КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києвавід 20 серпня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 20.08.2024 задоволено клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 та продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 30 діб, тобто до 19.09.2024, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

05.09.2024 від захисника ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких останній зазначав, що після повідомлення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, до останнього 06.03.2024 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, однак в подальшому 25.06.2024 без наявності нових доказів та обставин стосовно

_____________________________________________________________________________

Справа № 757/37248/24-к Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/5849/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому, подані стороною обвинувачення клопотання про застосування та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою за своїм змістом та наданими доказами є ідентичними, а доводи тотожними, які не містять жодних нових обґрунтувань, доказів чи обставин справи, що могли б виправдовувати тримання підозрюваного під вартою, у порівнянні з раніше застосованим до нього запобіжним заходом з тих самих обставин у виді домашнього арешту.

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя не надав належної оцінки доводам сторони захисту щодо відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

В матеріалах клопотання відсутні жодні докази та фактичні обставини, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду.

Перебуваючи під домашнім арештом, підозрюваний жодного разу не порушував своїх процесуальних обов`язків та умов застосованого до нього запобіжного заходу, виконував усі вимоги слідчих і прокурорів та дотримувався належної процесуальної поведінки.

Усі речі та документи, які мають істотне значення для кримінального провадження вже були зібрані, зафіксовані та вилучені органом досудового розслідування.

Ризик незаконного впливу на свідків відсутній, оскільки усі свідки вже допитані, а твердження про можливий вплив на співробітників правоохоронних органів чи понятих, у яких відсутній процесуальний інтерес у даному кримінальному провадженні, є абсурдним та необґрунтованим.

Крім того, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні вже завершено та надано стороні захисту доступ до матеріалів, а тому наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню є таким, що не відповідає реальним обставинам справи.

Слідчим суддею не надано оцінку конкретним обставинам кримінального провадження, за яких існує об`єктивна можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме: сумлінній поведінці ОСОБА_6 та його сприянню проведенню слідства, тривалості досудового розслідування та порушенню прав підозрюваного на справедливий суд та захист.

Також, слідчим суддею не враховано вік та стан здоров`я ОСОБА_6 , який має хронічні захворювання, у зв`язку з чим потребує безперервного лікування та огляду лікарями; міцність соціальних його зв`язків, який має постійне місце проживання, одружений, на його утриманні перебувають троє дітей, двоє з яких мають спадкові хронічні захворювання; наявність постійного місця роботи та його майновий стан, а також характеризуючі дані ОСОБА_6 , який раніше не судимий та характеризується виключно позитивно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 в режимі відеоконференцзв`язку із ДУ "Київський слідчий ізолятор", та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який в режимі відеоконференцзв`язку із використанням власних технічних засобів заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, за процесуального керівництва Печерської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000278, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2023, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Згідно даних долучених до клопотання матеріалів, у межах вказаного кримінального провадження 28.02.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.03.2024 застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 28.02.2024 включно.

Постановою керівника Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 від 23.04.2024 строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до трьох місяців.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000278 від 20.11.2023 продовжено до шести місяців, тобто до 28.08.2024.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2024 застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 23.08.2024 включно.

09.07.2024 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме про підозру у незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні з метою збуту наркотичного засобу, а також у незаконному збуті наркотичних засобів, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в великих та особливо великих розмірах, вчиненому організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій ч. 3 ст. 307 КК України.

12.08.2024 слідчим складено повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження №0000278.

20.08.2024 прокурор Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою на 2 місяця, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 20.08.2024 задоволено клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 та продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 30 діб, тобто до 19.09.2024, без визначення розміру застави.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, є обґрунтованою.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування щодо ОСОБА_6 строку тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер, суспільну небезпечність та наслідки злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами та даними про конкретні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, є особою пенсійного віку, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованого йому злочину за ч. 3 ст. 307 КК України, зміст підозри та вимоги п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Посилання апелянта про недоведеність наявності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( ОСОБА_10 проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання та дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Колегія суддів погоджується з доводами сторони обвинувачення про існування інших наведених у клопотанні ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, вірогідність настання яких, з огляду на характер та обставини інкримінованих їй дій, є досить високою.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що після повідомлення про підозру ОСОБА_6 , до останнього 06.03.2024 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, однак в подальшому 25.06.2024 без наявності нових доказів та обставин стосовно нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, не впливає на правильність висновків суду у даному провадженні, оскільки попередні ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу не є предметом даного судового розгляду.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Посилання апелянта на сумлінну поведінку ОСОБА_6 , його сприяння проведенню слідства, тривалість досудового розслідування, а також на ту обставину, що за час перебування під дією запобіжного заходу у виді домашнього арешту він не порушував покладені на нього обов`язки, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного.

Доводи захисника про вік та стан здоров`я ОСОБА_6 , який має хронічні захворювання, у зв`язку з чим потребує безперервного лікування та огляду лікарями, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, сім`ї та перебування на його утриманні трьох дітей, були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання, проте не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання захисника на наявність у ОСОБА_6 хронічних захворювань, не можуть слугувати самостійною підставою для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки відсутні відомості медичного характеру, які б вказували на неможливість підозрюваного утримуватись під вартою у зв`язку із наявними у нього хворобами, та неможливість, у разі необхідності, отримання ним необхідного лікування в умовах слідчого ізолятора.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києвавід 20 серпня 2024 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3