Провадження №1-кс/463/8514/24
УХВАЛА

слідчого судді

30 жовтня 2024 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000021 від 22.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України, -

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про скасування арешту майна, арешт на яке накладено згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 липня 2024 року, у кримінальному провадженні № 0000021 від 22.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України, а саме: ноутбук марки «HP ELITE BOOK 850» серійний номер 5GG039C5WV, печатку ТОВ «ЛЬВІВ ЕКСПЕРТ» НОМЕР_1 та флеш-носій «APACER».

Клопотання мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18.07.2024, у кримінальному провадженні № 0000021 від 22.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України, накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 12.07.2024 року в ході проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 . Так ОСОБА_3 , є законним власником арештованого майна. Накладення арешту на вказане майно було необхідним для забезпечення кримінального провадження, а саме - для проведення на стадії досудового розслідування першочергових слідчих дій, На даний час директору ТзОВ «ІНГРЕДІЄНС» ОСОБА_4 26.07.2024 оголошено підозру за ч.1 ст.212 КК України, за фактом ухилення від від сплати податків на загальну суму 5205885 грн. ОСОБА_5 не є особою підозрюваною у даному кримінальному провадженні , а серед вилучених та арештованих речей є комп`ютерна техніка, що належить йому на праві власності. Окрім цього сума збитків добровільно сплачена до оголошення підозри, а тому відпала потреба у подальшому арешті. Обставини, які були враховані слідчим суддею при накладенні арешту на майно, на даний час перестали існувати, а тому в подальшій забороні, зокрема користуватися майном не існує потреби.

ОСОБА_3 у поданому клопотанні просив таке слухати у його відсутності, клопотання задовольнити.

Детектив попередньо на адресу суду скерував клопотання про розгляд справи у його відсутності, шо до скасування арешту майна не заперечив.

Прокурор скерував на адресу суду клопотання про проведення засідання за участі детектива.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно та матеріали клопотання про скасування такого, слідча суддя дійшла до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого,третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Встановлено, що у провадженні Підрозділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління БЕБ у Львівській області перебуває кримінальне провадження за № 0000021 від 22.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України.

Під час досудового розслідування в межах кримінального провадження №0000021 від 22.11.2023 слідство перевіряло обставини з мінімізації ТОВ «ІНГРЕДІЄНТС»,податкового навантаження, шляхом незаконного формування податкового кредиту з ПДВ, організував схему умисного ухилення від сплати податків, що призвело до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у великих розмірах. Вилучене майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, враховуючи те, що таке зберегло на собі можливі сліди кримінального правопорушення, буде містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, воно підпадає під ознаки речей, визначених у ст. 98 КПК України.

Постановою слідчого від 13.07.2024 вилучене в ході проведення обшук майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18.07.2024, у кримінальному провадженні № 0000021 від 22.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 12.07.2024 року в ході проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 .

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідча суддя повинна діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Під час судового розгляду встановлено, що детективами Підрозділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління БЕБ у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000021 від 22.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України. На даний час директору ТзОВ «ІНГРЕДІЄНС» ОСОБА_4 26.07.2024 оголошено підозру за ч.1 ст.212 КК України, за фактом ухилення від від сплати податків на загальну суму 5205885 грн

Викладені обставини свідчать, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту вказаного у клопотанні майна, відповідно до поданного клопотання на час розгляду клопотання про скасування арешту майна не відпали.

Окрім цього стороною захисту не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження щодо недоцільності подальшого застосування цього заходу забезпечення, а тому відсутні правові підстави для задоволення клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

постановила:

в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000021 від 22.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1