Провадження № 1-кс/686/6621/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000452,

встановив:

07.08.2024 року прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, яке 06.08.2024 р., під час проведення, у період часу з 08 год. 00 хв. до 11 год. 46 хв., обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , було тимчасово вилучено у ОСОБА_3 , а саме на: 6000 доларів США (серії та номера: PF07328014H, MB18509540E, MB87759712R, LA37750105A, LL08111769I, LB59911949K, LB19293006K, LF79580778H, PF42020618K, PB82075741L, PB82075740L, MB25498799S, MF29754594F, LB56878553T, LB92347407Q, PF41687864K, ML23322617C, ML23322616, ML23322614C, ML23322697C, ML33044128F, PA46223143A, PF44372210J, LB56878362T, LL18752184G, LD31610098D, PF95910074G, LF53775502E, PB53156533I, PB01915456B, PF95677796E, PF95677795E, PG76109926B, MH98566677A, LB73520889K, PK19642783E, PK19642782E, MF33592722D, LB00244405T, LB05434100J, MB21852955E, PB56116808G, ME56628870B, PB16279616M, LB19293005K, LF10916252C, LL87744021E, PD50870419B, PG19928804A, PH86288668B, MB45549945E, JB70240622B, PB82746260N, PG25404979A, PK39239154E, PF07328013H, PB92675867L, PB38163501N, LB67814438J, LB19293013K); чорний пристрій (міні комп`ютер), з написом «IFETEL 2019 LAB-ANCE4957, Anatel 06004-19-10629», з флеш накопичувачем «San Disk Ultra 32 Gb»; мобільний телефон «Samsung GT-E1282T», SSN-E1282TGSMH, із сім-картою з рукописним написом «К»; мобільний телефон «IPhone X», s/n НОМЕР_1 , imeі: НОМЕР_2 ; мобільний телефон «IPhone 13 ProMax», imeі: НОМЕР_3 , imeі2: НОМЕР_4 , без сім-карти; мобільний телефон «IPhone 15 ProMax», imeі: НОМЕР_5 , imeі2: НОМЕР_6 , з сім-карткою НОМЕР_7 ; сім-картка НОМЕР_8 НОМЕР_9 із картотримачем.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч.3 ст.170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає. Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє належне обґрунтування, яке значення має майно, на яке просить накласти арешт прокурор, зокрема й те, дозвіл на відшукання якого не надавався в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку (грошові кошти), як речові докази та які обставини, за допомогою цих доказів, можливо довести у кримінальному провадженні № 0000452, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. Зокрема, у клопотанні прокурора відсутня належна аргументація, яке значення вилучене майно має як речові докази для встановлення обставин, з тих, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, яке розслідується по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.361 КК України. Крім того, у клопотанні прокурор просить накласти арешт на міні-комп`ютер, флеш-накопичувач, мобільні телефони та сім-картки, дозвіл на відшукання яких було надано в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, однак, із врахуванням тієї обставини, що наявна у цих речах інформація може бути зафіксована шляхом копіювання відповідних даних, а сам факт відшукання зазначених речей саме за місцем проживання ОСОБА_3 вже зафіксовано у відповідному протоколі обшуку, прокурор не аргументує достатнім чином, яка мета та необхідність арешту вказаного майна. З огляду на те, що інформацію щодо телефонних з`єднань абонентів, які користувались означеними сім-картами, орган досудового розслідування може отримати шляхом здійснення тимчасового доступу до документів, які знаходяться в операторів та провайдерів телекомунікацій, прокурором у клопотанні також не наведено, яка є необхідність в накладенні арешту на вищеозначені сім-картки, які лише пов`язані з абонентськими номерами, що належать держателям цих сім-карток, проте власником таких сім-карток є мобільні оператори, що випустили картки.

Не наведено у клопотанні прокурора й про існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. Також, не зазначено у клопотанні прокурора, яка є необхідність у встановлені заборон відчуження, розпорядження та користування майном, на яке просить накласти арешт прокурор.

Не зазначає прокурор у клопотанні, на чиє саме майно він просить накласти арешт (кому саме належать вилучені у ОСОБА_3 речі), хоча мав би зазначити конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, з долученням копій документів, на підтвердження вказаної обставини.

Окрім того, прокурор у клопотанні вказує про необхідність проведення з вилученим майном комп`ютерно-технічних експертиз, однак, із матеріалів поданого прокурором клопотання не вбачається та обставина, що всі вилучені в ході проведення вказаного обшуку речі мають бути об`єктом будь-яких експертних досліджень (не долучено постанов про призначення експертиз). Зокрема, до клопотання прокурором долучено лише витяг з ЄРДР (на 1арк.), копії: ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку (на 1 арк.); протоколу обшуку (на 4 арк.); 2 протоколів про результати проведення НСРД (на 8 арк.); рапорту оперативного працівника (на 2 арк.), інших документів, якими б прокурор міг обґрунтувати свої доводи, в тому числі й постанови про визнання майна речовими доказами та доказів, на підтвердження фактів використання майна у протиправній діяльності або набуття цього майна кримінально-протиправним шляхом, до клопотання долучено не було.

Також, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого прокурором клопотання не містять актуальних контактних даних особи (осіб), якій (яким) належить майно, на яке просить накласти арешт прокурор, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказану особу (осіб) про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, кому в дійсності належить вказане майно, обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України, з долученням документів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000452, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя