У такому разі, ним буде підписуватися відомість про отримання готівки, однак на руки готівкові кошти видаватися не будуть.

Прийняття цієї заяви було оформлено відповідним протоколом від 02.07.2020 (а.с. 101-103, т. 2).

На підставі цієї інформації, 06.07.2020 о/у сектору ВБКОЗ УСБУ у Вінницькій області склав відповідний рапорт, який було направлено до Прокуратури Вінницької області для прийняття процесуального рішення відповідно до вимог КПК України (а.с. 98-100, т. 2).

Відомості про факт вимагання неправомірної вигоди службовими особами правоохоронних органів були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2020 під № 0000205 за ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується відповідним витягом (а.с. 90, т. 2).

Витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000154 від 12.05.2020 свідчить, що до реєстру внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч. 2 ст. 189 КК України. Зокрема, встановлено, що начальник дільниці соціальної реабілітації ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» ОСОБА_4 , використовуючи своє службове становище, діяв умисно з корисливих мотивів, прагнучи заволодіти чужим майном (грошовими коштами) потерпілого. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, він погрожував обмеженням прав та законних інтересів потерпілого, а саме обмеженням права на працю. Перебуваючи у приміщенні кімнати № 17 (гуртожиток, перший поверх) за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 незаконно вимагав та отримав від засудженого ОСОБА_7 частину заробітної плати в сумі 650 грн (а.с. 88, т. 2).

Надалі вказані кримінальні провадження було об`єднано в одне, якому присвоєно № 0000154 (а.с. 12-14, т. 3).

З протоколу огляду та вручення грошових коштів від 10.07.2020 встановлено, що о/у сектору ВБКОЗ УСБУ у Вінницькій області за участю понятих та потерпілого ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження за № 0000205 від 08.07.2020, було оглянуто грошові купюри номіналом по 100 грн у кількості трьох штук на загальну суму 300 грн (вказано їх серії та номера, проведено їх копіювання). Після чого вони були вручені ОСОБА_7 для проведення негласних слідчих (розшукових) дій з метою отримання фактичних даних про вимагання та одержання неправомірної вигоди (а.с. 132-134, т. 2).

З протоколу огляду та вручення грошових коштів від 06.08.2020 вбачається, що о/у сектору ВБКОЗ УСБУ у Вінницькій області, за участю понятих та потерпілого ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження за № 0000205 від 08.07.2020, було оглянуто грошові купюри: номіналом по 100 грн в загальній кількості 2 штуки, номіналом по 50 грн в загальній кількості 3 штуки на загальну суму 300 грн (вказано їх серії та номера, проведено їх копіювання). Після чого вручено грошові кошти у сумі 300 грн потерпілому ОСОБА_7 для проведення негласних слідчих (розшукових) дій з метою отримання фактичних даних про вимагання та одержання неправомірної вигоди (а.с. 135-138, т. 2).

В обох випадках (від 10.07.2020 та 06.08.2020) в протоколах чітко зазначено, що грошові купюри були оглянуті, їх серії та номери зафіксовані, а потім вручено потерпілому для подальшого проведення негласних слідчих дій. Це підтверджує факт передачі грошових коштів потерпілому з метою підтвердження обставин вимагання, що узгоджується з показаннями потерпілих та іншими матеріалами справи.

У даному кримінальному провадженні проводились негласні слідчі (розшукові) дії.

Так, з протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 22.07.2020, з доданим до нього оптичним носієм DVD-R № 5758 вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Вінницького апеляційного суду від 10.07.2020 (а.с. 29-30, т. 3) в рамках кримінального провадження за № 0000205 від 08.07.2020 було проведено негласну слідчу дію, а саме: аудіо контроль відносно ОСОБА_7 . Під час проведення негласної слідчої дії відображено зміст розмови між засудженим ОСОБА_7 ОСОБА_19 та начальником відділення соціальної реабілітації ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» ОСОБА_4 «ВМ», яка відбулась 10.07.2020. Під час даної розмови ОСОБА_4 , після того як озвучує отриману ОСОБА_7 заробітну плату в липні 2020 року «1100 і 629», ставить до останнього вимогу «доставай три сотні». Після чого ОСОБА_4 диктує ОСОБА_7 заяву на ім`я начальника ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» про зняття з особового рахунку коштів в якості благодійної допомоги. При цьому ОСОБА_4 двічі озвучує розмір благодійної допомоги «пятьорочка два нуля» та «п`ятсот» (а.с. 47-50, т. 3).

Аудіозаписи, наявні на оптичному носієві DVD-R, № 5758, прослухані та досліджені учасниками безпосередньо в судовому засіданні. При цьому, зміст розмов повністю відповідають даним, що зазначені у протоколі.

Оцінюючи вказаний протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової), суд зазначає, що він є доказам вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим за епізодом від 10.07.2020, а саме підтверджує факт вимог та тиску з боку обвинуваченого на потерпілого ОСОБА_7 . Так як слідує зі змісту розмови обвинувачений чітко поставив вимогу про передачу коштів саме в готівці в одній сумі (300 грн), а потім обвинуваченим була озвучена сума на благодійну допомогу (500 грн), яка в майбутньому мала бути списана з засудженого з особового рахунку, що узгоджується із наявною в матеріалах справи заявою потерпілого ОСОБА_7 від 10.07.2020 (а.с. 197, т. 2). При цьому зміст зафіксованої розмови в її взаємозв`язку з вказаними вище показами та письмовими доказами, підтверджують показання даного потерпілого про те, що окрім благодійної допомоги обвинуваченим ставилась до нього вимога про іншу суму, і навпаки спростовують твердження обвинуваченого, що на вказаних записах мова йшла виключно про суми благодійної допомоги.

З протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 10.08.2020, з доданим до нього оптичним носієм МНІ № 5775т вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Вінницького апеляційного суду від 10.07.2020 (а.с. 35, т. 3) в рамках кримінального провадження за № 0000205 від 08.07.2020 було проведено негласну слідчу дію, а саме: аудіо-, відео контроль відносно ОСОБА_4 . Під час проведення негласної слідчої дії відображено зміст розмов між ОСОБА_4 - «В» та засудженими ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)», які відбувалися 06.08.2024 в кімнаті № 17 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . Так, ОСОБА_4 під час спілкування з засудженим на ім`я ОСОБА_20 (потерпілий ОСОБА_8 ) у відповідь на привітання озвучує останньому « ОСОБА_21 боже, триста п`ятдесят Артьом» (фрагмент запису 00:00:30-00:01:40). Під час спілкування ОСОБА_4 з засудженим ОСОБА_22 , він озвучує останньому «триста п`ятдесят», та в подальшому засуджений «З» вказує, що в нього є без здачі, тобто «як раз п`ятдесят є», у відповідь на що ОСОБА_4 говорить що в нього є можливість дати здачі з «пятіхатки» (фрагмент запису 00:02:55-00:03:59). Аналогічна розмова проходить з іншим засудженим, в якій знову від ОСОБА_4 звучить сума «триста п`ятдесят» та пропозиція «дати здачу?» (фрагмент запису 00:16:30-00:17:04). Окрім того, на інших фрагментах зафіксовано як ОСОБА_4 звертається до засуджених зі словами «рекомендую дати хоть щось» та «чуть підкинь». Також в ході розмов ОСОБА_4 обговорює з засудженими надання останнім «подяк» та застосування умовно-дострокового звільнення (а.с. 51-56, т. 3).

Аудіозаписи, наявні на оптичному носієві МНІ, № 5775т, прослухані та досліджені учасниками безпосередньо в судовому засіданні. При цьому, зміст розмов повністю відповідають даним, що зазначені у протоколі.

