н/п 1-кс/766/8595/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні скаргу ОСОБА_3 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000527 від 09.07.2024

встановила:

18 жовтня 2024 року підозрюваний ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на повідомлення про підозру, в якій просив: скасувати повідомлення про підозру від 04.09.2024 у кримінальному провадженні № 0000527 від 09.07.2024.

Обґрунтування скарги:

04.09.2024 слідчий СВ відділення поліції №1 Херсонського ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 повідомив заявника про підозру у вчиненні злочину, до якої вніс завідомо неправдиві відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди, що сталася на дорозі Херсон-Миколаїв в селі Посад Покровське.

Слідчий не склав протокол про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника ДТП, який також порушив Правила дорожнього руху, тоді як відносно заявника відкрите кримінальне провадження і здійснюється досудове розслідування за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б вказували на заподіяння шкоди заявником. Це ОСОБА_5 виїхав з другорядної дороги на головну і підставив свою машину транспортному засобу під керуванням заявника, на цій підставі повідомлення про підозру є необґрунтованими, безпідставним, складено на підставі спотворених обставин, та підлягає скасуванню. Достатніх доказів, які б підтверджували причетність заявника не до ДТП, а до правопорушення, під час вручення підозри не існувало.

Стаття 286 КК України передбачає відповідальність не за те, що заявник не зміг уникнути зіткнення з автомобілем ОСОБА_5 , а за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, який виїхав з другорядної дороги на головну і не пропустив автомобіль під керуванням заявника, який їхав по головній дорозі.

Аналіз норми закону п.10 ч.3 ст.277 КПКУ вказує на те, що під час розгляду слідчим суддею цієї скарги підлягає з`ясуванню дотримання при повідомленні особі про підозру вимог глави 22 КПК України, зокрема, наявність підозри, достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху.

А ці порушення правил безпеки дорожнього руху скоїв Діхтяренко.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Заявник вважає, що відсутності достатні докази на підтвердження підозри, відсутність самої події порушення правил безпеки дорожнього руху ним відсутні є підставою для скасування повідомлення про підозру, оскільки, розглядаючи скаргу на повідомлення про підозру, він не заявляє про вирішення питання про наявність чи відсутність в його діях, як підозрюваної особи, складу кримінального правопорушення, передбаченого в ч.1 ст.286 ККУ, належність та допустимість доказів та інші питання, які підлягають з`ясуванню та оцінці судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Він заявляє тільки те, що порушення правил безпеки дорожнього руху вчинив Діхтяренко, а суд повинен лише перевірити відсутність достатніх доказів для підозри його у порушенні правил безпеки дорожнього руху слідчим, прокурором під час повідомлення про підозру, тобто недотримання вимог п.3 ч.1 статті 276 КПК України.

Ці вимоги не були дотримані ні слідчим, ні прокурором. Процес спростування підозри нерозривно пов`язаний з дотриманням принципу процесуальної рівності сторін, про який говорить Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своєму рішенні у справі «Кресс проти Франції» від 07.06.2001 як про один з елементів більш широкої концепції справедливого судового розгляду та який вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в істотно невигідне щодо протилежної сторони становище.

Системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку про те, що КПК України оперує поняттями, які відповідають кільком різним стандартам доказування (переконання) стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом», стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не с сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілей прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями так і слідчими, прокурорами. Отже, повідомлення про підозру на підставі пункту 3 частини першої статті 276 КПК України передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)», а слідчий і прокурор не забезпечили його дотримання.

Рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомлення про підозру та терміну здійснення ефективного розслідування. Для цілей повідомлення про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

В дійсності слідчий і прокурор переклали достатні підстави «докази» з ОСОБА_5 на заявника.

В справі заявника рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелюватися зі ступенем обмеження прав і свобод заявника як підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку. Отже, рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомлення мені про підозру та терміну здійснення досудового розслідування. Повідомлення про підозру спричинило не лише виникнення обов`язків підозрюваного, передбачених пунктами 1 та 3 частини сьомої статті 42 КПК України, а й потягло інші обмеження: слідчий відібрав у заявника 5000 грн, щоб оплатити послуги авто евакуатора для перевезення автомобіля на штраф-майданчик, а не додому: слідчий наклав арешт на автомобіль заявника і заявник вже 3 місяці не може використовувати належний йому автомобіль в бойових умовах для перевезення боєприпасів; слідчий арештував не тільки машину, а й оптичний приціл до снайперської гвинтівки, маскувальну сітку, ворожий дрон виявив незамасковану бойову позицію артилеристів, оператор викликав ще 5 дронів, які розстріляли бойову позицію, автомобіль, на якому привезли бойові припаси, відсутність оптичного прицілу позбавила можливості стріляти по дронах. Так були знищені автомобіль з боєприпасами і поранені 4 військовослужбовця.

І все це наслідок повідомлення заявника про підозру в той час як правила безпеки дорожнього руху порушив водій ОСОБА_5 .

Таким чином, наявність достатніх доказів для підозри заявника у вчиненні кримінального правопорушення повинна була досягати але не досягла мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання), необхідного для виправдання зазначеного вище втручання в права, свободи і законні інтереси людини.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для мети повідомлення про підозру с нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри», адже останній згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 КПК України використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження та не зумовлює наділення підозрюваного додатковими правами. Кримінальне процесуальне законодавство України не має визначення «обґрунтована підозра». Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини п`ята статті 9 КПК України). Наведене в рішеннях ЄСПЛ «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Мюррей проти Сполученого Королівства», в пункті 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обґрунтована підозра» означає, що існують факти й інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. За практикою ЄСПЛ розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт с) пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПІЛ У своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які с причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його випи потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Стандарт переконання «обґрунтована підозра» достатньо вимогливий, хоча значно слабкіший за стандарт «поза розумним сумнівом», який вимагається для кримінального засудження. Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

З урахуванням практики ЄСПЛ та норм кримінального процесуального законодавства України слідчі судді, розглядаючи скарги на повідомлення про підозру, дотримуються наступних позицій: Оскарженню в порядку пункту 10 частини першої статті 303 КПК України підлягають повідомлення слідчого, прокурора про підозру у кримінальних провадженнях, в яких відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР з 16 березня 2018 року. Під час розгляду скарг зазначеної категорії предметом перевірки слідчого судді є не лише питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а й питання дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

Заявник зазначив, що він не просить, а слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

В змісті повідомлення про підозру відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, підтверджені доказами, які вказують на наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи, слідчий і прокурор перекрутили і приписали заявнику вчинені Діхтяренком порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило йому тяжкі тілесні ушкодження.

На думку заявника, досліджуючи відсутність достатніх доказів слідчий суддя має взяти до уваги те, що: слідчий і прокурор навіть не допитали підозрюваного у справі; не розглянули клопотання захисту про допит раніше допитаних осіб: свідків; не надали копії процесуальних документів; не ознайомили захист із матеріалами кримінального провадження.

Орган досудового розслідування під час повідомлення про підозру чітко не вказав на беззаперечність фактів, викладених у тексті повідомлення, та не посилався на зібрані у зв`язку із цим докази.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів має здійснюватися з метою визначити достатність підстав для підозри чи ОСОБА_5 в причетності до вчинення кримінального правопорушення та ще й врахувати, що слідчий перекрутив фактичні обставини справи і приписав заявнику вчинені Діхтяренком порушення правил безпеки дорожнього руху.

Заявник у скарзі просив розглянути скаргу без його участі. Його захисник надав на електронну пошту суду заяву про розгляд скарги без його участі.

Слідчий та прокурор надали заяви про розгляд скарги у їх відсутність, просили у задоволенні скарги відмовити. Слідчий разом із заявою надав копію повідомлення про підозру.

Мотивація суду:

Дослідивши матеріали справи за скаргою, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав:

Відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до ст. 276 КПК України, а саме п.п. 1-3 ч. 1 вказаної статті, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

КПК України передбачає можливість оскарження підозри, але при цьому не визначає межі перевірки слідчим суддею повідомлення про підозру.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та у випадках, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Із зазначеного слідує, що при оскарженні повідомлення про підозру слідчий суддя повинен перевірити чи виконані вимоги КПК України щодо порядку вручення підозри та викладення відомостей в ній, визначених статтею 277 КПК України.

У скарзі захисник в основному викладає доводи на відсутність доказів причетності ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, обґрунтовуючи дане твердження тим, що докази, на які посилається слідчий, є недопустимими або неналежними.

Скаржник аналізує зміст підозри, вказуючи на невідповідність правової оцінки встановленим в ході досудового розслідування обставинам.

В КПК України не виписано що повинно складати зміст підозри.

Щодо обґрунтованості підозри, то тільки в ч.1 ст.194 КПК України зазначається про те, що «суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення».

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.277 КПК України підозра повинна містити стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, в тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Із зазначеного слідує, що міст підозри складає стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, що базуються на зібраних в ході досудового розслідування доказах.

У підозрі викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, як їх встановлено слідчим, зазначені докази на підтвердження цих обставин. Про наявність доказів свідчить їх аналіз скаржником.

Системний аналіз положень ст. ст. 276-278 КПК України вказує на те, що при розгляді скарги на рішення слідчого про підозру слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.

Слідчий суддя вважає, що слідчим дотримано вимог щодо порядку вручення та змісту підозри, а тому відмовляє в задоволенні скарги.

Як на підставу для скасування підозри скаржник посилається на ті обставини, що слідчим при ДТП у заявника було відібрано 5000 гривень для оплати послуг евакуатора, понад три місяці автомобіль та військове озброєння перебуває під арештом.

Вказані обставини не є підставою для скасування підозри.

Слідчий суддя роз`яснює, що арешт майна здійснюється для досягнення певної мети під час досудового розслідування. Зазвичай, арешт майна у кримінальних провадженнях про порушення правил дорожнього руху накладається з метою фіксування слідів кримінального правопорушення та проведення експертиз. Після того, як буде досягнута мета, для забезпечення якої накладався арешт, за клопотанням заінтересованих осіб арешт може бути скасовано у порядку, визначеному ст.174 КПК України.

Щодо відібрання слідчим у ОСОБА_3 коштів (в разі якщо це мало місце) заявник має право оскаржувати також дії слідчого.

Керуючись ч.2 ст.276, ст.277, п.10 ч.1 ст.303, ч.1 ст.307 КПК України, слідчий суддя

постановила:

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні скарги на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000527 від 09.07.2024.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання у п`ятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1