Справа № 159/5728/24
Провадження № 1-кс/159/1892/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про арешт майна

16 вересня 2024 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

дізнавача ОСОБА_4 ,

представника власника майна ОСОБА_5 ,

власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000305 від 04.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України,

в с т а н о в и в:

Дізнавач СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 внесла до суду клопотання, погоджене прокурором Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, яке виявлене і вилучене 03.09.2024 під час огляду місця події на узбіччі дороги по АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що 03.09.2024 приблизно о 12.10 годині ОСОБА_8 маючи на меті примусити ОСОБА_7 до виконання цивільно-правових зобов`язань зі сплати боргу, сів в авто потерпілого, забрав ключі і мобільний телефон. Такі дії ОСОБА_8 попередньо кваліфіковані за ч.1 ст.355 КК України. Автомобіль марки «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_1 , ключі від нього та мобільний телефон «IPhone-XR» білого кольору у прозорому силіконовому чохлі визнані речовими доказами і вилучені у потерпілого.

З метою забезпечення збереження речових доказів, встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, викриття та притягнення винних осіб у його вчиненні до відповідальності, дізнавач просить накласти арешт на усе майно із забороною відчуження, користування і розпорядження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та дізнавач ОСОБА_4 клопотання підтримали повністю з підстав у ньому наведених.

Власники майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечили проти накладення арешту на майно мотивуючи тим, що відсутні боргові зобов`язання перед ОСОБА_8 , останній діє протиправно, вимагає кошти за сплачений ним штраф в розмірі 2700 Євро при перетині найманими працівниками кордону.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 просив повернути власникам їх майно, оскільки позбавлення потерпілого права користування майном не має сенсу і буде мати ознаки непропорційного втручання у право власності.

Заслухавши учасників провадження, вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами статей 131, 132 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

В силу ст. 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати зокрема правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

За матеріалами кримінального провадження транспортний засіб, ключі від нього та мобільний телефон не зберегли на собі зовнішніх ознак правопорушення. Перелічені речі потерпілого дізнавачем оглянуті. Тому відсутні підстави для обмеження права власності у спосіб, про який просить дізнавач.

Проте в межах досудового розслідування можлива перекваліфікація дій, яка вимагатиме оцінки майна потерпілого. З цією метою слідчий суддя встановлює заборону на відчуження.

Збереження речового доказу у незмінному стані під контролем органу досудового розслідування є необхідним до встановлення обставин, які підлягають доказуванню у даній категорії справ.

Наведені дізнавачем мотиви арешту є виправданим втручанням у право власності особи з метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що будь-яке втручання державного органу у право мирно володіти майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст.1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар («Спорронг проти Швеціі п 69-73 від 23.09.1982). Іншими словами має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягнути (Джеймс та інші проти Сполученого Королівства, п.50 від 21.02.1986).

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, пояснення володільців майна, належність вказаного майна потерпілим у кримінальному провадженні, відсутність на даному етапі досудового розслідування потреби у проведенні судових експертиз за участю транспортного засобу та мобільного телефону, вважаю, що для забезпечення об`єктивного розслідування достатньо обмежити право власника на відчуження.

Часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою його негайне повернення власникам тимчасово вилученого майна (ч.3 ст.173 КПК України).

На підставі викладеного та керуючись статтями 132, 170-173 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною відчуження на транспортний засіб марки «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_1 , ключі від нього та мобільний телефон «IPhone-XR» білого кольору у прозорому силіконовому чохлі, які вилучені 03.09.2024 під час огляду місця події на узбіччі дороги по АДРЕСА_1 .

Зобов`язати дізнавача СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 повернути тимчасово вилучене майно його власникам.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

На підставі ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1