Оцінюючи вказаний протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, суд зазначає, що він є доказом вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим за епізодом від 06.08.2020, а саме підтверджує факт вимог з боку обвинуваченого у потерпілого ОСОБА_8 . Так як слідує зі змісту розмови обвинувачений чітко поставив вимогу про передачу коштів саме в готівці в одній сумі (350 грн). При цьому зі змісту розмов обвинуваченого з іншими засудженими вбачається, що обвинуваченим ставиться вимога до них про передачу грошових коштів саме готівкою, обвинувачений вказує на можливість дати здачу в разі відсутності суми грошових коштів, яку він вимагає (350 грн). Тим паче зміст розговорів свідчить про вчинення тиску з боку обвинуваченого на інших засуджених при вимозі передачі грошових коштів, що в свою чергу підтверджує покази потерпілого ОСОБА_8 про те, що в нього були об`єктивні причини побоюватись вчиненню дій обвинуваченим відносно нього, в разі відмови дачі грошових коштів на вимогу останнього. Також розмови обвинуваченого, який наділений відповідними службовими повноваженнями (ініціювання до засуджених заходів заохочення та стягнення, які можуть вплинути в майбутньому на умови відбування покарання, в т.ч. перевід засуджених з контраненського об`єкту в установу відбування покарань) з іншими засудженими, а саме в частині можливості застосування до останніх заохочувальних норм, свідчать про вчинення активних дій обвинуваченим у формі тиску на засуджених для досягнення своїх намірів в отриманні грошових коштів у останніх.

З протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 10.08.2020, з доданим до нього оптичним носієм МНІ, № 5844т вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Вінницького апеляційного суду від 10.07.2020 (а.с. 35, т. 3) в рамках кримінального провадження за № 0000205 від 08.07.2020 було проведено негласну слідчу дію, а саме: аудіо контроль відносно ОСОБА_4 . Під час проведення негласної слідчої дії відображено зміст розмови між засудженим ОСОБА_9 ОСОБА_23 та начальником відділення соціальної реабілітації ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» ОСОБА_4 «В», яка відбулась 06.08.2020 в кімнаті № 17 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . Під час даної розмови ОСОБА_4 запитує у ОСОБА_9 «шо здачу дати», у відповідь засуджений «нє, в мене без здачі», в подальшому засуджений озвучує суму «триста». Окрім того, зафіксована розмова ОСОБА_4 з іншим засудженим на ім`я ОСОБА_24 , під час якої від ОСОБА_4 звучить «подяку ми задвінем і ходотайство напишем» (а.с. 57-59, т. 3).

Аудіозаписи, наявні на оптичному носієві МНІ, № 5844т, прослухані та досліджені учасниками безпосередньо в судовому засіданні. При цьому, зміст розмов повністю відповідають даним, що зазначені у протоколі.

Оцінюючи вказаний протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової), суд зазначає, що він є доказам вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим за епізодом від 06.08.2020, а саме підтверджує факт вимоги з боку обвинуваченого на потерпілого ОСОБА_9 . Так як слідує зі змісту розмови обвинувачений чітко поставив вимогу про передачу коштів саме в готівці, запитав чи потрібно дати здачу. Також на записі зафіксована розмова обвинуваченого з іншими засудженим, а саме про застосування заохочувальних норм.

З протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 10.08.2020, з доданим до нього оптичним носієм DVD-R, № 5843т вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Вінницького апеляційного суду від 10.07.2020 (а.с. 29-30, т. 3) в рамках кримінального провадження за № 0000205 від 08.07.2020 було проведено негласну слідчу дію, а саме: аудіо контроль відносно ОСОБА_7 . Під час проведення негласної слідчої дії відображено зміст розмови між засудженим ОСОБА_7 ОСОБА_25 та начальником відділення соціальної реабілітації ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» ОСОБА_4 «В», яка відбулась 06.08.2020 в кімнаті № 17 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . Під час даної розмови ОСОБА_4 звертається до засудженого ОСОБА_7 «ну шо, стандартний набор триста п`ятдесят гривень», а потім вживаючи нецензурне слово ставить вимогу до ОСОБА_7 зі словами «ти дасиш триста п`ятдесят, а з другої сторони ти довжин дати ще більше, за то шо я тебе мудака глядь не закрив» та «не мичи, бо я тебе», у відповідь ОСОБА_7 озвучує «сто, двісті, триста п`ятдесят» (а.с. 60-62, т. 3).

Аудіозаписи, наявні на оптичному носієві DVD-R, № 5843т, прослухані та досліджені учасниками безпосередньо в судовому засіданні. При цьому, зміст розмов повністю відповідають даним, що зазначені у протоколі.

Оцінюючи вказаний протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової), суд зазначає, що він є доказам вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим за епізодом від 06.08.2020, а саме підтверджує факт вимог та тиску з боку обвинуваченого на потерпілого ОСОБА_7 . Так як слідує зі змісту розмови обвинувачений чітко поставив вимогу про передачу коштів саме в готівці, при цьому здійснює тиск на потерпілого.

Таким чином оцінка доказів, отриманих у результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій, підтверджує факти вимагання готівкових коштів ОСОБА_4 . Аудіозаписи чітко фіксують вимоги, зокрема, суму «триста п`ятдесят» гривень, та свідчать про тиск на засуджених. Протоколи НСрД виступають ключовими доказами, які підтверджують свідчення потерпілих про вимагання додаткових сум, окрім благодійних внесків, і спростовують заяви обвинуваченого про виключно благодійну природу отриманих коштів.

Сукупність протоколів НСрД з іншими доказами, такими як письмові заяви засуджених про благодійну допомогу, свідчення потерпілих, зокрема ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а також записи про виплати, демонструє систематичність вимагань, вчинених ОСОБА_4 . Зміст зафіксованих розмов підтверджує, що вимагання відбувалося у формі готівкових коштів, а не лише через благодійні внески.

Таким чином, протоколи НСрД є вагомими доказами, що вказують на зловживання службовим становищем ОСОБА_4 та систематичне вимагання грошових коштів у засуджених.

З протоколу обшуку від 28.10.2020 встановлено, що прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_5 , на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 05.10.2020, в рамках кримінального провадження за № 0000205 було проведено обшук у службовому кабінеті начальника ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» за адресою: смт Літин, 2-й провулок Б. Хмельницького, 3/А. Під час обшуку в приміщенні вказаного службового кабінету було виявлено та вилучено: бухгалтерські документи (копії) та заяви засуджених про зняття з їх особистого рахунку грошових коштів в якості благодійної допомоги для потреб установи (а.с. 143-147, т. 2).

Відеофайл із записом обшуку, оглянутий в судовому засіданні, відповідає даним, що встановлені та зазначені в протоколі обшуку від 28.10.2020.

З протоколу огляду від 29.10.2020 вбачається, що слідчим в рамках кримінального провадження за № 0000205 від 08.07.2020 проведено огляд документів, які вилучено 28.10.2020 під час обшуку: копії відомостей про виплату готівки та додатків до них за січень-вересень 2020 року; копії об рахункових відомостей заробітної плати засуджених за січень-вересень 2020 року; копії особових рахунків з обліку особових грошей засуджених, в т.ч. ОСОБА_9 (№ 241), ОСОБА_8 (№ 250) та ОСОБА_7 (№ 342); копії платіжних доручень від 12 лютого 2020; акти прийому-передачі виконання робіт за січень-серпень 2020; заяви засуджених про зняття з їхнього особового рахунку грошових коштів в якості благодійної допомоги на потреби установи (а.с. 149-150, т. 2).

З протоколів огляду від 28.01.2021 вбачається, що слідчим в рамках кримінального провадження за № 0000205 від 08.07.2020 проведено огляд вказаних вище документів, які вилучено 28.10.2020 під час обшуку, та встановлено наступне. Так, один із аркушів паперу зіпсований та перекреслений, однак попередньо була написана частина заяви на ім`я керівника установи від засудженого ОСОБА_26 , на іншому аркуші паперу написана заява на ім`я керівника установи із проханням про переведення грошових коштів в розмірі 300 грн від засудженого ОСОБА_27 з його особового рахунку в якості благодійної допомоги від 23.12.2019 без відповідних резолюцій керівництва установи. На ще одному аркуші паперу міститься заява на ім`я керівника установи від засудженого ОСОБА_28 на переведення грошового переказу на громадянку України ОСОБА_29 на суму 1200 грн від 30.01.2020 без відповідних резолюцій керівництва установи. Крім того встановлено, що засуджені, які станом на 10.07.2020 перебували на дільниці соціальної реабілітації на ТОВ «Вінницька птахофабрика» в м. Ладижин власноруч писали заяви на переведення грошових коштів з їх особових рахунків в якості благодійної допомоги на потреби установи. Суми переведення грошових коштів складають від 300 до 1300 грн. Зазначені вище переведення грошових коштів відображені в особових рахунках засуджених станом на 10.07.2020 в колонці № 10 «Витрати» - «Без ліміту», відповідні суми до кожної написаної заяви. В ході огляду не виявлено розбіжностей в нарахуваннях грошової плати засудженим, всі нарахування в обрахункових відомостях, особових рахунках та відомостях про виплату готівки збігаються (а.с. 157-158, т. 2).

