Справа № 938/1634/24
Номер провадження № 1-кс/938/314/24
УХВАЛА

про арешт майна

18 листопада 2024 року селище Верховина

Слідчий суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Слідчого відділення Верховинського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, у кримінальному провадженні за №0000131 від 14.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ :

слідчий Слідчого відділення Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області, звернувся до слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області з клопотанням у кримінальному провадженні №0000131 від 14.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, погодженим прокурором Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури про арешт майна, вилученого під час проведеного санкціонованого обшуку 14.11.2024 у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території господарства розміщеного в АДРЕСА_1 , а саме, на: 13 предметів зовні схожих на патрони до мисливської гладкоствольної зброї; три ємності з вмістом в них сипучої речовини ззовні схожої до пороху; чотири матерчасті мішки з вмістом в них металевих кульок, які використовуються для виготовлення мисливських патронів; вісім гільз для патронів до мисливської гладкоствольної зброї; дві ємності з вмістом в них капсуль які використовуються для виготовлення патронів; приладдя для виготовлення мисливських патронів, шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно ч. 1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду.

Відповідно до положень ч.6 ст.173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Майно, щодо якого вирішується питання про накладення арешту, було вилучено 14.11.2024. Клопотання про арешт майна надійшло до суду 15.11.2024, тобто в межах строку встановленого ч.5 ст.171 КПК України, та розглянуто слідчим суддею в межах строків визначених процесуальним законом.

Подане клопотання слідчий мотивує тим, що 14.11.2024 слідчим відділенням Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області розпочато досудове розслідування в кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000131 від 14.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Зокрема, зазначає, що дане кримінальне провадження розпочато за рапортом слідчого СВ Верховинського РВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про те, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2024 під №0000125 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, 14.11.2024 року в ході проведення санкціонованого обшуку в житловому будинку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території господарства розміщеного в АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: 13 предметів зовні схожих на патрони до мисливської гладкоствольної зброї; три ємності з вмістом в них сипучої речовини ззовні схожої до пороху; чотири матерчасті мішки з вмістом в них металевих кульок, які використовуються для виготовлення мисливських патронів; вісім гільз для патронів до мисливської гладкоствольної зброї; дві ємності з вмістом в них капсуль які використовуються для виготовлення патронів; приладдя для виготовлення мисливських патронів.

Оскільки вилучені під час обшуку предмети, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним, без передбаченого на те дозволу зберіганням вогнепальної зброї, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України «Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами», вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та відповідно до ст.98 КПК України є речовим доказом фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, а також у зв`язку із необхідністю проведення із вилученими предметами ряду експертиз, слідчий просить накласти на вилучені предмети арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування такими.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про розгляд клопотання повідомлялися у встановленому законом порядку.

В матеріалах клопотання наявна заява слідчого, в якій він вимоги клопотання підтримав, просив клопотання розглянути без його участі.

Прокурор, також подав заяву, в якій вимоги клопотання підтримав в повному обсязі, просив клопотання розглянути без його участі.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання клопотання повідомлявся належним чином та своєчасно.

Оскільки неприбуття цих осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд клопотання без їх участі.

Враховуючи вищенаведене, згідно положень ч.4 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя постановляє ухвалу про наступне.

Як вбачається із витягу з кримінального провадження, під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2024 під №0000125 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, 14.11.2024 року в ході проведення санкціонованого обшуку в житловому будинку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території господарства розміщеного в АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: 13 предметів зовні схожих на патрони до мисливської гладкоствольної зброї; три ємності з вмістом в них сипучої речовини ззовні схожої до пороху; чотири матерчасті мішки з вмістом в них металевих кульок, які використовуються для виготовлення мисливських патронів; вісім гільз для патронів до мисливської гладкоствольної зброї; дві ємності з вмістом в них капсуль які використовуються для виготовлення патронів; приладдя для виготовлення мисливських патронів, про що 14.11.2024 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000131, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

За вказаним фактом Верховинським РВП розпочато досудове розслідування.

Так, на підставі ухвали слідчого судді Верховинського районного суду від 08.11.2024 проведено обшук в житловому будинку, прибудинковій території та у всіх наявних будівлях і спорудах за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження від 01.11.2024 за №0000125, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Згідно з протоколом обшуку від 14.11.2024 року в ході проведення обшуку виявлено та вилучено: 13 предметів зовні схожих на патрони до мисливської гладкоствольної зброї; три ємності з вмістом в них сипучої речовини ззовні схожої до пороху; чотири матерчасті мішки з вмістом в них металевих кульок, які використовуються для виготовлення мисливських патронів; вісім гільз для патронів до мисливської гладкоствольної зброї; дві ємності з вмістом в них капсуль які використовуються для виготовлення патронів; приладдя для виготовлення мисливських патронів.

З рапорту слідчого СВ Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 14.11.2024 вбачається, що він доповідає про те, що ним в ході здійснення досудового розслідуванням в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 1.11.2024 за №0000125, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, 14.11.2024 в ході проведення обшуку у житловому будинку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: 13 предметів зовні схожих на патрони до мисливської гладкоствольної зброї; три ємності з вмістом в них сипучої речовини ззовні схожої до пороху; чотири матерчасті мішки з вмістом в них металевих кульок, які використовуються для виготовлення мисливських патронів; вісім гільз для патронів до мисливської гладкоствольної зброї; дві ємності з вмістом в них капсуль які використовуються для виготовлення патронів; приладдя для виготовлення мисливських патронів. Таким чином проведеним досудовим розслідуванням в діях ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено наявність складу іншого кримінального правопорушення передбаченого, а саме, передбаченого ст.263 КК України. Просить зареєструвати даний рапорт в ЄО для подальшого внесення відомостей з цього приводу до Єдиного реестру досудових розслідувань.

Постановою слідчого СВ Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 14.11.2024 виявлені та вилучені під час проведення обшуку речі, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні за №0000131 від 14.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Згідно ч.2 ст.131 КПК України, одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч.1 ст.132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

У відповідності з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володіння яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливість володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, між іншим, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Частиною 2 ст.168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, огляду.

Частиною 5 ст.236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку. При обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч.7 ст.236 КПК України). Отже, тимчасово вилученим під час виконання ухвали про обшук майном є вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу.

Згідно з ч.4 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно з ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до його втрати, перетворення або іншої передачі майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

У зв`язку із вищевикладеним та з урахуванням системного аналізу наведених норм Кримінального процесуального кодексу України є обґрунтовані законодавчі та фактичні підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, зазначене у клопотанні слідчого, оскільки обґрунтоване припущення органу досудового розслідування про те, що дане майно є речовим доказом, а саме предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України «Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами» та містить інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що підлягає перевірці під час досудового розслідування за допомогою низки слідчих (розшукових) дій, у тому числі проведенні відповідних експертиз, тому клопотання підлягає задоволенню з метою забезпечення доказової бази у вказаному кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 98, 107, 131, 132, 167,168, 170-173, 174 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ :

клопотання слідчого СВ Верховинського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , про арешт майна, задовольнити.

В рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000131 від 14.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України накласти арешт на вилучене під час проведення обшуку 14.11.2024, за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно: 13 предметів зовні схожих на патрони до мисливської гладкоствольної зброї; три ємності з вмістом в них сипучої речовини ззовні схожої до пороху; чотири матерчасті мішки з вмістом в них металевих кульок, які використовуються для виготовлення мисливських патронів; вісім гільз для патронів до мисливської гладкоствольної зброї; дві ємності з вмістом в них капсуль які використовуються для виготовлення патронів; приладдя для виготовлення мисливських патронів, шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Крім цього, у відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, власник майна або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1