Справа № 449/1516/24
Перемишлянський районний суд Львівської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2024 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни кримінальне провадження №0000054 від 20.09.2024 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

який обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 у невстановлений слідством день січня 2024 року, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з метою подальшого використання надрукував за допомогою власних комп`ютера і принтера порожній бланк посвідчення тракториста-машиніста, у подальшому вклеїв у цей видрукований бланк посвідчення власну фотографію.

Крім цього ОСОБА_4 , 19 вересня 2024 року о 18.30 год., керуючи трактором на автодорозі у с. Вільховець Львівського району Львівської області, пред`явив посвідчення тракториста-машиніста, видане ІНФОРМАЦІЯ_2 16 лютого 2023 року на ім`я ОСОБА_4 , з явними ознаками підроблення, а саме відсутність високого друку і невідповідність бланкової продукції відповідним стандартам.

Свою вину у скоєному злочині ОСОБА_4 визнав повністю, за наведених обставин у обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється, просить суд суворо його не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю та об`єктивно стверджується іншими зібраними по справі доказами, проте суд визнає недоцільним дослідження цих доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечують учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у обвинуваченого, а також інших учасників процесу, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам процесу, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у підробленні посвідчення з метою його використання підроблювачем та у використанні завідомо підробленого документа, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно вимоги УІАП ГУНП у Львівській області, відповідді Перемишлянської ЦРЛ, характеристики виданої Бібрської міської ради, встановлено, що ОСОБА_4 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, за медичною допомогою до лікаря нарколога і психіатра не звертався, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на лікуванні в наркологічному чи психіатричному диспансері, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку. Як пом`якшуючу його вину обставину, суд визнає - щире каяття у вчиненому, активне сприяння встановленню дійсних обставин по справі. Обставини, які обтяжують покарання суд не знаходить. Тому суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у межах санкції ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, у виді штрафу.

Статтею 368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

Ч. 2 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати пов`язані із залученням експертів у розмірі 3 183,60 грн.

Долю речових доказі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.358 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу розміром 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.4 ст.358 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу розміром 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати в сумі 3 183.60 грн., за проведення судової технічної експертизи документів №СЕ-19/114-24/22916-ДД від 30.09.2024 року, (ГУК Львів/Львівська тг/24060300, код отримувача: 38008294, Банк отримувача: Казначейство України, р/р НОМЕР_1 ).

Питання про речовий доказ вирішити за правилами ст.100 КПК України, відповідно до якого його залишити при матеріалах справи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1