ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/334/24 Справа № 694/2024/24 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника

ТОВ «Газорозподільні мережі України» - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2024 року про накладення арешту на майно, подане під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000356, внесеного до ЄРДР 11 липня 2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України,-

в с т а н о в и в :

05 серпня 2024 року до слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області звернулась уповноважена особа на здійснення дізнання - ДОП СДОП ВП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на транспортні засоби:

-автомобіль марки ГАЗ модель 2705, д.н.з. НОМЕР_1 , вантажопасажирський, номер шасі НОМЕР_2 , жовтого кольору, який належить організації ПАТ «ЧЕРКАСИГАЗ» та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , які були вилучені під час огляду місця події 02.08.2024 в період часу з 11 години 00 хвилин по 11 годину 40 хвилини за адресою: АДРЕСА_1 ;

-автомобіль марки УАЗ модель 3909 д.н.з. НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 , жовтого кольору;

-автомобіль марки «Богдан» модель 231010, д.н.з. НОМЕР_6 , номер шасі НОМЕР_7 , жовтого кольору, який належить організації ПАТ «ЧЕРКАСИГАЗ» та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 , які були вилучені під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 в період часу 10 год.40 хв. по 11 год.22 хв. та які визнано речовими доказами у вказаному кримінальному проваджені, у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином цим майном, використовувати його та вчиняти будь-які дії по відчуженню і зміні власників цього майна, на час проведення досудового розслідування, визначивши місцем зберігання транспортних засобів - територію Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області (м. Звенигородка, вул.Благовісна, 50), а свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 , НОМЕР_8 - матеріали кримінального провадження №0000356 від 11.07.2024.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що сектором дізнання Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000356 від 11.07.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України.

11.07.2024 близько 13:33 години на лінію 102 надійшло повідомлення від в.о. голови правління АТ «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» ОСОБА_9 , жителя АДРЕСА_3 , про те, що працівники «Газмережі України» вчиняють самоправство, вивозячи майно АТ «Черкасигаз», що розташоване за адресою: вул. Небесної Сотні, 114, м. Тальне, Звенигородського району, Черкаської області, а саме автомобіль марки FORD, моделі KUGA, д.н.з. НОМЕР_9 , загальний легковий універсал В, номер шасі НОМЕР_10 , білого кольору, що на праві приватної власності належить ПАТ «Черкасигаз» та правовстановлюючі документи.

02.08.2024 до чергової частини надійшло повідомлення від представника АТ «Черкасигаз» про те, що працівники «Газмережі України» вчиняють самоправство вивозячи майно АТ «Черкасигаз». В ході огляду місця події в період часу 11.00 год. по 11.40 год. за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено автомобіль марки ГАЗ модель 2705, д.н.з. НОМЕР_1 , вантажопасажирський, номер шасі НОМЕР_2 , жовтого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . За адресою АДРЕСА_2 в період часу 10.40 год. по 11.22 год. в ході огляду місця події було вилучено автомобіль марки УАЗ модель 3909 д.н.з. НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 , жовтого кольору та автомобіль марки «Богдан» модель 231010, д.н.з. НОМЕР_6 номер шасі НОМЕР_7 , жовтого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 .

Відомості за даним фактом 11.07.2024 внесено до ЄРДР під № 00000356, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Вилучене майно постановою дізнавача Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги, що вищевказані автомобілі та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів є речовими доказами та можуть зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, які в подальшому можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, являються тимчасово вилученим майном, яке є об`єктами кримінального проступку, у встановленому порядку визнані речовими доказами у провадженні, тому згідно ст. 170 КПК України на них повинен бути накладений арешт.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2024 клопотання - задоволено частково.

Накладено арешт на вилучені 02.08.2024 під час огляду місця події транспортні засоби:

- автомобіль марки ГАЗ модель 2705, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вантажопасажирський, номер шасі НОМЕР_2 , жовтого кольору, власником якого є ПАТ «Черкасигаз», що розташоване за адресою: м.Черкаси, вул. М. Залізняка (Громова),142, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане Черкаським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області;

- автомобіль марки УАЗ модель 3909, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 , жовтого кольору;

- автомобіль марки «Богдан» модель 231010, реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер шасі НОМЕР_7 , жовтого кольору, власником якого є ПАТ «ЧЕРКАСИГАЗ», що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 , видане Черкаським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області, - з метою забезпечення збереження речових доказів, на час досудового розслідування, накласти заборону відчуження без позбавлення права користування вказаними автомобілями, та передати вказане майно власнику або ж особі, яка має право користуватися вказаним майном на достатній правовій підставі на відповідальне зберігання із забороною його відчуження.

В решті клопотання - відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначила, що необхідність арешту майна зумовлена достатністю підстав вважати, що вказані речі можуть бути використані як доказ, зокрема в частині встановлення факту вчинення кримінального правопорушення та осіб, причетних до його вчинення, та має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні. З метою збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Слідчий суддя врахував, що надані докази дають достатні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, а зазначене майно (автомобілі та свідоцтва про реєстрацію т.з.) було безпосереднім об`єктом даного правопорушення, відтак може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального правопорушення, а тому накладення на нього арешту у рамках вказаного кримінального провадження є необхідним для з`ясування всіх обставин справи і запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий суддя вважав за можливе повернути майно, яке було вилучене під час огляду місця події 02.08.2024 на зберігання власнику, або ж особі, яка має право користуватися вказаним майном на достатній правовій підставі, зобов`язавши забезпечити збереження майна, на який накладено арешт, заборонивши вчиняти будь-яких дії по відчуженню і зміні власників цього майна.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального законодавства, у зв`язку із чим просило скасувати ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2024 року та постановити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 11.07.2024 за №0000356, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначало, що арешт майна у даному випадку спрямований не на досягнення завдань та мети арешту, як заходу забезпечення кримінального провадження ( як передбачено ст. 131, 170 КПК України) , а виключно на порушення прав добросовісного користувача, який є першим національним оператором газорозподілу (ТОВ «Газорозподільні мережі Україи» в особі його Черкаської філії).

Вказує, що про очевидну протиправність оскаржуваної ухвали свідчить констатація судом факту наявності цивільно-правового договору між АТ «Черкасигаз» та ТОВ «Газорозподільні мережі України» від 30.10.2023 № 149-РД/23, який підтверджує законність користування Черкаською філією товариства майном (автомобілями), про які вказано в ухвалі про накладення арешту.

Вказує, що дізнавачем не надано жодного доказу протиправності дій представників/працівників Черкаської філії товариства щодо користування майном, на яке накладено арешт.

Помилковими є висновки суду щодо відповідності майна, на яке у даному випадку накладено арешт, критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Зазначає, що суд не звернув уваги, що дізнавачем процесуальні документи складено з грубим порушенням норм Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Звертає увагу, що між сторонами існує господарсько-правовий спір з приводу виконання умов договору оренди рухомого та нерухомого майна №149-РД/23 від 30.10.2023. У провадженні Господарського суду Черкаської області станом на теперішній час перебуває справа №925/643/24, предметом розгляду якої є договір оренди.

На переконання скаржника, окремою підставою для скасування ухвали слідчого судді про накладення арешту є формальне посилання на виконання органом досудового слідства вимог ст.ст. 98, 170 КПК України, адже саме по собі визнання транспортних засобів речовими доказами не містить обов`язку накладення на нього арешту.

Посилається на те, що в оскаржуваній ухвалі не вказано, які саме відомості та сліди кримінального правпорушення містить вилучене майно. Крім того, сторона обвинувачення у клопотанні не навела жодного належного, допустимого та достовірного доказу, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що висновки, викладені в ухвалі слідчого судді, в повній мірі відповідають зазначеним вимогам.

Як встановлено слідчим суддею та вбачається із матеріалів клопотання, СВ Звенигородського РВП ГУНП у Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000356 від 11.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

02.08.2024 уповноваженою особою на здійснення дізнання було проведено огляд місця події за правилами обшуку території, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де було оглянуто, зафіксовано та вилучено: транспортний засіб автомобіль марки ГАЗ модель 2705, д.н.з. НОМЕР_1 , вантажопасажирський, номер шасі НОМЕР_2 , жовтого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Також 02.08.2024 дізнавачем було проведено огляд місця події за правилами обшуку території (стоянки ТОВ «Газоросподільні мережі України») за адресою АДРЕСА_2 , де було оглянуто, зафіксовано та вилучено транспортні засоби: - автомобіль марки УАЗ модель 3909, д.н.з. НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 , жовтого кольору; - автомобіль марки «Богдан» модель 231010, д.н.з. НОМЕР_6 номер шасі НОМЕР_7 , жовтого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , що підтверджується протоколами огляду місця події.

