Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/646/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000367 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Ульяновського районного суду Кіровоградської областівід 13.08.2024, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 15 години 45 хвилин 13.08.2024 до 15 години 45 хвилин 11.10.2024.

За участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Ульяновського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0000367 стосовно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 13.08.2024 задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 15 години 45 хвилин 11.10.2024.

Районний суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного, особливо тяжкого злочину за санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Об`єктом злочину є статева свобода та недоторканість неповнолітньої особи. Оцінюючи доводи прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на тяжкість інкримінованого обвинуваченому правопорушення, на даний час існують ризики того, що знаходячись на волі обвинувачений ОСОБА_6 може ухилитися від суду. Знаходячись на волі обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню впливаючи на потерпілу, свідків по справі, які є неповнолітніми. Запобігти названим ризикам, застосувавши інший запобіжний захід неможливо. Тому, підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 відсутні.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання з носінням електронного засобу контроля.

Отже, захисник вважає, що вказані у клопотанні прокурора підстави для продовження запобіжного заходу є формальними та не доведені жодними доказами і не відображають фактичних обставин справи.

Досліджені докази обвинувачення здобуті з порушенням вимог КПК України, більшість із них не доводять вини ОСОБА_6 , а деякі взагалі спростовують.

Зазначив, що суд ігнорує поведінку батьків потерпілої, які не дочекавшись дитини о 22.00 год, не вжили жодних заходів для її пошуку та не повідомили поліцію про її зникнення.

Судом першої інстанції не взято до уваги вік обвинуваченого та його характеризуючі данні. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути підставою тримання під вартою, а тому кваліфікація його дій за відповідною статтею Кримінального Кодексу України не тягне за собою автоматичне визнання його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

На даний час обвинувачений не може спотворити будь-які речі та/або документи, оскільки основні докази по справі зібрані, свідки допитані.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який повністю підтримав вимоги своєї апеляційної скарги і просив її задовольнити, думку прокурора, яка заперечила задоволення апеляційної скарги захисника і просила ухвалу місцевого суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та зваживши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, що злочин вчинено щодо малолітньої особи, що свідчить про його кримінальну спрямованість та стійкість злочинних намірів.

Окрім цього, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, судом взято до уваги і позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 06.04.2000 у справі «Лабіта проти Італії», в якому зазначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Також, правильно враховано місцевим судом і обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема вік, стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків.

При цьому, жодних доказів, які б свідчили про зменшення раніше встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суду стороною захисту не надано.

З урахуванням наведеного, а також існуванням на даний час ризиків, які вказують на можливість обвинуваченим, у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням його під вартою, переховуватись від суду, продовжити вчиняти нові злочини та приймаючи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку тримання під вартою, тому скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається у своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали кримінального провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне судове рішення.

Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника стосовно того, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається із матеріалів провадження клопотання прокурора розглянуто із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, повноважним судом повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, висновки суду викладені в ухвалі відповідають фактичним обставинам встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції.

Посилання сторони захисту щодо ігнорування судом поведінки батьків потерпілої не впливає на вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу.

Підтверджуючих доказів неможливості утримання обвинуваченого в СІЗО за станом здоров`я не надано.

Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильно прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що районний суд обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому строк тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть запобігти встановленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а тому апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 -залишити без задоволення, а ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської областівід 13.08.2024, якою ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме з 15 години 45 хвилин 13.08.2024 до 15 години 45 хвилин 11.10. 2024- залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2