Справа №591/7686/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/356/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне заволодіння транспортним засобом
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/7686/21 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14.02.2023 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, оскільки відсутня така обов`язкова ознака звільнення за ч. 4 ст. 289 КК як добровільне заявлення про вчинений злочин правоохоронним органам, ОСОБА_9 вчинив незаконне заволодіння т/з 23.09.2021, а сам т/з був вилучений працівниками поліції фактично ввечері наступного дня та після того, як правоохоронні органи вжили комплекс заходів до пошуку, як викраденого т/з, так і особи, яка його викрала. Суд, визначивши повний порядок дослідження доказів, зважаючи на те, що обвинувачений частково визнав свою вину, безпідставно відмовив у допиті та дослідженні показань свідка ОСОБА_11 , який з об`єктивних причин не зміг з`явитися до суду.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_9 23.09.2021 незаконно заволодів мопедом «Сузукі», д. н. НОМЕР_1 , належним ОСОБА_12 , чим завдав останньому шкоди на суму 7 657 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14.02.2023 ОСОБА_9 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК на підставі ч. 4 ст. 289 КК, а кримінальне провадження № 0002138 відносно ОСОБА_9 закрите. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що стороною захисту доведено наявність всіх умов, передбачених ч. 4 ст. 289 КК для звільнення ОСОБА_9 від відповідальністю за цією нормою та закриття провадження у зв`язку із цим.

Будучи належним чином повідомленими про дату та час судового розгляду, потерпілий ОСОБА_12 та його представник ОСОБА_13 в судове засідання не прибули, з клопотанням про відкладення судового розгляду до суду апеляційної інстанції не зверталися, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити судовий розгляд у їх відсутність, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 про залишення судового рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення (ст. 370 КПК).

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК), а згідно ч. 4 ст. 289 КК звільняється від кримінальної відповідальності судом особа, яка вперше вчинила дії, передбачені ч. 1 цієї статті, та добровільно заявила про це правоохоронним органам, повернула т/з власнику і повністю відшкодувала завдані збитки.

Обов`язковою умовою спеціального виду звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 289 КК є: 1) вчинення вперше незаконного заволодіння т/з; 2) добровільна заява винної особи про вчинений злочин правоохоронним органам; 3) повернення т/з власнику; 4) повне відшкодування завданих збитків.

Добровільна заява винної особи про вчинений злочин правоохоронним органам означає, що особа без будь-якого зовнішнього примусу безпосередньо або за допомогою інших осіб добровільно в будь-якій формі (усній, письмовій, за допомогою засобів зв`язку тощо) повідомляє правоохоронним органам про те, що нею вчинене незаконне заволодіння т/з. При цьому ініціатива може виходити не лише від винного, але й від інших осіб, наприклад, його родичів чи близьких. Однак саме рішення про добровільну заяву винний повинен прийняти самостійно, усвідомлюючи, що на той момент його ще не викрито у вчиненні кримінального правопорушення (суб`єктивний критерій добровільності).

Оскільки законом не зазначено, коли саме особа має пред`явити заяву про вчинений злочин правоохоронним органам, тому можна вважати, що добровільну заяву в правоохоронні органи про вчинення кримінального правопорушення (юридичний факт, що за наявності інших умов припиняє відповідні кримінально-правові відносини) винний має зробити тільки в певний проміжок часу. Початковим моментом при цьому є вчинення особою злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК, а кінцевим моментом є час, з якого особі достеменно стало відомо про її викриття правоохоронними органами, що не пов`язане з її добровільними діями щодо повернення т/з власнику та відшкодуванням завданих збитків.

Таким чином, встановлення факту добровільності подання заяви винною особою до правоохоронного органу про вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК, має відбуватись з урахуванням усіх обставин такого повідомлення шляхом з`ясування суб`єктивного та часового критеріїв добровільності вчинення цих дій.

Під час вирішення питання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності відповідно ч. 4 ст 289 КК судом першої інстанції було правильно встановлено наявність усіх обов`язкових чотирьох умов його застосування.

Так, обвинувачений вперше вчинив незаконне заволодіння т/з, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК.

Також наявна і добровільна заява ОСОБА_9 про вчинений злочин правоохоронним органам, що підтверджується його показаннями як в суді першої, так і в апеляційній інстанціях, згідно яких він вчинив кримінальне правопорушення через стан сп`яніння, а коли він протверезів, то одразу почав шукати шляхи виходу з цієї ситуації, намагаючись виправити її та через знайомих повідомити правоохоронні органи про вчинене.

Вказані показання ОСОБА_9 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_14 , який є поліцейським і який безпосередньо займався розкриттям кримінального правопорушення. Через знайомих йому стало відомо про причетність ОСОБА_9 до незаконного заволодіння т/з і бажання останнього про добровільну видачу викраденого мопеду, що і було зроблено ОСОБА_9 в подальшому та знайшло своє відображення в протоколі огляду від 24.09.2021, згідно якого саме ОСОБА_9 добровільно показав працівникам поліції місце знаходження (а. к. п. 57-70).

Отже, ОСОБА_9 без будь-якого зовнішнього примусу, безпосередньо в усній формі повідомив спочатку своїх знайомих, а потім поліцейським, самостійно і добровільно це ухваливши рішення, повною мірою усвідомлюючи, що на той момент його ще не викрито.

Крім того, повідомлення (заява) про злочин відбулось через короткий проміжок часу після його вчинення, а саме заява про вчинення кримінального правопорушення надійшла на службу «102» 23.09.2021 о 21:32, відомості про злочин внесені до ЄРДР 24.09.2021 о 10:30, а вже об 20:38 ОСОБА_9 показав працівникам поліції місце знаходження викраденого мопеду.

ОСОБА_9 повністю відшкодував завдані потерпілому ОСОБА_12 збитки, який будь-яких претензій не має, не заперечує щодо закриття провадження на підставі ч. 4 ст. 289 КК (а. к. п. 160), тобто була дотримана умова про повернення т/з, останній повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро покаявся.

Наявність у даному випадку чотирьох обов`язкових умов для застосування звільнення від кримінальної відповідальності свідчить про дотриманням судом першої інстанції вимог ч. 4 ст. 289 КК.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про відмову у допиті свідка ОСОБА_11 , який з об`єктивних причин не міг з`явитись в судове засідання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки згідно ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом; суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. При цьому необхідно зауважити, що відповідно ч. 2 ст. 327 КПК, прибуття в суд, зокрема, свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик, а суд тільки сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні його явки шляхом здійснення судового виклику.

Суд першої інстанції допитав усіх тих свідків, допит яких був можливим, і під час розгляду кримінального провадження неодноразово викликав свідка сторони обвинувачення ОСОБА_11 для надання показань безпосередньо в судовому засіданні, але останній до суду не з`явився.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст. 10, 22 КПК, створивши необхідні умови для виконання учасниками кримінального провадження своїх процесуальних обов`язків і здійснення (реалізацією) ними наданих їм прав, не допустив неповноти судового розгляду, що могло б вплинути на правильність висновків суду та законність і обґрунтованість постановленого в справі судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора не можна визнати переконливими, оскільки вони не містить доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення, а усі обставини, на які посилається в поданій апеляційній скарзі прокурор були враховані судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено, а тому судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14.02.2023 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4