Провадження №: 1-кс/755/3093/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого в ОВС 3 відділу СУ (з дислокацією у м. Київ) ГУ Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань ІНФОРМАЦІЯ_20 за № 0000205, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5, 6 ст. 111-1, ч. 2 ст. 436-2 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив :

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

До слідчого судді цього місцевого надійшло вказане клопотання слідчого, котре погоджене з прокурором у кримінальному провадженні - начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5, 6 ст. 111-1, ч. 2 ст. 436-2 КК України.

У клопотанні вказується, що СУ ГУ СБ України в АР Крим (адреса управління з 23 травня 2023 року, згідно даних ЄДР юридичних осіб, ФОП та громадських формувань, - АДРЕСА_1 ) здійснюється досудове розслідування цього кримінального провадження у ході якого встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, проте не пізніше 27.04.2023, зареєструвався на інформаційному Інтернет ресурсі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », як кандидат у депутати державної думи РФ по т.зв. «Симферопольский одномандатный избирательный округ № 19 Республики Крым» від партії « Единая Россия ».

В свою чергу, громадянин України ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на проведення заходів політичного характеру у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованій на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації та збройних формувань до кінця, під час дії воєнного стану, перебуваючи на ТОТ України АР Крим та міста Севастополя, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, проте не пізніше 27.04.2023, виготовив та поширив в особистому кабінеті на вказаному інформаційному Інтернет ресурсі, особисте відеозвернення під назвою «Самопрезентация», серед іншого, наступного змісту: «Я учасник предварительного голосования для последующего выдвижения от партии « ІНФОРМАЦІЯ_3 » кандидатом в депутаты Госдарственной думы Российской Федерации. В политике не новичок, давно работаю с людьми в качестве мажоритарного городского депутата Симферополя. Также являюсь председателем постоянного комитета по вопросам социальной политики, членом регионального и местного политических советов, заместителем Симферопольского местного городского отделения партии «Единая Россия»», - у якому містяться висловлювання спрямовані на проведення заходів політичного характеру у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованій на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації та збройних формувань.

Крім цього, на виконання свого єдиного злочинного умислу, громадянин України ОСОБА_6 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, зареєструвався в соціально-орієнтованих Інтернет мережах « Вконтакте » за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_4 » під нік-неймом « ОСОБА_10 » та « Одноклассники » за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_5 » під нік-неймом « ОСОБА_10 ».

В подальшому, громадянин України ОСОБА_6 , реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел направлений на проведення заходів політичного характеру у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованій на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації та збройних формувань до кінця, під час дії воєнного стану, перебуваючи на ТОТ України АР Крим та міста Севастополя, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, проте не пізніше 04.07.2023, виготовив та поширив на особистих сторінках на вказаних соціально-орієнтованих Інтернет ресурсах, ідентичні публікації із особистим фотознімком та текстом наступного змісту: «Генеральный совет «Единой России» с участием Председателя Партии ОСОБА_12 и секретаря Генсовета ОСОБА_20 поддержал решение о моём выдвижении кандидатом в депутаты Государственной Думы восьмого созыва по Симферопольскому одномандатному избирательному округу №19. Это решение принято на основе мнения крымчан, высказанного в ходе предварительного голосования. Генсовет утвердил и мою предвыборную программу, которая основывается на Народной программе «Единой России». Благодарю руководство Партии, Республики Крым и жителей округа за оказанное доверие.Теперь документы будут направлены для регистрации в ЦИК России.Впереди новая задача - наша общая уверенная победа в Единый день голосования 10 сентября. Выбор - за крымчанами!», - у якому містяться висловлювання спрямовані на проведення заходів політичного характеру у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованій на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації та збройних формувань.

Крім цього, реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел, під час дії воєнного стану, перебуваючи на ТОТ України АР Крим та міста Севастополя, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, проте не пізніше 06.07.2023, поширив на особистій сторінці у вказаному соціально-орієнтованому Інтернет ресурсі «Одноклассники», публікацію із особистим фотознімком та текстом наступного змісту: « ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_15 кандидатом в депутаты от партии на довыборы в Госдуму РФ», - у якому містяться висловлювання спрямовані на проведення заходів політичного характеру у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованій на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації та збройних формувань.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у проведенні заходів політичного характеру у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованій на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації та збройних формувань, за відсутності ознак державної зради, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.

Крім цього, громадянин України ОСОБА_6 не пізніше 27.04.2023, будучи зареєстрованим на інформаційному Інтернет ресурсі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », як кандидат у депутати державної думи РФ по т.зв. «Симферопольский одномандатный избирательный округ № 19 Республики Крым» від партії « Единая Россия », виготовив та поширив в особистому кабінеті на вказаному інформаційному Ресурсі, особисте відеозвернення під назвою «Программа кандидата», серед іншого, наступного змісту: «Активно участвую в патриотических акциях, восстанавливаю пам`ятники Великой отечественной, иду в строю бессмертного полка и оказываю поддержку нашим дорогим ветеранам. Убежден, что славные подвиги наших дедов не должны бать забыты, не по наслышке могу говорить об испытаниях, которые пережили мы - крымчане всего за несколько лет: судьбоносный референдум в 2014 году, период энергоблокады и пандемии коронавируса. Сейчас перед всеми нами новый вызов - уничтожение фашизма на Украине! Скажу точно, что мы стали только сильне благодаря этим вызовам!», - у якому містяться виправдовування, визнання правомірною збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році.

