У Х В А Л А

27 вересня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк,

за участю: ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Скарга та позиція особи, яка її подає.

ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою. В обґрунтування якої зокрема зазначив, що Одеська обласна прокуратура повідомила його про реєстрацію кримінального провадження №0000117 від 07.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.127 КК України (катування). Зазначене кримінальне провадження було розпочате за матерілами його попередніх звернень, які надійшли з Офісу Генерального прокурора.

Вказував, що у витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000117 від 07.06.2024 року, у розділі «Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення», яке самостійно виявлено прокурором Офісу Генерального прокурора України зазначено: «12.05.2023 біля будинку свого мешкання за адресою АДРЕСА_1 , співробітники УСБУ в Одескій області під час затримання ОСОБА_3 спричинили йому тілесні ушкодження, заподіяли сильний біль, та моральні страждання, з метою примусити вчиняти дії, що суперечили його волі».

Заяляв, що відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, він є потерпілим у кримінальному провадженні №0000117, про що свідчать короткий виклад обставин та заподіні тілесні ушкодження, сильний біль, та моральні страждання.

Стверджував, що 31.07.2024 року підписав клопотання та через свою довірену особу, в порядку, передбаченому ст.220 КПК України, подав його до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м.Мколаєві клопотання, у якому просив визнати його, ОСОБА_3 , потрепілим у кримінальному провадженні №0000117.

Проте, у встановлений законом строк відповідці на клопотання про визнаня його, ОСОБА_3 , потрепілим у кримінальному провадженню №0000117 не отримав.

Посилаючись на викладене, керуючись ст.ст.55, 56, 303, 304 КПК України, просив слідчого суддю: 1) визнати незаконною бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_5 , яка полягає у нерозгляді (ненаданні відповідці) на його клопотання від 31.07.2024 року про визнання його потерпілим; 2) зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_5 здійснити дії, передбачені вимогами КПК України, за якими прийняти рішення про визнання його потерпілим у кримінальному провадженню №0000117 та надати відповідний процесуальний документ - пам`ятку.

Під час судового розгляду, ОСОБА_3 подав заяву про зміну та доповнення скарги, якою просив: 1) скасувати рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_6 постанову від 01.08.2024 р.; 2) зобов`язати вчинити певну дію слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000117 від 07.06.2024 р. визнати ОСОБА_3 потерпілим та вручити пам`ятку потерпілого про процесуальні права та обов`язки відповідно до ч.2 ст.55 КПК України; 3) зобов`язати вчинити певну дію слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000117 від 07.06.2024 р. здійснити процесуальні дії, які зазначені в клопотанні ОСОБА_3 від 25.07.2023 р. та 31.08.2024 р.

В судовому засіданні, ОСОБА_3 та його представник, підтримали подану скаргу та просили її задовольнити.

2. Заперечення по скарзі та позиція слідчого.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заперечення по скарзі, в яких зокрема зазначив, що слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000117 від 07.06.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.127 КК України.

31.07.2024 від ОСОБА_3 в межах вказаного кримінального провадження надійшли клопотання про визнання його потерпілим та проведення інших слідчих та процесуальних дій. За результатом розгляду клопотань прийнято рішення про відмову в їх задоволенні та на адресу утримання ОСОБА_3 скеровано відповідь з вих. №16-05-32731-24 від 01.08.2024 з додатком у вигляді відповідної постанови.

Також, ОСОБА_3 у вказаній відповіді роз`яснено, що відповідно до ст. 220 КПК України під час досудового розслідування розглядаються клопотання подані від сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Ураховуючи викладене, ст.220 КПК України передбачено виключний перелік осіб, які мають право подавати клопотання про виконання процесуальних дій під час досудового розслідування. В рамках вказаного кримінального провадження, на теперішній час ОСОБА_3 є заявником, статус та права якого зазначені в ст.60 КПК України, у зв`язку з чим на даний час відсутні підстави для розгляду та задоволення його клопотань в частині проведення слідчих та процесуальних дій, а також в частині визнання його потерпілим.

Вказував, що скарга ОСОБА_3 є безпідставною, просив відмовити у її задоволенні у повному обсязі, а також її розгляд проводити без участі слідчих Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві.

3. Мотиви та висновки слідчого судді.

Стаття 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Ознайомившись зі скаргою, заслухавши особу, яка подала скаргу та її представника, дослідивши додані документи, слідчий суддя виходить з наступного.

Стаття 303 КПК України, передбачає вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та перелік осіб, які мають право на їх оскарження.

При цьому, ч.1 ст.304 КПК України передбачає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, передбачені ч.1 ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що предметом судового розгляду по скарзі можуть бути лише рішення, дії чи бездіяльності слідчого, які відомі особі або вона вважає, що вони існують, саме на момент звернення до слідчого судді з відповідної скаргою і з приводу оскарження яких, слідчим суддею відкрито провадження.

На думку слідчого судді, відкриття провадження по скарзі з приводу оскарження конкретного рішення, дії чи бездіяльності є процесуальним рішенням слідчого судді одноразового застосування, яке не може бути скасовано чи змінено після факту його реалізації.

Слідчий суддя вважає, що нові рішення, дії чи бездіяльності слідчого, які сталі відомі особі вже після відкриття провадження по скарзі, можуть бути предметом окремого судового оскарження.

Таким чином, слідчий суддя не приймає до уваги заяву ОСОБА_3 від 30.08.2024 року як зміни та доповнення скарги від 12.08.2024 року, оскільки вона подана вже після відкриття провадження по конкретному предмету оскарження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, потерпілим, його представником, зокрема може бути оскаржена бездіяльність слідчого у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Частина 1 ст.220 КПК України передбачає, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

А згідно з ч.2 ст.220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

З матеріалів скарги вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000117 від 07.06.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.127 КК України.

31.07.2024 року, ОСОБА_3 на адресу Другого слідчого відділу (з дислокацію у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві було подано клопотання про визнання його потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні.

Частина 1 ст.55 КПК України, зокрема передбачає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

При цьому, ч.5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч.1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно з ч.1 ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

А згідно з ч.2 ст.220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

З матеріалів скарги вбачається, що 01.08.2024 року слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві, за результатами розгляду клопотання ОСОБА_3 від 31.07.2024 року була прийнята постанова про відмову у визнанні ОСОБА_3 , потерпілим у кримінальному провадженні №0000117 від 07.06.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.127 КК України

01.08.2024 року вказана постанова із супровідним листом було спрямована на адресу ДУ «Одеській слідчий ізолятор» для вручення ОСОБА_3 .

Відповідно до відбитка печатки, вищевказана постанова із супровідним листом надійшла на адресу ДУ Одеській слідчий ізолятор» 22.08.2024 року.

Таким чином, слідчий суддя робить висновок, що скарга в частині не розгляду клопотання ОСОБА_3 від 31.07.2024 року є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що вимоги скарги в частині визнати бездіяльність слідчого також є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки виходять за межі судового контролю під час досудового розслідування.

Що стосується вимог скарги зобов`язати слідчого здійснити дії, передбачені вимогами КПК України, за якими прийняти рішення про визнання його потерпілим у кримінальному провадженню та надати відповідний процесуальний документ - пам`ятку, то слідчий суддя вважає, що відповідно до положень КПК України «рішення» і «дія» завжди мають самостійне значення. Рішення приймається - дія здійснюється, дія має початок і закінчення - рішення є одномоментним актом, до процесуальної дії можуть бути залучені багато учасників - процесуальне рішення приймається лише уповноваженою особою, дії фіксуються в протоколі - рішення оформлюється постановою. Тобто, положення КПК України не дають жодних підстав вважати процесуальне рішення одним з різновидів процесуальної дії.

Враховуючи різну правову природу «рішень» і «дій», ч.2 ст.307 КПК України визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження. Під час оскарження дії або нездійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час стосовно оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим паче слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином слідчий суддя втрутиться у сферу повноважень цих осіб і фактично візьме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (ч. 3 ст. 22 КПК України).

Таким чином, слідчий суддя робить висновок, що ст.307 КПК України не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого прийняти певне рішення під час досудового розслідування, а тому рішення зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадження буде прийняте поза межами повноважень слідчого судді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві у кримінальному провадженні №0000117 від 07.06.2024 року, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1