Засудженим ОСОБА_7 на ім`я начальника ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» писались наступні заяви: від 25.05.2020 про зняття коштів з особового рахунку в сумі 340 грн за готову продукцію; від 10.07.2020 про зняття коштів з особового рахунку в сумі 500 грн в якості благодійної допомоги для установи, містить резолюцію ОСОБА_4 «клопочу по суті» (а.с. 159, 197, т. 2).

Засудженим ОСОБА_9 на ім`я начальника ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» писались наступні заяви: від 30.04.2020 про відправлення з особового рахунку переказу в сумі 2500 грн на адресу матері; від 10.07.2020 про зняття коштів з особового рахунку в сумі 500 грн в якості благодійної допомоги для установи, містить резолюцію ОСОБА_4 «клопочу по суті»; від 06.08.2020 про відправлення з особового рахунку переказу в сумі 2000 грн на адресу матері (а.с. 196, 198, 200, т. 2).

Засудженим ОСОБА_8 на ім`я начальника ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» писалась заява від 11.09.2020 про відправлення з особового рахунку переказу в сумі 3500 грн на адресу матері (а.с. 199, т. 2).

З копій відомостей про виплату готівки за період з лютого 2020 року по вересень 2020 року видно, що засуджені ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)», які працювали на ТОВ «Вінницька птахофабрика» в м. Ладижин, отримували за вказаний період частину заробітної плати на руки готівковими коштами. Виплату у всіх випадках здійснювала ОСОБА_30 . У відомостях містяться підписи засуджених про одержання на руки готівкових коштів в різних сумах (а.с. 160-169, т. 2).

Так, засудженим ОСОБА_9 за вказаний період 2020 року отримані на руки наступні готівкових кошти: лютий - 100 грн; березень 1600 грн; квітень 2800 грн; травень 2600 грн; червень 3000 грн; липень 4000 грн; серпень 3700 грн; вересень 2000 грн + 1300 грн +300 грн.

Засудженим ОСОБА_7 за вказаний період 2020 року отримані на руки наступні готівкових кошти: червень 400 грн.; липень 1100 грн.; серпень 1100 грн; вересень 2000 грн + 200 грн.

Засудженим ОСОБА_8 за вказаний період 2020 року отримані на руки наступні готівкових кошти: липень 200 грн; серпень 2700 грн; вересень 2000 грн + 900 грн.

З копій обрахункових відомостей заробітної плати засуджених за січень-вересень 2020 року видно, що засудженим ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)», які працювали на ТОВ «Вінницька птахофабрика» в м. Ладижин, в т.ч. ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , частина заробітної плати за вказаний період зараховувалась на їхні особові рахунки. З заробітної плати робились відповідні відрахування (а.с. 170-178, т. 2).

Зазначена вище інформація про отримання засудженими грошових коштів у вигляді заробітної плати відображена також в копіях особових рахунків з обліку особових грошей засуджених: за № НОМЕР_1 відносно ОСОБА_7 ; за № 241 відносно ОСОБА_9 ; за № 250 відносно ОСОБА_8 (а.с. 179-181, т. 2).

З копій платіжних доручень видно, що грошові кошти на особисті рахунки засуджених зараховувались ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» через відповідне відділення казначейської служби України (а.с. 182-189, т. 2).