Вилучене майно постановою уповноваженої особи на здійснення дізнання ДОП СДОП ВП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 від 02.08.2024 у кримінальному провадженні № 0000356 визнане речовими доказами у даному кримінальному провадженні та транспортні засоби передані на зберігання на території Звенигородського РВП, а свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів передані на зберігання при матеріалах даного кримінального провадження.

В уповноваженої особи на здійснення дізнання є підстави вважати, що вказані речі можуть бути використані як доказ, зокрема в частині встановлення факту вчинення кримінального правопорушення та осіб, причетних до його вчинення, та має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні. З метою збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У свою чергу, викладені доводи також знайшли своє підтвердження в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приписами ч.1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

В такому випадку, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 4 статті 173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя обгрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження № 0000356 та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, правильно врахував, що надані докази дають достатні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, а зазначене майно (автомобілі та свідоцтва про реєстрацію т.з.) було безпосереднім об`єктом даного правопорушення, відтак може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час вчинення кримінального правопорушення, а тому накладення на нього арешту у рамках вказаного кримінального провадження є необхідним для з`ясування всіх обставин справи і запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Статтею 100 КПК України передбачено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

При накладенні арешту на вилучене майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження факту (події) вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для ймовірного пред`явлення в подальшому обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого під час огляду майна ознакам речових доказів та можуть зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, що являється тимчасово вилученим майном, яке є об`єктом кримінального проступку і у встановленому порядку визнано речовими доказами у провадженні.

З урахуванням вказаних обставин та з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність правових підстав щодо арешту транспортних засобів: автомобіля марки ГАЗ модель 2705, реєстраційний номер НОМЕР_1 : автомобіля марки УАЗ модель 3909, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; автомобіля марки «Богдан» модель 231010, реєстраційний номер НОМЕР_6 , враховуючи можливість використання їх як доказів у цьому кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Постановою уповноваженої особи на здійснення дізнання від 02.08.2024 у кримінальному провадженні №0000356 вилучене майно ( транспорті засоби) визнане речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, вилучене майно відповідає критеріям ст.98 КПК України та може бути використане як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, за версією органу досудового розслідування, може бути об`єктом протиправних дій, передбачених особливою частиною КК України.

Постанова слідчого про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання вилученого майна на час апеляційного перегляду не скасована, що має істотне процесуальне значення.

При цьому, накладення арешту на майно з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України, не вимагає обов`язкової наявності у кримінальному провадженні підозри чи цивільного позову. Арешт майна з вказаної підстави по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

На переконання колегії суддів, враховуючи обставини справи, обраної органом досудового розслідування кваліфікації протиправної діяльності, спосіб накладення арешту на вилучене майно, шляхом заборони відчуження, без позбавлення права користування вказаними автомобілями та передання вказаного майна власнику або ж особі, яка має право користуватися вказаним майном на достатній правовій підставі на відповідальне зберігання із забороною його відчуження буде менш обтяжливим та співмірним інтересам власника майна та дотримання завдань кримінального провадження, згідно норм ст.2 КПК України.

Колегія суддів вважає, що саме такий спосіб та місце зберігання арештованого майна, є ефективним, оскільки буде сприяти дієвості кримінального провадження, завданням досудового розслідування та захисту прав власника майна або ж особи, яка має право кристуватися вказаним майном на достатній правовій підставі.

Колегія суддів також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту згідно положень ст.174 КПК України.

Посилання скажника в апеляційній скарзі на грубе порушення судом норм процесуального законодавства не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясувала всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 117, 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418,419, 422 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2024 року про накладення арешту на майно, подане під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000356, внесеного до ЄРДР 11 липня 2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4