Крім цього, громадянин України ОСОБА_6 04.07.2023, будучи зареєстрованим в соціально-орієнтованій Інтернет мережах « Вконтакте » за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_4 » під нік-неймом « ОСОБА_10 », на особистій сторінці, поширив пост з відеозаписом під назвою «В свежем номере партийной газеты «Новый Крым» - о героизме наших солдат и о помощи жителям Херсонской области», - у якому міститься глорифікація осіб, що здійснювали збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році.

Також, громадянин України ОСОБА_6 , керуючись єдиним злочинним умислом, спрямованим на заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, під час дії воєнного стану, перебуваючи на ТОТ України АР Крим та міста Севастополя, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, ІНФОРМАЦІЯ_7 , будучи зареєстрованим в соціально-орієнтованій Інтернет мережах «Одноклассники» за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_5 » під нік-неймом « ОСОБА_10 », на особистій сторінці, поширив пост з відеозаписом під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 ». Экспозициию о подвигах участников СВО можно посмотреть в парке Фили. Подробности в нашем видео.», - у якому міститься заперечення збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році та глорифікація осіб, що здійснювали збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у поширені матеріалів у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, глорифікація осіб, що здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Також, у період часу з 14.06.2023 по 14.07.2023, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, ОСОБА_6 , перебуваючи на ТОТ АР Крим, в м. Сімферополь, розуміючи факт окупації АР Крим збройними силами РФ, достовірно знаючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи проросійсько налаштованим, маючи стійкий, виниклий за невстановлених досудовим розслідуванням обставин умисел, направлений на участь у проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території, після призначення постановою «Центрально избирательной комиссией Российской Федерации» (далі - «ЦИК РФ») №118/932-8 від 14.06.2023 додаткових виборів депутатів « ІНФОРМАЦІЯ_9 » по т.зв. «Симферопольськом одномандатном избирательном округе № 19», з його згоди, був висунутий виборчим об`єднанням незаконно створеного на ТОТ « ІНФОРМАЦІЯ_10 политической партии «ЕДИННАЯ РОССИЯ», як кандидат у депутати по вказаному округу.

В подальшому, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, однак не пізніше 24.07.2023 рішенням т.зв. «Симферопольського одномандатного избирательного округа № 19», на підставі поданих ОСОБА_6 документів, він був зареєстрований кандидатом у депутати « ІНФОРМАЦІЯ_9 » по т.зв. «Симферопольськом одномандатном избирательном округе № 19».

У подальшому, ОСОБА_6 , у період часу з 24.07.2023 по 09.09.2023, перебуваючи на ТОТ АР Крим, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, здійснював передвиборчу компанію як кандидат у депутати « ІНФОРМАЦІЯ_9 ».

Далі, ОСОБА_6 , перебуваючи на ТОТ АР Крим, за результатами виборів, постановою «ЦИК РФ» від 13.09.2023 №132/1018-8 оголошений переможцем по т.зв. «Симферопольськом одномандатном избирательном округе № 19» і був обраний депутатом « ІНФОРМАЦІЯ_9 », чим довів до кінця свій злочинний умисел, направлений на участь у проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території.

У подальшому, 14.09.2023, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, приступив до виконання обов`язків як депутат « ІНФОРМАЦІЯ_9 ».

З наведеного слідує, що ОСОБА_6 виконав всі необхідні дії, направленні на доведення свого злочинного умислу в участі у проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території, до кінця.

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_6 сприяв та сприяє реалізації політики окупаційної влади РФ на ТОТ АР Крим

Таким чином, громадянин України ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України - колабораційна діяльність, тобто в участі громадянина України у проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території.

З цих підстав, ІНФОРМАЦІЯ_20 в засобах масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, було опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 6 ст. 111-1, ч. 2 ст. 436-2 КК та повістку про його виклик до СУ ГУ СБУ в АР Крим на 04, 05 та 06 вересня 2023 року для вручення письмового повідомлення про підозрута проведення інших слідчих (процесуальних) дій.

Крім цього, 19 березня 2024 року в засобах масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, було опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК та повістку про його виклик до СУ ГУ СБУ в АР Крим на 25, 26 та 27 березня 2024 року для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення інших слідчих (процесуальних) дій.

Також, 01 травня 2024 року в засобах масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, було опубліковано повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 6 ст. 111-1, ч. 2 ст. 436-2 КК та повістку про його виклик до СУ ГУ СБУ в АР Крим на 06, 07 та 08 травня 2024 ркоу для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення інших слідчих (процесуальних) дій.

Однак, останній на виклики не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надав.

У зв`язку із викладеним, у органу досудового розслідування існують вагомі підстави вважати, що останній переховується від органу досудового розслідування та суду.

Тому, 02 жовтня 2023 року ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Згідно із вказаними доказами, зокрема отриманими відомостями від ДПС України та оперативного підрозділу, а також іншими відповідями на запити, направленими в порядку ст. 93 КПК України, встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки останній, переховуючись від органів досудового розслідування та/або суду на території ТОТ України АР Крим та перебуваючи на зазначеній території, в тому числі під час та після деокупації ТОТ України АР Крим, має можливість: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення.

У випадку обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобіганню вищевказаних ризиків.

Тому, сторона обвинувачення вбачає слушнимобрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

ІІ. ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Прокурор групи прокурорів - прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_3 у судовому засіданні подане клопотання підтримав, зауваживши, що в силу ч. 6 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу (КПК) України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111-1 КК, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті, тобто тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні зауважив, що у провадженні не є дійсними обставини регламентовані ч. 1 ст. 42, п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК, відповідно це клопотання слід відхилити.

Так, щодо умов не набуття ОСОБА_16 статус підозрюваної особи, то захист покликається на те, що процедура реалізації положень ч. 8 ст. 135, ч. 6 ст. 297-4 та ч. 1 ст. 278 КПК України, щодо забезпечення публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, повідомлення про підозру особам указаної категорії, а також відомостей щодо підозрюваних, стосовно яких слідчим суддею постановлено ухвалу про здійснення спеціального досудового розслідування, врегульована у Порядку організації публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора повісток про виклик, повідомлень про підозру та відомостей щодо підозрюваних, стосовно яких надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування, затвердженому наказом Генерального прокурора від 30 травня 2023 року № 141 (далі Порядок).

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Порядку, у публікації повідомлення про підозру у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження зазначаються: прізвище та посада слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення.

Водночас, як вбачається зі змісту вказаних вище повідомлень про підозру, опублікованих у газеті "Урядовий кур`єр", такі повідомлення не містять прізвище та посаду слідчого, який здійснює повідомлення.

Тому, оскільки публікація повідомлень про підозру відбулась із порушенням відповідного порядку, захист вважає що ОСОБА_6 не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

В частині відсутності обґрунтованої підозри за обвинувачення за ч. 6 ст. 111-1 КК, то захист покликається на те, що цією нормою криміналізовано дії пов`язані із проведенням заходів політичного характеру у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованих на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань, за відсутності ознак державної зради.

Зокрема, у примітці до ст. 111-1 КК України вказується, що у частині шостій цієї статті під заходами політичного характеру розуміються з`їзди, збори, мітинги, походи, демонстрації, конференції, круглі столи тощо.

Водночас у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри за 29 квітня 2024 року, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК, йдеться лише про певні публікації (текстові та відеозвернення) на сторінках нібито ОСОБА_6 .

Про проведення чи участь ОСОБА_6 у з`їздах, зборах, мітингах, походах, демонстраціях, конференціях, круглих столах взагалі не йдеться.

За таких обставин ця підозра за ч. 6 ст. 111 КК є необґрунтованою.

Відсутніми є і ризики передбачені ст. 177 КПК України. Так, в поданому клопотанні слідчим лише формально перелічено ризики, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, без обґрунтування їх реальності.

Щодо участі підозрюваної особи в розгляді клопотання, то слід вказати наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 193 КПК розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю підозрюваного, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.Відповідно, хоча ч. 6 ст. 193 КПК уможливлює проведення судового розгляду клопотання про тримання під вартою за відсутності підозрюваного, але вона не містить правила, виходячи з якого слідчий суддя не повинен дотримуватися вимог ч. 1 ст. 187 КПК стосовно обов`язкового здійснення виклику підозрюваного.

Адреса підозрюваної особи, згідно даних клопотання, тимчасово окупована територія (далі в т.ч. ТОТ) України.

Згідно ч. 8 ст. 135 КПК повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Отже, Суд інформував підозрювану особу про цей процес у порядку ч. 8 ст. 135 КПК, про що свідчать дані публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

ІІІ. ПРАВО, ЯКИМ КЕРУВАЛАСЯ СЛІДЧИЙ СУДДЯ

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Так, останній (порядок) визначає, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1, 2 ст. 131 КПК України).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу, згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний, згідно ст. 178 КПК України, оцінити в сукупності всі обставини щодо підозрюваного, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше; 10) наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

ІV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

Слідча суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Порядок встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (див. постанову Верховного суду України від 16 березня 2017 року у справі № 671/463/15-к) та безпосередньо з питання порушеного заявниками у даному зверненні (обрання запобіжного заходу) регламентує потребу надати відповіді на такі питання перед розглядом питання щодо виду самого заходу, як-то:

(а) щодо набуття статусу підозрюваного у кримінальному провадженні

Згідно з ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Велика Палата Верховного Суду у поставі від 11 грудня 2019 року у справі № 536/2475/14-к зазначила, що викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України.

Дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання та за відсутності відомостей про її місце перебування, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42, ст. 135 КПК України, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складання такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з ч. 1, 2, 4 - 7 цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

З матеріалів клопотання вбачається, що повідомлення про підозру опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр».

Отже, слідчий суддя вважає, що у провадженні доведено вжиття можливих заходів для доведення до відома підозрюваної особи фактів складання повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин у порядку, передбаченому КПК України.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що щонайменше, згідно даних протоколу огляду від 02 вересня 2023 року у ході цієї слідчої дії з`ясовано таке:

[… відповідно до ст.ст. 40, 104-106, 223, 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин, які досліджуються в ході досудового розслідування, провів слідчу (розшукову) дію огляд інформації у мережі Інтернет.

Огляд проводився у відповідності до ст.ст. 104-107, 223, 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо належного повідомлення про підозру у учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ч. 2 ст. 436-2 КК України громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та виклик підозрюваного для проведення слідчих і процесуальних дій у даному провадженні на 05.09.2023, 06.09.2023 та 07.09.2023.

… Під час проведення огляду, спеціаліст не залучався.

… Об`єктом огляду є інформація, яка розміщена на офіційних сайтах газети «Урядовий кур`єр» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_12 . Офісу Генерального прокурора за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_13 …

Оглядом офіційного сайту газети «Урядовий кур`єр» ІНФОРМАЦІЯ_12 встановлено, що у номері № НОМЕР_1 (НОМЕР_3) за ІНФОРМАЦІЯ_20, у рубриці

«ОГОЛОШЕННЯ: ВИКЛИКИ B СУД», за посиланням B окремій ІНФОРМАЦІЯ_14 , сторінці браузера відкрито файл «2023-08-31/176_7574г», на 14 сторінці якого розміщено оголошення наступного змісту:

ПОВІДОМЛЕННЯ ПРО ПІДОЗРУ

«Відповідно до ст. ст. 111-112, 276-278 та глави 11 КПК України повідомляю, що 25.08.2023 у кримінальному провадженні № 0000122 від 23.05.2023 складено письмове повідомлення про підозру, згідно з яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , громадянин України, …, документований паспортом громадянина України НОМЕР_2 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_15 , підозрюється у проведенні заходів політичного характеру у співпраці з державою-агресором та його окупаційної адміністрації та збройних форму на підтримку державної зради, за відсутності ознак державної зради, … та у виготовленні та поширенні на передбачених міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році ... Повний текст повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного розміщуватиметься на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального розслідування» досудового за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_16 .

ПОВІСТКА ПРО ВИКЛИК ПІДОЗРЮВАНОГО

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , … , у відповідності до ст. ст. 133, 135, 139 КПК України, Вам … необхідно з`явитися в період часу: з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв 04.09.2023: з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. 05.09.2023 та з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. 06.09.2023 до слідчого управління Головного управління СБ України в Автономній Республіці Крим (м. Київ, вул. Ю. Поправки, буд. 14 А), для участі в проведенні слідчих та процесуальних дій, а також повідомлення Вам про підозру …

Поважні причини неприбуття та наслідки неприбуття вказані у ст. ст. 138, 139 КПК України, у тому числі: можливість застосування приводу та здійснення спеціального досудового розслідування».

У ході огляду, … виготовлено та знімки екрану зі сторінками оглянутого сайту …].

Тим самим, за умов алгоритму публікації повідомлення про підозру та повісток про виклик до СУ СБ України, попри доводи захисту, котрі дійсно мають місце, підозрюваний мав змогу визначити, що його інформує про підозру та викликає слідчий слідчого управління Головного управління СБ України в Автономній Республіці Крим. Адреса управління також була вказана - АДРЕСА_1 .

Зміст публікації надавав змогу усвідомити, як характер підозри, так і кваліфікацію дій.

В свою чергу Глава 22 КПК регулює питання щодо порядку вручення письмового повідомлення про підозру, де законодавець, окрім термінів «здійснюється» та «складається», вживає також термін «вручається» в контексті повідомлення про підозру (ч. 1, 2 ст. 278 КПК).

За загальним правилом, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором (ч. 1 ст. 277 КПК).

Тому, виходячи із системного аналізу норм глави 22 КПК вбачається, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на такі етапи: (1) етап прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру, який передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з ч. 1 ст. 276 КПК, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення. На цьому етапі відбувається формування волевиявлення уповноваженої посадової особи (слідчого або прокурора) про необхідність здійснення повідомлення про підозру. Потрібно також зауважити, що законодавство передбачає можливість (у разі необхідності) зміни волевиявлення щодо здійснення повідомлення про підозру у формі зміни раніше повідомленої або ж повідомлення нової підозри в порядку, визначеному ст. 279 КПК; (2) етап об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених ст. 277 КПК, та його підписання; (3) етап доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру.

