1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8985/24 1-кс/335/4551/2024
28 жовтня 2024 року м. Запоріжжя
В обґрунтування скарги представник заявника послався на таке.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу, пославшись на викладені у ній факти і норми права.
Слідчий ОСОБА_4 пояснив, що підставою для повернення вилучених грошових коштів може бут лише ухвала Запорізького апеляційного суду, оформлена відповідно до правил діловодства у судах, однак заявником копію такою ухвали надано не було, що унеможливило повернення коштів. Надана заявником фотокопія ухвали апеляційного суду не могла бути підставою для цього, про що заявник та її представник були повідомлені письмово.
Адвокат ОСОБА_3 заперечив проти доводів слідчого, вказавши на те, що під час постановлення і оголошення апеляційним судом ухвали про скасування ухвали слідчого судді про накладення арешту на спірні грошові кошти була присутня прокурор ОСОБА_6 , тому стороні обвинувачення було достеменно відомо про факт постановлення такої ухвали. Незважаючи на це, протягом місяця після постановлення апеляційним судом вказаної ухвали сторона обвинувачення не лише не вжила заходів щодо повернення власнику тимчасово вилученого майна, а й вжила заходів щодо утруднення такого повернення, звернувшись до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про передачу цих саме грошових коштів в управління до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів. На думку представника заявника, такі дії свідчать про свідоме створення стороною обвинувачення перешкод власнику у поверненні вилученого у нього майна.
Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши надані ними матеріали, слідчий суддя приходить до такого.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає, зокрема, а також у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, -, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування
11.06.2024 такий обшук було проведено, в ході чого у ОСОБА_5 було вилучено вказані у скарзі грошові кошти та інші предмети.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
З наведеного випливає, що вилучені у ОСОБА_5 грошові кошти, у накладенні арешту на які фактично апеляційним судом було відмовлено, мали бути повернуті особі, у якій їх було вилучено, негайно після набрання відповідною ухвалою апеляційного суду законної сили, без будь-яких застережень та зволікань.
При цьому доводи слідчого про те, що він не отримував копії ухвали апеляційного суду про скасування арешту на ці грошові кошти, слідчий суддя відхиляє, оскільки слідчим не доведено, що він вжив всіх розумних і необхідних заходів щодо своєчасного отримання належним чином оформленої копії ухвали апеляційного суду, хоча був учасником відповідного кримінального провадження і мав право від власного імені отримати копію ухвали.
Слідчий суддя також зауважує, що під час оголошення апеляційним судом ухвали від 25.09.2024 при цьому була присутня прокурор ОСОБА_6 , а отже, стороні обвинувачення було достеменно відомо про факт постановлення вказаної ухвали, і саме на стороні обвинувачення лежить тягар вжиття всіх розумних і необхідних заходів для найскорішого повернення тимчасово вилученого майна володільцю.
Однак замість цього, з незрозумілих причин, 07.10.2024 прокурором було ініційоване питання про передання вказаних грошових коштів в управління до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Під час розгляду скарги стороною обвинувачення не доведено дотримання нею вказаних положень Конвенції у питанні щодо вилучених у ОСОБА_5 грошових коштів.
За таких обставин скарга представника підлягає задоволенню.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 2, 169, 173, 303, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1