З копій актів прийому-передачі виконаних робіт видно, що ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» за період з червня 2020 року по вересень 2020 року отримувало щомісячно грошові кошти від філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика» за виконану засудженими роботу на даному підприємстві (а.с. 190-195, т. 2).

Оцінюючи вказані письмові докази, які здобуті стороною обвинувачення у процесуальний спосіб, суд визначає, що вони не є прямими доказами вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, однак вони містять дані про факти, що передували, супроводжували та слідували подіям, які встановлюються, а також узгоджуються з показами свідків, потерпілих. Так, ними підтверджується факти: працевлаштування потерпілих, які є засудженими та відбували покарання в ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)», на контрагентському об`єкті в м. Ладижин; отримання потерпілими під час інкримінованих обвинуваченому подій заробітної плати за роботу на вказаному контрагентському об`єкті, при цьому частину заробітної плати, а саме більшу її частину, потерпілі отримували на особові рахунки, а частину отримували наручно готівковими коштами; написання потерпілими заяв на благодійну допомогу для установи, при цьому благодійна допомога на підставі вказаних заяв утримувалась з потерпілих виключно в безготівковій формі, а саме шляхом списання частини заробітної плати в заявленому в заяві розмірі з особових рахунків потерпілих. При цьому зміст вказаних заяв в їх взаємозв`язку з зафіксованими за результатами НСрД розмовами, які відбувались між обвинуваченими та потерпілими, підтверджують показання потерпілих про те, що окрім благодійної допомоги обвинуваченим ставилась до них вимога про інші суми, і навпаки спростовують твердження обвинуваченого, що на вказаних записах мова йшла виключно про суми благодійної допомоги.

Вказані докази, які отримані у встановлений законом спосіб, повністю підтверджують покази потерпілих в частині встановлення особи, яка скоїла в них вимагання, а також часу, місця та способу (з погрозою обмеження прав, свобод та законних інтересів засуджених на працю) вчинення вимагання, доповнюють один одного та узгоджуються між собою. У зв`язку з чим суд визнає покази потерпілих та свідків достовірними, а письмові докази на їх підтвердження належними та допустимими, а тому кладе їх в основу вироку.

Щодо позиції сторони захисту.

Доводи обвинуваченого про те, що він не був причетний до вимагання коштів в потерпілих та не погрожував їм, суд вважає безпідставними, оскільки в судовому засіданні сукупністю досліджених доказів було підтверджено, що обвинувачений, який був наділений відповідними службовими повноваженнями і міг ініціювати до засуджених заходи заохочення та стягнення, які можуть вплинути в майбутньому на умови відбування покарання, в т.ч. перевід засуджених з контраненського об`єкту в установу відбування покарань, спілкуючись із потерпілими, а також іншими засудженими, при цьому вчиняючи активні дії у формі тиску на останніх для досягнення своїх намірів в отриманні грошових коштів у останніх, систематично вимагав надання йому коштів саме в готівковій формі, запитуючи за кошти.

Версію обвинуваченого про те, що кошти, які фігурували під час його спілкування з засудженими, є виключно коштами на благодійну допомогу установи, суд вважає його позицією захисту, як сторони кримінального провадження, оскільки вона повністю спростовується викладеними вище доказами в своїй сукупності. Так, встановлено, що обвинуваченим ставилася вимога до засуджених про передачу грошових коштів саме готівкою, натомість благодійна допомога утримувалась з засуджених виключно в безготівковій формі.

Відтак, суд відкидає версію сторони захисту про те, що ОСОБА_4 не вчиняв інкримінуємий йому злочин, а доказів його винуватості немає. Такі заперечення обвинуваченого проти вчинення злочину суд вважає його позицією захисту, як сторони кримінального провадження, такі заперечення суд сприймає такими, що дані з метою уникнення відповідальності та покарання за злочин, що йому інкримінується.

Щодо версії сторно захисту про те, що докази, які отримані на підставі ухвал слідчих суддів Вінницького апеляційного суду щодо надання дозволу на проведення негласних слідчих дій, є недопустимими, суд зазначає наступне.

Так, стороною захисту з відсилом на вимоги ч. 1 ст. 247 КПК України, вказується на те, що слідчими суддями під час постановлення вказаних ухвал було порушено територіальну підсудність розгляду клопотань на проведення НСрД, оскільки орган досудового розслідування СВ ТУ ДБР у м. Хмельницькому територіально розміщений у м. Хмельницькому.

На обґрунтування своїх тверджень сторона захисту посилається на вимоги ч. 1 ст. 247 КПК України, відповідно до яких, розгляд клопотань, який віднесений згідно з положеннями цієї глави до повноважень слідчого судді, здійснюється слідчим суддею апеляційного суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000154 від 12.05.2020 відносно ОСОБА_4 здійснювалось групою слідчих ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому.

Натомість, ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення будучи працівником установи виконання покарань, які за змістом ст. 2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» відносяться до працівників правоохоронних органів, оскільки виконують правоохоронні функції.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 КПК України, розгляд клопотань про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо працівників правоохоронних органів та/або у приміщеннях правоохоронних органів, який віднесений згідно з положеннями цієї глави до повноважень слідчого судді, може здійснюватися слідчим суддею відповідного апеляційного суду поза межами територіальної юрисдикції органу досудового розслідування, який здійснює досудове розслідування.

За таких обставин суд приходить до висновку , що твердження сторони захисту не ґрунтуються на вимогах закону, та спростовуються встановленими вище обставинами, а тому до уваги їх не бере.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 , будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище, при цьому погрожуючи потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обмеженням їх прав на працю, вимагав у останніх, кожен раз окремо, а саме: 10.07.2020 у ОСОБА_7 та 06.08.2020 у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , передачу від них собі грошових коштів, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 189 КК України, як вимагання передачі чужого майна з погрозою обмеження прав, свобод або законних інтересів потерпілих (вимагання), вчинене службовою особою з використанням свого службового становища.

Призначення покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на принцип пропорційності, коли призначене особі покарання вважалося непропорційним втручанням держави у права людини (рішення у справі «Швидка проти України»).

Дотримання принципу пропорційності є дотриманням стандартів прав людини, передбачених ЄСПЛ у вирішенні питань покарання, та дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Таким чином при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно з вимогами ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не навчається, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб не має, працює, за місцем проживання компрометуючі матеріали відсутні, при цьому також приймає до уваги відсутність як пом`якшуючих так і обтяжуючих обставин покарання, а тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 189 КК України.

Між тим, суд враховує відсутність значних негативних наслідків від скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, позитивну посткримінальну поведінку обвинуваченого, позицію сторони обвинувачення, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання і, на підставі положень ст.75 КК України, приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 КК України, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Суд звертає увагу, що звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженого від покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. А відповідно до ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речові докази вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Так, на підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК речові докази - копії відомостей про виплату готівки та додатки до них за січень-вересень 2020 року; копії обрахункових відомостей заробітної плати засуджених за січень-вересень 2020 року; копії особових рахунків з обліку особових грошей засуджених; копії платіжних доручень; акти прийому-передачі виконання робіт за січень-серпень 2020 року; заяви засуджених ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» про зняття з їхнього особового рахунку грошових коштів в якості благодійної допомоги на потреби установи, слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Процесуальні витрати відсутні.

На даний час відносно ОСОБА_4 не застосовано жодного запобіжного заходу.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, його процесуальну поведінку, а також прийняте судом рішення про звільнення обвинуваченого від реального відбування покарання з випробуванням, підстав застосовувати запобіжний захід до ОСОБА_4 не має.

Керуючись 368, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 25.10.2024.

Речові докази, а саме: копії відомостей про виплату готівки та додатки до них за січень-вересень 2020 року; копії обрахункових відомостей заробітної плати засуджених за січень-вересень 2020 року; копії особових рахунків з обліку особових грошей засуджених; копії платіжних доручень; акти прийому-передачі виконання робіт за січень-серпень 2020 року; заяви засуджених ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)» про зняття з їхнього особового рахунку грошових коштів в якості благодійної допомоги на потреби установи, - залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ладижинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя