Справа № 738/561/24
№ провадження 1-кп/738/60/2024
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року місто Мена Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мена матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 21 лютого 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мена Менського (нині Корюківського) району Чернігівської області, який зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, на утриманні має 2 малолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК), -

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

ОСОБА_3 20 лютого 2024 року близько 18 години 00 хвилин, знаходячись поряд з будівлею АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відноси, переслідуючи мету вчинення насильницьких дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого та бажаючи їх настання, у присутності двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , умисно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя батьку своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці ока зліва, які відповідно до висновку експерта № 35 від 24.02.2024, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли короткочасний розлад здоров`я.

Згідно зі статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VІІІ під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного насильства, що вчиняються в сім`ї, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбі з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція) п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Вказаними умисними діями ОСОБА_3 , у відповідності до статей 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинив домашнє насильство відносно батька колишньої дружини ОСОБА_5 .

ІІ. Позиція обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 , допитаний у судовому засіданні, вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, погодився з кваліфікацією діяння, проте не погодився з деякими фактичними обставинами справи, при цьому пояснив, що в той день коли трапилася конфліктна ситуація він приїхав з рейсу з подарунками для дітей, які проживають з колишньою дружиною. За домовленістю з останньою у них відбулася зустріч. В ході зустрічі в нього з колишньою дружиною виникла сварка. Діти почали плакати. Це все відбувалося поблизу будинку колишнього тестя ОСОБА_5 . Відразу з будинку вибіг останній та намагався нанести йому удар рукою. Він ударив у відповідь в ліву частину обличчя ОСОБА_5

ІІІ. Позиція потерпілої сторони.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що в день події він приїхав додому. Дізнався, що його донька ОСОБА_8 з дітьми іде на зустріч з колишнім чоловіком ОСОБА_3 . Згодом поблизу домогосподарства він почув сварку та плач дітей. Коли він вийшов та помітив що сваряться ОСОБА_3 та його донька. Коли він намагався забрати доньку та онуків ОСОБА_3 наніс йому удар кулаком в обличчя. Він ( ОСОБА_5 ) взагалі ніяких дій, спрямованих на те щоб ударити останнього не вчиняв.

ІV. Досліджені в судовому засіданні докази.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дала показання, в яких зазначила, що 20 лютого 2024 року їй зателефонував колишній чоловік ОСОБА_3 та попросив зустрітися з дітьми. Вона дала на це згоду та вивела дітей з будинку. Під час прогулянки у неї та колишнього чоловіка виник конфлікт. Діти почали плакати. З будинку вийшов її батько ОСОБА_5 та запитав, що трапилося. В цей час ОСОБА_3 наніс йому удар кулаком в обличчя. Зразу після цього вона відвела дітей до будинку та викликала працівників поліції.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні дала показання, в яких зазначила, що 20 лютого 2024 року в вечірній час вона перебувала вдома на подвір`ї та почула що на вулиці плачуть діти та відбувається голосна розмова. Виглянувши через паркан вона побачила як ОСОБА_3 наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_5 . Також там перебувала ОСОБА_8 з малолітніми дітьми.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 21 лютого 2024 року (а.с. 41), яким підтверджується внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення і початок досудового розслідування відповідно до статті 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Заява про вчинене кримінальне правопорушення від 20 лютого 2024 року (а.с. 43), згідно якої ОСОБА_5 просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , який 20.02.2024 року наніс йому тілесні ушкодження.

Протокол проведення слідчого експерименту від 23 лютого 2024 року (а.с. 46-49), який був проведений з потерпілим ОСОБА_5 , під час якого потерпілий показав на місці та розповів, що 20.02.2024 він намагався завадити конфлікту ОСОБА_3 зі своєю донькою та під час цього обвинувачений наніс йому удар кулаком в обличчя.

Протокол проведення слідчого експерименту від 23 лютого 2024 року (а.с. 51-54), який був проведений зі свідком ОСОБА_8 під час якого свідок показала на місці та розповіла за яких обставин її колишній чоловік ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження її батьку ОСОБА_5 .

Протокол проведення слідчого експерименту від 05 березня 2024 року (а.с. 56-59), який був проведений зі свідком ОСОБА_9 під час якого свідок показала на місці та розповіла за яких обставин ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_5 .

Висновок експерта № 35 від 24 лютого 2024 року (а.с. 64-66), з якого вбачається, що в громадянина ОСОБА_5 мають місце тілесні ушкодження у виді синця в ділянці ока зліва, що міг утворитися від дії тупих предметів, в тому числі 20.02.2024 та, відповідно до п.2.3.1а, 2.3.2б, 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Дані, які характеризують особу обвинуваченого відображені в паспорті серії НОМЕР_1 , інформації щодо судимості, інформації щодо притягнення до адміністративної відповідальності, інформації щодо перебування на медичному обліку, інформації про наявність утриманців та сімейний стан (а.с. 67-89).

V. Оцінки суду.

Стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК Суду надано докази, які були дослідженні в судовому засіданні.

З іншої сторони, обвинувачений вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК визнав, дав суду відповідні викривальні показання.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в такій конкретній ситуації враховує наступне.

Так, Суд зазначає, що із показань обвинуваченого ОСОБА_3 він дійсно наніс удар в обличчя кулаком ОСОБА_5 .

Дані показання логічно узгоджуються із протоколами проведення слідчих експериментів, які були проведені з потерпілим ОСОБА_5 , з свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також з висновком експерта № 35 від 24.02.2024.

Разом з тим, суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_3 в частині того, що на початку конфлікту ОСОБА_5 намагався сам його вдарити.

Дані твердження спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та іншими дослідженими доказами.

Таким чином, аналіз доказів по справі дає підстави Суду зробити висновки про винуватість ОСОБА_3 .

Суд, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені Судом відповідно до статті 94 КПК, приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною першою статті 125 КК України, як нанесення легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

VІ. Призначення покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 66 КК Судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК Суд визнає вчинення кримінального правопорушення у присутності дітей та щодо особи з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, бере до уваги, що санкція частини першої статті 125 КК передбачає альтернативну міру покарання, та відповідно до статті 65 КК враховує:

1. ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із статтею 12 КК є кримінальним проступком;

2. наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);

3. особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, наявність двох малолітніх дітей, стан здоров`я;

4. наявність постійного місця проживання;

5. відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставин, які його обтяжують;

6. те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проте притягувався до адміністративної відповідальності;

7. позицію потерпілої сторони, щодо призначення покарання.

У зв`язку із чим, Суд приходить до висновку про необхідність обрання ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок у виді громадських робіт, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для обрання більш м`якшого чи тяжчого покарання Суд не знаходить.

VІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.

З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1