Відповідно аналізуючи доводи захисту, щодо наслідків недотримання алгоритму у вказаному Порядку Суд вважає, що для відповіді на це питання необхідно здійснити тлумачення відповідних норм права. Проте способи тлумачення норм права не можна використовувати ізольовано один від одного. Слідчий суддя наголошує на тому, що надання переваги словесно-граматичному (буквальному) трактуванню норм законодавства без одночасного цільового (телеологічного) їх тлумачення не дозволить встановити зміст, а також мету та практичне значення існування тієї чи іншої норми у законодавстві. Це може призвести до значних та невиправданих ускладнень у правозастосовній практиці. Тому задля досягнення мети тлумачення правових норм доцільно використовувати способи тлумачення в їхній сукупності та комплексному взаємозв`язку.

Наслідком ігнорування певних способів тлумачення норм, зокрема, функціонального, системного, порівняльного, може стати також превалювання формального підходу (форми) до розуміння над змістом (суттю) обставин кримінального провадження, які мають бути досліджені всебічно, повно та неупереджено для дотримання засади законності, передбаченої ст. 9 КПК.

Тому Суд вважає за доцільне та необхідне здійснити словесно-граматичне тлумачення термінів, вжитих законодавцем у КПК України, з позиції наведених способів тлумачення положень Поряду та у підсумку надходить висновку, що інформування про підозру є кінцевим етапом, яким завершується процедура здійснення повідомлення про підозру судді. Однак саме по собі доведення тексту повідомлення про підозру у повідомленні в ЗМІ, котре не містить певних даних визначених Порядком, за умови, що його було прийнято, перевірено, складено та підписано уповноваженими на це суб`єктом, не порушує певні гарантії підозрюваної особи. Адже така дія не дає підстав вважати, що суб`єкт її виконання якимось чином впливає на реалізацію цієї гарантії.

Предметом повідомлення (та за необхідності роз`яснення) прав підозрюваного, передбачені ст. 42 КПК . Перелік цих прав, а також їхній зміст не змінюється залежно від способу доведення повідомлення (на сайті офісу Генерального чи на у ЗМІ). Обсяг зазначених прав, складність доведення їх змісту до адресата тощо не залежать від того, хто саме їх повідомлятиме та роз`яснюватиме.

Суд звертає увагу на те, що важливим під час тлумачення цієї норми є також використання функціонального способу, тобто яким чином норма повинна реалізовуватись і які ризики можуть виникнути у процесі її застосування. Функціональний спосіб тлумачення норм права ґрунтується на знаннях факторів та умов, у яких функціонує, діє та застосовується норма права, що тлумачиться. Адже норма права не є чимось формально-теоретичним, а призначена насамперед для забезпечення потреб практики правозастосування.

Внаслідок буквального тлумачення норми щодо вручення повідомлення про підозру, на котре покликається ОСОБА_4 , можуть виникнути штучні та формальні перешкоди для виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК.

Сам по собі факт вказівки ПІБ слідчого саме у повідомленні про підозру, а не надалі у тій же публікації, але у розділі виклик, даних про орган досудового розслідування не забезпечує додаткового захисту ані підозрюваного, ані не надає супутніх додаткових повноважень його захиснику. Тим паче, коли міститься пряме посилання на адресу розміщення підозри на сайті Офісу Генерального прокурора.

Отже, попри певні недоліки в публікації, загалом вжито необхідних заходів для інформування підозрюваного, що дозволяє вважати процедуру повідомлення про підозру належно завершеною, а підозрюваного - таким, що набув відповідного процесуального статусу.

(b) щодо наявності підстав для розгляду клопотання за відсутності підозрюваної особи

Аналіз ч. 6 ст. 193 КПК України дозволяє зробити висновок, що під час вирішення питання обрання запобіжного заходу у порядку цієї норми слідчому, прокурору необхідно довести, а слідчому судді достатньо встановити, що певна особа переховується на тимчасово окупованій територій.

Згідно ст. 1 Закону тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року.

Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

В цьому випадку з`ясовано, що підозрювана особа перебуває на ТОТ АР Крим та державний кордон і адміністративну межу з тимчасово окупованою територією АР Крим не перетинала.

Згідно ст. 12 Закону порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно ч. 9 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

На виконання вимог ст. 135 КПК України у зв`язку з тим, що підозрювана особа перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, повістки про її виклик до слідчого в дати вказані в розділі І цієї ухвали опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження також повістки про виклик підозрюваного опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Водночас, як зазначив Верховний Суд у постанові від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19, під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

Суд встановив, що в цьому провадженні у відношенні підозрюваної особи є достатні підстави вважати можливою її обізнаність, з огляду на вжиті стороною обвинувачення дії, визначені ст. 135 КПК України, про:

- здійснення щодо неї кримінального провадження, свій статус у ньому, а також покладені процесуальні обов`язки та необхідність їх виконання;

- виклик до органу досудового розслідування щонайменше двічі.

Ці ж дані засвідчують собою, факт не прибуття підозрюваної особи у зазначені в оголошення в газеті дати до органу досудового розслідування, не надання доказів поважності причин неприбуття.

За вказаних обставин, враховуючи положення ч. 3 ст. 12 Закону та ч. 5 ст. 139 КПК України, слід дійти висновку про наявність достатніх підстав вважати, що підозрювана особа переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Ба більше, за рішенням слідчого підозрювану особу оголошено в розшук.

Кримінальний процесуальний закон не містить визначень понять «розшук» та «міжнародний розшук». Водночас «розшук» можна витлумачити як комплекс слідчих та оперативно-розшукових заходів, здійснюваних компетентними органами та спрямованих на встановлення місцезнаходження особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Отже, «розшук» є більш широким інститутом по відношенню до «міжнародного розшуку», який є його кваліфікованим різновидом.

Тим самим, оголошення особи в розшук є супутнім додатковим фактором, котрий вказує на наявність підстав для розгляду клопотання у порядку ч. 6 ст. 193 КПК поряд із даними про перебування на ТОТ з метою ухилення, оскільки сам факт перебування особи в розшуку уже вказує на те, вона ухиляється від правосуддя, позаяк академічний тлумачний словник Української мови передбачає, що розшук (юр.) - це система слідчих та оперативних заходів щодо виявлення злочинця, який зник.

Враховуючи, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, а також факт того, що він перебуває на тимчасово окупованій території України та оголошений у розшук, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

У підсумку, вирішуючи по суті саме питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, слідчий суддя має з`ясував наявність ряду наступних обставин:

(і) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення

Національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 п.1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення «O'Hara v. United Kingdom», заява № 37555/97, від 16 жовтня 2001 року, п. 34, https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-59721).

Відповідно до ч. 5 ст. 111-1 КК України згідно із Законом № 2108-IX від 03.03.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність», котра діє з 15 березня 2022 року, слідує, що кримінально караним є в т.ч. участь в організації та проведенні незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території або публічні заклики до проведення таких незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території .

В цьому випадку, йдеться про окремі дії вчинені підозрюваним у межах реалізації умислу за ч. 5 ст. 111-1 КК, котрі включають у себе щонайменше такі дії (вчинки): (1) висунутий виборчим об`єднанням «Единая Россия» як кандидат у депутати; (2) зареєстрований кандидатом; (3) здійснив передвиборчу компанію; (4) був обраний депутатом; (5) приступив до виконання обов`язків, як депутат.

Вжите у ч. 5 ст. 111 КК покликання на «організацію» та «проведення» виборів, на переконання слідчого судді вказує, що йдеться про організацію, тобто влаштування, забезпечення, налагоджування, упорядкування чогось, спрямування на щось, згуртування, мобілізація інших навколо певної ідеї та проведення - здійснення, реалізація чогось.

Вказане поглинається у повній мірі здійсненням передвиборчої компанії.

Позаяк, передвиборча кампанія - це засіб, шляхом якого кандидати та політичні партії готують та презентують виборцям свої погляди та позиції щодо певних питань в період перед днем виборів. Учасники виборчих перегонів використовують різні методи інформування виборців про їхню місію, включаючи традиційні та нові медіа, громадські події, письмові матеріали та ін.

Тому, такі дії на етапі досудового розслідування можуть бути попередньо кваліфіковані як організація та проведення виборів, адже вони включають активну участь у процесі виборів, спрямованих на легітимізацію окупаційного режиму. Проведення передвиборчої кампанії, яка є одним із ключових елементів виборчого процесу, поглинає елементи організації та забезпечення виборів, як це визначено законом, в об`єму достатньому для підозри особи у вчиненні такого діяння. Це може включати презентацію політичних позицій, залучення виборців, поширення інформації через медіа тощо.

Тим паче, що, за обставин цього провадження, у підозрі за цим епізодом вказується про фактор обрання депутатом, а у ч. 5 ст. 111 КК кримінально-караним є у т.ч. добровільне обрання до окупаційній адміністрації держави-агресора.

У той час, розумна підозра, згадана в статті 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справі «N.C. v. Italy» від 11.01.2001, §45, ІНФОРМАЦІЯ_17 ). Під час подальшого розслідування власне і визначатиметься остаточно форма участі підозрюваного, при кваліфікації його дій за ч. 5 ст. 111-1 КК, але вважати підозру, неприйнятною, у силу наведеного, не можливо.

В частині підозри за ч. 2 ст. 436-2 КК, то кримінально-караним діянням є виготовлення, поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та представників підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Відповідно проаналізувавши долучені до клопотання документи за своїм внутрішнім переконанням, у порядку ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, слідчий суддя вважає, що наявні у провадженні фактичні дані, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (протоколи слідчих дій, висновки експертів та інші документи), у т.ч. висновок від 11 серпня 2023 року №54/1516-296, свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 436-2 КК, оскільки в своїй сукупності вказують на існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити таке правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що попри такий висновок, надалі у ході розслідування сторона обвинувачення має проаналізувати доступність інформації та її активне поширення в інформаційному просторі України, і якщо так, то фактор того, чи підозрюваний, достовірно знаючи, що інформація з мережі не може потрапити в інформаційний простір України, в силу заборони в України соціальних мереж в яких здійснено публікації, вжив певні дії, спрямовані на подолання цієї перешкоди.

Щодо підозри за ч. 6 ст. 111-1 КК, то відповідно до цієї статі Кодексу, згідно із Законом № 2108-IX від 03.03.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність», котра діє з 15 березня 2022 року, слідує, що кримінально караним є в т.ч. організація та проведення заходів політичного характеру, здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та/або його окупаційною адміністрацією, спрямованих на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань та/або на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради, активна участь у таких заходах.

Згідно пункту 2 примітки до ст. 111-1 КК у частині шостій цієї статті під заходами політичного характеру розуміються з`їзди, збори, мітинги, походи, демонстрації, конференції, круглі столи тощо.

Організація та проведення - те ж саме, що вказується слідчим суддею при аналізі підозри за ч. 5 ст. 111-1 КК.

У заходах політичного характеру, окрім вказаного у п. 2 примітки до ст. 111-1 КК, під «тощо» слід розуміти інші подібні заходи (пікетування, симпозіум, колоквіум, вебінар, семінар, конференція, тренінг, переговори). Цей перелік не є вичерпним.

Інформаційна діяльність - створення інформації, збирання інформації, одержання інформації, зберігання інформації, використання інформації та поширення інформації (див. п. 3 примітки до ст. 111-1 КК).

Активна участь - виступ, участь в дискусії, систематичні вигуки у гучномовець, схиляння до більшої активності інших учасників заходу, роздавання плакатів тощо. Одна лише присутність на заході, навіть з плакатом, є простою участю (див. публікацію ОСОБА_18 «Кримінальна відповідальність за колабораціонізм», за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_18 ).

Сутність підозри за ч. 6 ст. 111-1 КК, вказана у п. І цієї ухвали, на підставі викладеного вище у цьому блоці, попри аргументи захисту, відображені в у п. ІІІ ухвали, має у собі підстави, позаяк згідно з цією нормою, організація та проведення заходів політичного характеру у співпраці з державою-агресором або його окупаційною адміністрацією, а також інформаційна діяльність, спрямована на підтримку агресора, є кримінально караними діяннями, якщо вони здійснюються під час дії воєнного стану та не мають ознак державної зради.

У діях ОСОБА_6 можливо виділити наступні аспекти, що свідчать про його активну участь у підтримці окупаційного режиму:

(1) публічні заяви та участь у передвиборчих заходах. Відеозвернення та публікації в соціальних мережах, де він повідомляє про свою участь у попередньому голосуванні для висування кандидатом від партії « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а також про підтримку його кандидатури генеральним радою партії. Такі дії, на переконання слідчого судді, свідчать про залученість у заходи політичного характеру, спрямованих на легітимізацію окупаційної адміністрації та інтеграцію тимчасово окупованих територій в політичний простір держави-агресора;

(2) інформаційна діяльність, котра включає у себе публікації та відеозвернення на інтернет-платформах демонструють активну інформаційну діяльність, що включає поширення інформації про підтримку партії, а також політичних процесів на окупованих територіях. Це може розглядатися як створення та поширення інформації, спрямованої на підтримку держави-агресора;

(3) активна участь у заходах політичного характеру, адже ОСОБА_6 не лише був кандидатом, але й активно просував свою передвиборчу програму, що включала агітацію та співпрацю з окупаційною адміністрацією. Тобто йдеться про активну участь у заходах політичного характеру.

Щодо аргументів про організацію та проведення заходів політичного характеру, це поняття включає широке коло дій, що спрямовані на мобілізацію підтримки, поширення ідеологічних повідомлень та забезпечення політичної діяльності окупаційної влади. У цьому випадку, діяльність ОСОБА_6 свідчить про реалізацію цілісного злочинного наміру, котри витікає з підори, сприяти окупаційній адміністрації через активну участь у політичних процесах на окупованій території.

(іі) щодо ризиків, передбачених статтею 177 КПК України

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, у той час як підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій.

Достовірність ризиків може бути встановлена шляхом перевірки відомостей про: 1) наявність документів, які дають змогу виїхати за межі країни; 2) майновий стан особи, який дає змогу існувати в умовах переховування, у тому числі за межами країни; 3) наявність громадянства іншої держави або документів, які дають право тимчасово чи постійно проживати на території іншої країни; 4) наявність членів родини, які проживають на території іншої країни та можуть надати тимчасовий чи постійний притулок підозрюваному; 5) наявність можливості (службове становище, безпосереднє знайомство, родинні зв`язки, матеріальний вплив тощо) впливу на свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; 6) інші обставини, які вказують на достовірність ризиків, - та повинна оцінюватися з урахуванням конкретних обставин кожного кримінального провадження.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного.

З його урахуванням слідчий суддя погоджується з доводами клопотання про наявність ризиків вказаних у клопотанні та наведених у п. І ухвали.

Дійсність вказаних ризиків слідчим суддею оцінено у світлі факторів, пов`язаних з характером особи підозрюваного, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, та того, що вони прийнятно вмотивовані прокурором , зокрема: ризик переховування витікає щонайменше з факту перебування підозрюваного у розшуку, як такий, що переховується від органів досудового розслідування та/або суду на території ТОТ України АР Крим перебуваючи на зазначеній території, в тому числі під час та після окупації.

Останній, враховуючи дані про нього вказані у клопотанні, з числа визначених ст. 178 КПК, та які також відображені у доданих до звернення матеріалах, має можливість, зокерма у світді обрання та приступив до виконання обов`язків, як депутат « ІНФОРМАЦІЯ_9 », знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, адже орган досудового розслідування до моменту де окупації ТОТ не має до них доступу.

Ці ж самі фактори вказують на ризик незаконного впливу на свідків, котрі, як і підозрюваний перебувають на ТОТ.

Останній може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у т.ч. як особа, який приступив до виконання обов`язків як депутат «Государственной Думы Федерального собрания Российской Федерации восьмого созыва по одномандатным избирательным округам».

Вчинити інші кримінальні правопорушення, позаяк, щонайменше, у підозрі, в силу ст. 2, 11 КК, йдеться про три самостійні склади злочинів. Можливий ризик і продовження кримінального правопорушення за ст. 436-2 КК.

Однак, слідчий суддя відхиляє доводи про вплив на спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, адже останні не перебувають на ТОТ, а інші дані, наявні у справі, не вказують на вагомість цієї дії.

(ііі) можливість застосування альтернативних запобіжних заходів

Зі змісту поданого на розгляд слідчого судді клопотання вбачається, що обґрунтування слідчим підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слугувало те, що заявлені ризики виправдовують тримання підозрюваного під вартою, санкція інкримінованого злочину, а також посилання на норму ч. 6 ст. 176 КПК.

Слід зазначити, що згідно частини 1 статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

При цьому, відповідно до частини 6 статті 176 КПК під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 109-114-2 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Слідчий суддя ураховує, що Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Грабчук проти України» (заява № 58444/15, ІНФОРМАЦІЯ_19 ) від 17 вересня 2020 року у п. 116 вказував, що існування законодавчих механізмів, що обмежують повноваження національних судів щодо ухвалення рішень у справах про тримання під вартою під час досудового слідства, було порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції (див. рішення у справі «S.B.C. v. the United Kingdom», заява № 39360/98, п. 23, 24,ІНФОРМАЦІЯ_21; «Boicenco v. Moldova», заява № 41088/05, п. 134, 138,ІНФОРМАЦІЯ_22 і «Piruzyan v. Armenia», заява № 33376/07, п. 105, 106,ІНФОРМАЦІЯ_23).

Згідно ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені, зокрема ст. 29 Конституції.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за обов`язкове необхідним дослідити питання можливості застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Слідчий суддя ураховує наявність вагомих доказів, що вказують на обґрунтованість підозри у вчинення цитованих кримінальних правопорушень, котрі відноситься у т.ч. до злочинів проти основ національної безпеки України, початкову стадію досудового слідства, наявність високих ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний перебуває тривалий час у розшуку та в цей час знаходиться на ТОТ з метою ухилення, а також слідчий суддя приймає до уваги особу підозрюваного та не може залишити поза увагою обставину вчинення інкримінованих дій в період дії воєнного стану, введеного у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, в той час, як злочин власне пов`язаний із вчиненням дій у взаємодії з державною агресором.

З урахуванням вказаних обставин, встановленого ризику переховування підозрюваного, а також інших обставин, що мають значення для розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не здатний запобігти встановленим у кримінальному провадження ризикам та гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Отже, слідчий суддя вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

V. ВИСНОВОК

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

За змістом частини 4 статті 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи доведення прокурором наявність обставин визначених ст. 177 КПК України (ризики), як і факту обґрунтованості підозри, уведення на території України воєнного стану, згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, який надалі зі змінами, внесеними відповідними Указами затвердженими Законами України, продовжено по цей час, а також наявність достатніх підстав вважати, що з метою ухиляння від органу досудового розслідування підозрюваний перебуває на ТОТ та оголошений в розшук, слідчий суддя вважає наявними підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до частини 4 статті 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі частини 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

З цих підстав та керуючись статтями 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

клопотання - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання з його участю про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_19