Провадження № 1-кс/344/8014/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження, внесеного 09 жовтня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000331,-

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий відділу розслідування особливо важливих злочинів СУ ГУ НП в Івано-Франківській області майор поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся з зазначеним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що слідчим відділом СУ ГУНП в Івано-Франківській області, за процесуального керівництва Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Західного регіону, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000331 від 09 жовтня 2024 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07 листопада 2024 року близько 12 год, перебуваючи на прилеглій території КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Івано-Франківської міської ради за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи 114, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого та невстановлених посадових осібІвано-Франківського бюро МСЕ збагачення, маючи корисливий мотив, виступаючи пособником, одержав відОСОБА_7 , для себе та на користь невстановлених посадових осібІвано-Франківського бюро МСЕ, неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 3000 доларів США, що в перерахунку на національному валюту України, відповідно курсу НБУ, становить 124 350 гривень, за прийняте 15 жовтня 2024 року позитивне рішення про встановлення ОСОБА_8 ІІІ групи інвалідності із можливістю подальшого продовженням терміну її дії.

У вчинені зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з вищою освітою, одружений, пенсіонер, раніше не судимий.

07 листопада 2024 року ОСОБА_5 затримано в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.

08 листопада 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру в пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи, будь-якої дії з використанням службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.27, ч. 1 ст. 368 Кримінального кодексу України.

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються розсекреченими протоколами допитів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , розсекреченими протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій в порядку статей 260, 263, 269 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, протоколами огляду та вручення грошових коштів, протоколом обшуку та іншими доказами, у їх сукупності, а отже, повідомлена їй підозра є обґрунтованою.

У відповідності до ст. 12 Кримінального кодексу України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до чотирьох років з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

У ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені у частині першій статті 177 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, а саме:

- пункт 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , будучи особою, яка не підпадає під загальну мобілізацію в період оголошеного воєнного стану на території України, має реальну можливість виїхати за кордон на законних підставах та підозрюючись у вчиненні злочину невеликої тяжкості, усвідомлює про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення;

- пункт 3 незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки про них йому відомо, та він може шляхом погроз змушувати їх змінити свої показання на неправдиві з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення;

- пункт 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 09 листопада 2024 року, дану справу передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання на підставах, викладених у клопотанні.

Слідчий у судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний заперечував щодо задоволення вимог клопотання, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, оскільки він хворіє і йому необхідно проходити лікування.

Захисник, підтримуючи позицію підозрюваного, заперечував проти задоволення клопотання. Вказав, що ризики наведені прокурором є необґрунтованими. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, слідчий суддя виходить з наступного.

За змістом статей 131-132 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У відповідності до частини першої та другої статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так у своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У пункті 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» Європейський суд з прав людини вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , підтверджується підтверджуються розсекреченими протоколами допитів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , розсекреченими протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами огляду та вручення грошових коштів, протоколом обшуку та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368 Кримінального кодексу України, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного та неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити вказані правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, на стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 Кримінального процесуального кодексу України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності цього ризику слідчий суддя враховує те, що підозрюваний, будучи особою, яка не підпадає під загальну мобілізацію в період оголошеного воєнного стану на території України, має реальну можливість виїхати за кордон на законних підставах та підозрюючись у вчиненні злочину невеликої тяжкості, усвідомлює про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення, таким чином переховуючись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання.

Враховуючи ці обставини у сукупності з особою підозрюваного ОСОБА_5 та характером і тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Даний ризик, передбачений у пункті 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки на підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Згідно частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені у пунктах 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, і такі ризики не зменшилися.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання чи особистої поруки не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 не виключатиме ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення..

Також застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органу досудового розслідування та до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що слідчому судді не представлено відомостей щодо наявності у підозрюваного джерел доходів, достатніх для внесення застави, а тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для неї. Також відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на неї обов`язків.

У судовому засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому до підозрюваного, враховуючи наведені у клопотанні ризики, репутацію підозрюваного тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, те, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, з урахуванням вимог статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя вважає за можливе застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному у нічний період доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

На переконання слідчого судді, перебування під домашнім арештом забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, даний запобіжний захід є співмірним і доцільним у даному кримінальному провадженні, реалізація цього запобіжного заходу не позбавляє підозрюваного права під час перебування під домашнім арештом звернутися до слідчого чи прокурора про надання дозволу на залишення місця проживання.

Крім того, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного слід покласти обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 05 січня 2024 року включно.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду у нічний період доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України обов`язки, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обов`язки, покладені на підозрюваного, діють протягом строку дії ухвали.

Строк дії ухвали до 05 січня 2025 року включно.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 13 листопада 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1