Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7060/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/485/24
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05.08.2024 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС відділу розслідування злочину у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запоріжської області, Мелітопольського району, с. Костянтинівка, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03.10.2024 року, без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . За неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просить встановити розмір застави в сумі, що відповідає 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про доведеність прокурором ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Вказує, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, повністю визнає свою вину, перебуває у шлюбі, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій, має постійне місце проживання та реєстрації, а також працює неофіційно. Вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту повністю забезпечить належну процесуальну поведінку останнього. Зазначає, що слідчий суддя в порушення вимог КПК України взагалі не визначив ОСОБА_7 розмір застави. Вказує, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочину у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 04.08.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000551 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 04.08.2024 року близько 02 години 20 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «KIA Pride 1.3 I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись з неповнолітнім пасажиром ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 не дотримався вимог Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, та вчинив дорожньо-транспортну пригоду.

Так, рухаючись у вказаний день та час поблизу будинку АДРЕСА_3 , у напрямку с. Майдан-Копищенський Коростенського району, на заокругленій ділянці дороги, водій ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 2.9 а) та 12.1 вказаних вище Правил, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, на заокругленні дороги не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, що призвело до втрати безпечного керування транспортним засобом та його виїзду за межі проїзної частини на ліве узбіччя та подальшого перекидання.

Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній пасажир автомобіля «KIA Pride 1.3 I» реєстраційний номер НОМЕР_3 ТС ОСОБА_11 , отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_7 при керуванні ним транспортним засобом вимог пунктів 2.3 б), 2.9 а) та 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

04.08.2024 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, яке є тяжким злочином, доведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, а також особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки останнього, а тому застосував запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_12 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею в повній мірі дотримано вимоги ст.ст 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Крім того, обґрунтованість підозри не оспорюється стороною захисту.

Також, слідчим суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працює, являється учасником бойових дій, те що внаслідок його дій загинула дитина 2006 р.н., а також доведеність прокурором високого ступеню ризиків, передбачених п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, ризик можливого переховування обґрунтований тим, що під тяжкістю можливого покарання підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також виїхати закордон, оскільки має на утриманні 3 неповнолітніх дітей.

Ризик можливого впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваному відоме місце їхнього проживання, тож перебуваючи на волі останній зможе впливати на вказаних осіб, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 може безпідставно не з`являтися за викликом до слідчого та суду, затягуючи досудове та судове провадження, а також може вчиняти спроби впливу на учасників кримінального провадження з метою схилити їх до неявки до слідчого та суду.

За таких обставин, колегія суддів повністю погоджується з висновками слідчого судді про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , даних про особу останнього, та доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Отже, доводи апелянта про те, що прокурором не доведено ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника про необхідність визначення розміру застави, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки внаслідок дій ОСОБА_7 загинула дитина 2006 р.н., а тому відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави.

Доводи апеляційної скарги захисника по те, що слідчім суддею не враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, повністю визнає свою вину, перебуває у шлюбі, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій, має постійне місце проживання та реєстрації, а також працює неофіційно, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не свідчать про зменшення ризиків, встановлених слідчим суддею, а лише характеризують особу. Більш того, вказані дані про особу враховані слідчім суддею.

Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання та апеляційним судом не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту і в апеляційній скарзі.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05.08.2024 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03.10.2024 року без визначення розміру застави - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :