Провадження № 1-кс/686/8052/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця рф, амурської області, с. семизьорка, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0001359,

встановила:

Слідчий СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали подане клопотання, просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку із відсутністю заявлених стороною обвинувачення ризиків. Повідомили про проходження лікування ОСОБА_6 у амбулаторному режимі та потребу дотримання ліжкового режиму, яку просили врахувати при вирішенні клопотання. Зазначили, що ОСОБА_6 визнає вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні та має намір співпрацювати із слідством.

Дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

22.09.2024 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001359 зареєстровано кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією ч. 2 ст.286 КК України.

22.09.2024 о 23 год. 00 хв. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

23.09.2024 ОСОБА_6 письмово повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, а саме про те, що «22 вересня 2024 року, близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_6 керуючи автомобілем «SkodaOctavia» р.н. НОМЕР_1 , у салоні якого перебували пасажири ОСОБА_7 , малолітній ОСОБА_8 та малолітній ОСОБА_9 , рухаючись проїзною частиною автодороги «Р-48» сполученням «Кам`янець-Подільський Білогір`я» в межах населеного пункту с. Почапинці Чемеровецької ТГ Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, зі сторони від с. Кугаївці в напрямку до с. Зарічанка, порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту Правил), що виразилось у тому, що під час руху він, як учасник дорожнього руху, зобов`язаний знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну та створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.

Так, ОСОБА_6 в порушення вимог п. 12.6 (ґ) Правил, рухався на автомобілі «Skoda Octavia» р.н. НОМЕР_1 зі швидкістю близько 120 км/год. на ділянці проїзної частини автодороги «Р-48» сполученням «Кам`янець-Подільський Білогір`я» поза межами населеного пункту, де максимально дозволена швидкість руху транспортних засобів не більше 90 км/год., наближаючись до с. Почапинці Чемеровецької ТГ Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, перетнувши при цьому суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 Правил, яке перетинати заборонено, та продовжував свій рух. В подальшому ОСОБА_6 в порушення вимог п. 12.4 Правил, керуючи вказаним автомобілем продовжив рух по зустрічній смузі руху зі швидкістю близько 120 км/год. в межах населеного пункту с. Почапинці, де максимально дозволена швидкість руху транспортних засобів не більше 50 км/год., наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу через проїзну частину автодороги «Р-48», позначеного дорожнім знаком 5.38.1 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», а також нерегульованого перехрестя проїзної частини вулиці Миру с. Почапинці та автодороги «Р-48», в порушення вимог п.п. 14.6 (а, в) Правил, у місці, де обгін заборонено, продовжив виконання маневру обгону автомобіля «ВАЗ 21061» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який в цей час, рухаючись в попутному напрямку в межах нерегульованого перехрестя розпочав виконувати маневр лівого повороту в напрямку вул. Миру с. Почапинці, виїхавши частково на зустрічну смугу руху, де відбулося бокове дотичне зіткнення правою передньою частиною автомобіля «SkodaOctavia» р.н. НОМЕР_1 з лівою передньою боковою частиною автомобіля «ВАЗ 21061» р.н. НОМЕР_2 . Після зіткнення автомобіль «SkodaOctavia» р.н. НОМЕР_1 у некерованому стані здійснив виїзд за межі проїзної частини ліворуч, де відбувся наїзд на нерухому перешкоду, а саме металевий відбійник з подальшим перекиданням автомобіля у кювет.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітній пасажир автомобіля «SkodaOctavia» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 2.3 (б, д), 12.4. 12.6 (ґ), 14.6 (а, в) Правил, зміст яких полягає в наступному:

п. 1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

п. 12.6. Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51 дозволяється рух зі швидкістю:

ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год.

п. 14.6. Обгін заборонено:

а) на перехресті;

в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті та 100 м поза населеним пунктом.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 12.4, 14.6 (а, в) Правил знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками спричинення смерті малолітньому потерпілому ОСОБА_9 ».

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП у Хмельницькій області від 25.08.2024 було знято охорону конвою від затриманого ОСОБА_6 , який знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП «Чемеровецька багатопрофільна лікарня».

Дана підозра є обґрунтована, адже зокрема підтверджується: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.09.2024; лікарським свідоцтвом про смерть № 1663 від 23.09.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 23.09.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 24.09.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.09.2024; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Положеннями ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Разом з тим, вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки ні слідчим, ні прокурором не наведено обставин, які б дали беззаперечні підстави суду вважати, що ОСОБА_6 має намір ухилятися від слідства, адже лише тяжкість можливого покарання при можливому визнанні підозрюваного винним не може свідчити про існування вказаного ризику відповідно до вимог закону.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці імовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

У справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя (W v. Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та повідомив про готовність співпрацювати із слідством.

Стан здоров`я ОСОБА_6 після ДТП не дозволяє йому повноцінно функціонувати, оскільки ним було отримано черепно-мозкову травму головного мозку та компресійний переломом тіл хребців.

За таких обставин, вважаю, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на даному етапі досудового розслідування вказаного кримінального провадження не є доведеним, а саме лише посилання у клопотанні на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не свідчить про безумовне недотримання ним процесуальних обов`язків, які на нього можуть бути покладені при обранні іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.

Також існує ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу ОСОБА_7 , з якою у нього укладено шлюб та якій відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому слідчою суддею враховується встановлена КПК процедура отримання показань від осіб, які є свідками, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримують шляхом слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засідання (ч. 1,2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в поряду, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому прокурору або посилатися на них (ч. 4 ст.95 КПК України).

Отже ризик впливу на потерпілу та свідків існує не лише на етапі кримінального провадження під час збирання доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту отримання судом показань від свідків.

Водночас, ризик перешкоджання кримінальному провадженню не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки у клопотанні не міститься жодного обґрунтування яким саме чином, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню «іншим чином», з посиланням на відповідні докази та реальність таких обставин.

У судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_9 , 15.10.2024 зареєстровано шлюб, про що Кам`янець-Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області складено актовий запис № 774.

Аналізуючи особу підозрюваного слідча суддя враховує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, дружина підозрюваного перебуває на 24-му тижні вагітності, що підтверджується наданим в судовому засіданні заключенням ЛКК КНП «Кам`янець-Подільська міська лікарня» № 88 від 07.10.2024, що указує на міцні соціальні зв`язки останнього, раніше не судимий, не працює.

У судовому засіданні ОСОБА_6 визнав вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та повідомив про намір співпрацювати із слідством.

Згідно із характеристикою, наданою старостою сіл Шидлівці, Криків, Вікторівка, ОСОБА_13 , Велика Зелена Чемеровецької селищної ради П. Семенишиним № 120 від 23.09.2024, ОСОБА_6 за час проживання на території старостату зарекомендував себе з позитивної сторони.

Крім того, слідча суддя бере до уваги і повідомлену в судовому засіданні стороною захисту інформацію про стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 , а саме те, що з 22.09.2024 по 11.10.2024 підозрюваний перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Чемеровецька багатопрофільна лікарня» з черепно-мозковою травмою головного мозку та компресійним переломом тіл хребців L1-L3, спричиненими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №6306 від 11.10.2024, якому рекомендовано продовжити ліжковий режим в амбулаторних умовах до 1,5 міс. з моменту травми.

При цьому наявність постійного місця проживання підозрюваного, міцних соціальних зв`язків та стан здоров`я ОСОБА_6 за встановлених обставин не є достатньою обставиною для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Враховуючи наведені ризики, ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та самі його обставини, вік підозрюваного та наявність стійких соціальних зв`язків, відсутність будь-яких доказів того, що в момент вчинення ДТП ОСОБА_6 перебував у стані сп`яніння, те, що він не залишав місце пригоди та не вчиняв спроб переховатися від правоохоронних органів, не вчиняв будь-яких дій для перешкоджання розслідування, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України в їх сукупності, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, на переконання слідчої судді, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи стан здоров`я ОСОБА_6 та рекомендації щодо продовження ліжкового режиму в амбулаторних умовах, слідча суддя доходить до переконання, що застосований при даних обставинах запобіжних захід не є занадто обтяжливим для підозрюваного.

Виконання вказаного запобіжного заходу контролюється правоохоронним органом, що убезпечує можливі контакти із свідками кримінального правопорушення.

У клопотанні та в судовому засіданні слідчим та прокурором не обґрунтовано того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, не зможе запобігти ризикам, визначеним в клопотанні.

Водночас, на підозрюваного необхідно покласти відповідні обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.

Строк домашнього арешту слід визначити в межах строку досудового розслідування та в межах строку визначеного ст.197 КПК України, а саме по 22.11.2024 року включно.

Керуючись ст.ст.110, 177, 178, 183, 196, 197 КПК України,

постановила:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 22 листопада 2024 року включно, запобіжний захід у вигляді цілодобово домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобового, окрім випадків необхідності відвідування медичного закладу для отримання медичної допомоги, з покладенням на нього обов`язку прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора у вказаному кримінальному провадженні або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора у вказаному кримінальному чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування із свідками та потерпілими у кримінальному провадженні відносно обставин кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що працівники органу Національної поліції, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала діє до 22 листопада 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя