Справа № 473/365/24
Номер провадження 1-кп/473/142/2024
У Х В А Л А

"22" листопада 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001137 від 23.10.2023 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яструбинове Вознесенського району Миколаївської області, неодруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, яке обґрунтовано наявністю існування передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення та суворістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також з огляду на дані про особу обвинуваченого.

В судовому засіданні захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора; просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту; вказав, що обвинувачений вину у скоєному злочині визнає, кається.

Обвинувачений лишив вирішення даного питання на розсуд суду.

Заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.

25.10.2023 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався, в останній раз - до 01.12.2024 включно.

Зазначену міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано з урахуванням наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, даних про його особу.

За змістом ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У відповідності з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7-ми до 15-ти років, міцних соціальних зв`язків не має, є особою похилого віку, пенсіонером; в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

Отже, на переконання суду, наявними є ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки, перебуваючи на волі та розуміючи відповідальність за інкриміноване кримінальне правопорушення, ОСОБА_5 може переховуватись від суду, негативно впливати на потерпілого (який є його племінником), та може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків, ризик продовження або повторення протиправної поведінки, суд вважає, що вказані вище ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Зазначені вище обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Разом з цим, судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відтак, враховуючи вищенаведене, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується, останній обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, яке є особливо особливо тяжким, ризики, визначені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не змінились та не зменшились, а підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, судовий розгляд кримінального провадження продовжується, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Таким чином, суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити, у зв`язку з чим клопотання сторони захисту про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 199, 331, 350, 369-370, 372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому за ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 21.01.2025 включно, з його утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

В задоволенні клопотання сторони захисту про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1