Справа № 545/3742/24
Провадження № 1-в/545/525/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2024 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника адміністрації установи ОСОБА_4 ,

засудженої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному режимі відеоконференції між Полтавським районним судом Полтавської області та державною установою «Надержинщинська виправна колонія (№65)» клопотання засудженої ОСОБА_5 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 28.06.2023 ОСОБА_5 засуджена за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

У зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» просить вирішити питання про її звільнення від призначеного судом покарання у зв`язку з декриміналізацією діяння.

У судове засідання засуджена та представник адміністрації установи не з`явилися, попередньо надавши заяви про розгляд заяви без їхньої участі, клопотання підтримали та просили задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали подання та особової справи, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадання чужого майна та регулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024, ст.51 КУпАП викладено в новій редакції та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадання чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Встановлено, що вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 03.03.2021 року ОСОБА_5 засуджена за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Як вбачається зі змісту вироку, ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, 04.12.2019, на суму 257 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму, яка менша, ніж два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 1921 грн).

Встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 28.06.2023 ОСОБА_5 засуджена за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Як вбачається зі змісту вироку, ОСОБА_5 вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, 24.10.2021 на суму 1335,78 грн(епізод I), що станом на день вчинення злочинів складає суму, яка не перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менша за 2270 грн за епізодом I), та закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, 10.05.2023 на суму 9247,5 грн(епізод II), що станом на день вчинення злочинів складає суму, яка перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (більша за 2684 грн за епізодом II ).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_5 по епізодах злочинної діяльності, які були кваліфіковані як крадіжка, завдала потерпілим матеріальну шкоду на суму, яка менша, ніж два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинене нею діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність приведення вироків суду у відповідність до вимог вказаного Закону шляхом виключення із вироку зазначених епізодів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ,

У Х В А Л И В:

Заяву засудженої ОСОБА_5 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від покарання, призначеного за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 03.03.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, та від призначеного покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 28.06.2023 у частині засудження її за епізодом від 24.10.2021 стосовно потерпілого ТОВ «Експансія» за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 такою, що засуджена вироком Київського районного суду м. Харкова від 28.06.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Копії ухвали направити до державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)».

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1