Провадження №: 1-кс/755/2581/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" серпня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 03.01.2024 року, про арешт майна,

за участю:

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 03.01.2024 року, про арешт майна.

Клопотання погоджене з прокурором прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_5 .

Як зазначено у клопотанні, громадянин України ОСОБА_6 04.01.2015 року, перебуваючи на ТОТ АР Крим, зареєструвався відповідно до законодавства рф як приватний підприємець « ОСОБА_6 » (рос. - индивидуальный предприниматель « ОСОБА_6 », юридический адрес: АДРЕСА_3; ОГРН НОМЕР_6, ИНН НОМЕР_7 ), один із видів господарської діяльності якого є ремонт машин і обладнання.

У невстановлений час, але не пізніше вересня 2023 року, ОСОБА_6 , знаходячись за невстановленою адресою в АДРЕСА_2 , усвідомлюючи факт окупації цієї території з боку рф, маючи стійкий, виниклий за невстановлених обставин, умисел, з метою завдання шкоди держави Україна, її суверенітету та територіальній цілісності, вирішив вчинив пособництво державі-агресору, збройним формуванням держави-агресора, шляхом підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань держави-агресора, а також добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , з метою реалізації зазначеного злочинного умислу, направленого на допомогу державі агресору та збройним формуванням держави-агресора рф, у невстановлений час, але не раніше вересня 2023 року, добровільно, за власною ініціативою, використовуючи сили і засоби своєї господарської діяльності, організував безоплатний ремонт, обладнання та передачу автомобілів, тобто матеріальних ресурсів (допомоги) збройним силам рф, які беруть активну участь у військових діях проти України.

У ході огляду відкритих джерел інформації у мережі «Інтернет» виявлено та зафіксовано факти систематичного просування громадянином України ОСОБА_6 в публічному просторі пропагандистських наративів рф з метою підтримки рішень та дій держави-агресора та її збройних формувань, а також добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів.

Встановлено, що на шкоду інтересам держави Україна, в мережі «Інтернет» за посиланнями офіційного інтернет-ресурсу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за наступним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 інформаційно-новинного інтернет-ресурсу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за наступними посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 інформаційно-пошукового інтерне-ресурсу «Компаниум» за наступними посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_7 , встановлено обставини, що мають відношення до протиправної діяльності громадянина України ОСОБА_6 , який знаходячись на ТОТ АР Крим, діючи умисно, в 2023 році допомагав збройним формуванням держави-агресора та її окупаційній адміністрації з метою завдання шкоди Україні, шляхом передачі матеріальних ресурсів, а саме відремонтованих та підготовлених для участі у бойових діях 5 (п?яти) автомобілів підвищеної прохідності («НИВА», «УАЗ» та «ГАЗЕЛЬ») військовослужбовцям ЗС РФ, які беруть участь в збройній агресії проти України (так званій «спеціальній військовій операції»).

Також, ОСОБА_6 не пізніше ІНФОРМАЦІЯ_8 », який розташований за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_9 де особисто розміщує пропагандистські матеріали проросійського змісту, спрямовані на підтримку рішень та дій держави-агресора та її збройних формувань.

У подальшому, 21.09.2023 року о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_6 розмістив інформацію на власній сторінці телеграм каналу «Z гараж» про придбання, ремонт та передачу автомобіля «ВАЗ 2121 Нива» та автомобіля марки «УАЗ» на потреби зс рф.

Крім того, з метою збору грошових коштів, цього ж дня об 11 годині 44 хвилин ОСОБА_6 розмістив інформацію про створений рахунок, на який всі бажаючі можуть здійснювати переказ коштів для придбання нових автомобілів та запчастин для ремонту і облаштування автомобілів на потреби зс рф.

У подальшому, відповідно до сторінки телеграм каналу «Z гараж», ОСОБА_6 систематично розміщує відомості про свою протиправну діяльність, а саме звіти про витрачені грошові кошти, пророблену роботу та передачу матеріальних ресурсів зс рф.

Систематичний характер, тривалість та послідовність протиправних дій громадянина України ОСОБА_6 свідчать про їх добровільність та наявність прямого умислу на протиправну діяльність щодо завдання шкоди Україні. Зокрема, в силу наявного життєвого досвіду ОСОБА_6 достеменно розуміє протиправність своїх дій та має на меті завдання шкоди державі Україна через здійснення пособництва державі-агресору, незаконним збройним формуванням держави-агресора через підтримку рішень та дій держави-агресора, а також збір, підготовку та передачу матеріальних ресурсів.

04.03.2024 року складено повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Згідно зі ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

06.03.2024 року в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, було опубліковано повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та повістку про виклик до СУ ГУ СБУ в АР Крим на 11.03.2024 року, 12.03.2024 року та 13.03.2024 року в період часу з 09 години по 18 годину для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення інших слідчих (процесуальних) дій.

Однак, він на виклик не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надав. У зв`язку із викладеним, у органу досудового розслідування існують вагомі підстави вважати, що він переховується від органу досудового розслідування та суду.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 особисто не вручено, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України, для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 9 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою - агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У зв`язку із викладеним, у органу досудового розслідування існують вагомі підстави вважати, що громадянин України ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування та суду.

04.04.2024 року у зв`язку з тим, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та його місцезнаходження невідоме, підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У свою чергу, санкція ч. 1 ст. 111-2 КК України, передбачає конфіскацію майна, як вид додаткового покарання.

Документами, які підтверджують право власності на майно, що арештовується, є відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Згідно даних реєстрів, громадянину України ОСОБА_6 належить:

- земельна ділянка, кадастровий номер :01:003:1137, площею 0,03 га., цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер НОМЕР_1 , виданий 22.01.2014 року, видавник Державний реєстратор реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим ОСОБА_8 ; розмір частки - 1.

- мотоцикл марки «Honda CBR 600RR», рік випуску 2007, номер та серія знака НОМЕР_8, VIN: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_3 , код кольору-колір: НОМЕР_4 - білий, місце реєстрації: НОМЕР_5 , дата реєстрації 08.06.2012 року.

Отже, на думку органу досудового розслідування, накладення арешту на вказане майно надасть змогу зберегти майно, унеможливить його подальше приховання, відчуження, та забезпечити конфіскацію майна як виду покарання.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, накласти арешт на вказане майно, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Захисник заперечував щодо задоволення клопотання.

Власник майна підозрюваний ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином у встановлений законом спосіб, за таких обставин, суд прийшов до висновку про можливість розгляду вказаного клопотання без участі власника майна.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально - правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст .9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення, та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч. 5 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт на вказане майно, шляхом заборони розпорядження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, -

у х в а л и в:

Клопотання слідчого Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , а саме:

- земельну ділянку, кадастровий номер :01:003:1137, площею 0,03 га., цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер НОМЕР_1 , виданий 22.01.2014 року, видавник Державний реєстратор реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим ОСОБА_8 ; розмір частки - 1;

- мотоцикл марки «Honda CBR 600RR», рік випуску 2007, номер та серія знака НОМЕР_8, VIN: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_3 , код кольору-колір: НОМЕР_4 - білий, місце реєстрації: НОМЕР_5 , дата реєстрації 08.06.2012 року, із забороною розпорядження вказаним майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: