УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання ДУ "Житомирська установа виправна колонія (№4)» про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Микільське Слов`янського району Донецької області, громадянина України, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

27.04.2020 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ст. ст. 185 ч.3, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Засуджений 17.02.2021 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. ст. 289, 70 ч.4 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі.

Засуджен ий 25.02.2021 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. ст. 121 ч.2, 71 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 29.07.2021 вирок від 17.02.2021 в частині призначеного покарання за ст. 70 ч.4 КК України змінений. Вважати засудженим за ст. 289 ч.2 К України до 7 років позбавлення волі. Вирок від 27.04.2020 виконувати самостійно.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 15.05.2023 вважати засудженим за вироком від 25.02.2021 до 7 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 ч.1 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 27.04.2020 та призначити остаточно 7 років 2 місяці позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом часткового складання покарань за вироком від 25.02.2021 та від 17.02.2021, зміненого ухвалою від 29.07.2021 та визначити остаточне покарання у виді 7 років 2 місяці позбавлення волі.

Засуджений 21.06.2023 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком від 17.02.2021, зміненим ухвалою від 29.07.2021, та вироком від 25.02.2021, визначено остаточне покарання 9 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання 29.11.2023

Кінець строку покарання 30.06.2030

в с т а н о в и в :

Адміністрація ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№4)" звернулася з поданням про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886 ІХ стосовно засудженого ОСОБА_3 .

Представник установи подав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримує.

Засуджений згоден на розгляд справи без його участі.

Прокурор подання підтримав.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

09 серпня 2024 набрав чинності Закон України 3886-ІХ від 18.07.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Судом встановлено, що вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.04.2020 ОСОБА_3 засуджено за ст. ст.185 ч.3, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. За вказаним вироком ОСОБА_3 вчинив два епізоди крадіжки: 1)12.11.2019 на суму 252 грн. 96 коп.; 2) 12.11.2019 на суму 5824 грн.

Епізод 1 підлягає декриміналізації та за їх вчинення особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням.

Другий епізод за вказаний не підлягає декриміналізації, оскільки розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення правопорушення.

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.06.2023 ОСОБА_3 засуджено за ст. ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі. За вказаним вироком ОСОБА_3 вчинив три епізоди крадіжки: в другій декаді серпня 2020 на суму 1215 грн. 08 коп.; 26.08.2020 на суму 830 грн. 77 коп.; в період 27 серпня 2020 на суму 1653 грн. 95 коп.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено правовий висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» станом на 01.01.2019 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено в сумі 1921 грн.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено в сумі 2102 грн.

Таким чином, зміна розміру дрібного викрадення чужого майна з 0,2 нмдг до 2 нмдг є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст.51 КУпАП. За таких обставин вчинене засудженим діяння на даний час відноситься до адміністративного правопорушення та не може вважатися кримінально - караним. Попри відсутність прямих законодавчих змін до КК України, діючі норми КУпАП дають підстави для висновку про декриміналізацію діянь засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Суд приходить до висновку, що у зв`язку з декриміналізацією крадіжки майна розміром до 2 нмдг, особа, засуджена за таку крадіжку, підлягає звільненню від призначеного покарання за вироками: Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.04.2020 по епізоду від 12.11.2019 за ст. 185 ч.3 КК України; Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.06.2023 за ст. 185 ч.3 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке особу засуджено.

Водночас, за вироком Ізюмського районного суду Харківської області від 27.04.2020 по епізоду від 12.11.2019 ОСОБА_3 заподіяв матеріальну шкоду в сумі 5824 грн., розмір якої перевищує два неоподатковуваних мінімума доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, а відтак вчинене ним діяння за вказаним епізодом є кримінально караними.

За таких обставин вчинені засудженою інші діяння за даними вироками суду від 27.04.2024 на даний час вважаються кримінально караним та не впливають на призначене їй покарання.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання задоволити.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання призначеного за вироками: Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.04.2020 по епізоду від 12.11.2019 за ст.185 ч.3 КК України, Слов`янського міськрайонного суду Донецької област від 21.06.2023 за ст. 185 ч.3 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке особу засуджено.

Вважати ОСОБА_3 , таким, що засуджений вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.02.2021 за ст.ст. 121 ч.2, 71 ч.1 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.04.2020 до 7 років 2 місяця позбавлення волі.

На підставі ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 15.05.2023, вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.02.2021 за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.04.2020 і призначити остаточне покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за вироками Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.02.2021 та 25.02.2021, зміненого ухвалою Донецького апеляційного суду від 29.07.2021 та призначити остаточне покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання та зарахування відповідно до ч.5 ст. 72 КК України застосовувати за вироками Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.02.2021 та 21.06.2023.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її постановлення, а засудженому у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1