КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на тимчасово вилучене в ході проведення 31.01.2024 обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- сім флеш-накопичувачів різного об`єму пам`яті; шість карт пам`яті різного об`єму пам`яті; ноутбук чорного кольору марки «ASUS» (s/n НОМЕР_1 ); мобільний телефон чорного кольору марки «SAMSUNG» в чохлі чорного кольору (заблокований); мобільний телефон марки CUBOT (ІМЕІ №1: НОМЕР_2 , ІМЕІ №2: НОМЕР_3 ); оригінали документів на різні ім`я на 21 арк.; блокнот коричневого кольору з чорновими записами та рукописним текстом; дві зв`язки ключів від приміщень (квартири, тамбурних дверей та дверей під`їзду), із забороною користування, розпоряджання та відчуження будь-кому і будь-яким чином вказаним майном.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року в частині накладення арешту на майно: ноутбук чорного кольору марки «ASUS» (s/n НОМЕР_1 ), мобільний телефон чорного кольору марки «SAMSUNG» в чохлі чорного кольору, оригінали документів на різні ім`я на 21 арк, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги, вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, а тому підлягає скасуванню.

Так, зазначене в апеляційній скарзі майно, не має жодного відношення до матеріалів даного кримінального провадження та є особистою приватною власністю ФОП ОСОБА_6 .

В ухвалі слідчого судді від 18.01.2024 про проведення обшуку, було надано дозвіл лише на копіювання інформації, яка перебуває на мобільних телефонах, планшетах, ноутбуках, системних блоках, в яких можуть міститись відомості в електронному вигляді.

Крім того, стороною обвинувачення при звернення з клопотання не дотримано строків, визначених абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України.

В судове засідання учасники провадження не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки не повідомили, а тому відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003227 від 21.05.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 КК України.

01.02.2024 прокурорОболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене в ході проведення 31.01.2024 обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- сім флеш-накопичувачів різного об`єму пам`яті; шість карт пам`яті різного об`єму пам`яті; ноутбук чорного кольору марки «ASUS» (s/n НОМЕР_1 ); мобільний телефон чорного кольору марки «SAMSUNG» в чохлі чорного кольору (заблокований); мобільний телефон марки CUBOT (ІМЕІ №1: НОМЕР_2 , ІМЕІ №2: НОМЕР_3 ); оригінали документів на різні ім`я на 21 арк.; блокнот коричневого кольору з чорновими записами та рукописним текстом; дві зв`язки ключів від приміщень (квартири, тамбурних дверей та дверей під`їзду), із забороною користування, розпоряджання та відчуження будь-кому і будь-яким чином вказаним майном, посилаючись на наявність підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року клопотання сторони обвинувачення задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення.

Окрім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 31.01.2024, на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 18.01.2024, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично належить на праві приватної власності ОСОБА_10 .

Наявність такої ухвали обумовлює законність проведення обшуку за наведеною адресою та законність вилучення виявленого під час обшуку майна, яке є тимчасово вилученим.

В подальшому, постановою слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 від 31.01.2024 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Окрім цього, постановою слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 від 31.01.2024 у кримінальному провадженні призначено комп'ютерно-технічну експертизу.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за обставинами вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження вищевказаного майна, яке відповідає ознакам речового доказу згідно ст. 98 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстави для арешту цього майна.

При цьому, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, що має місце в даному випадку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді, на думку колегії суддів, є непереконливими та не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

За об`єктивним переконанням колегії суддів, надані матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга з урахуванням викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 в частині накладення арешту на майно: ноутбук чорного кольору марки «ASUS» (s/n НОМЕР_1 ), мобільний телефон чорного кольору марки «SAMSUNG» в чохлі чорного кольору, оригінали документів на різні ім`я на 21 арк,- залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2378/2024 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 756/1455/24

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_13

Доповідач: ОСОБА_1