Провадження № 1-кп/557/151/2024
Справа № 557/1759/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

секретар судових засідань ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Гоща обвинувальний акт в кримінальному провадженні про вчинення кримінального правопорушення, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 жовтня 2024 року за № 0000248, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підліски Гощанського району Рівненської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, з базовою середньою освітою, не працюючого, раніше судимого 21.06.2018 Корецьким районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 156 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців, 07.07.2023 звільнений з Коломийської ВК (41) Івано-Франківської області по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 13 жовтня 2024 року, близько 17-18 години, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в кімнаті будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту, що виник на ґрунті неприязних особистих відносин, які раптово виникли, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно завдав ОСОБА_3 один удар кулаком в грудну клітку, і в подальшому наніс йому не менше вісімнадцяти ударів металевим ломом (фомкою) по тулубу, ногах та руках, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому діафізу правої ліктьової кістки без зміщення, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я, масивні гематоми на задній поверхні грудної клітки зліва в підлопатковій ділянці, в поперековій ділянці зліва, на зовнішній поверхні верхньої третини правого стегна з переходом на праву сідницю, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, синці в ділянці лівої лопатки, в підлопатковій ділянці праворуч, в надпоперековій ділянці праворуч, на передній поверхні лівого колінного суглобу, на передній ділянці правого колінного суглобу, в ділянці правого ліктьового суглобу по задній поверхні з осадженням на його фоні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

2. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

3.Позиції сторін кримінального провадження.

3.1.Позиція сторони обвинувачення.

Позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 30 жовтня 2024 року слідчою слідчого відділення Відділення поліції № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 та затверджений прокурором Гощанського відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_2 .

За змістом обвинувального акту, який підтримав прокурор, орган досудового розслідування вважав установленим те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КК України.

Під час виступу у судових дебатах прокурор ОСОБА_2 просив визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, зазначив, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують покарання - відсутні. Прокурор просив призначити покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КК України три роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням строком у два роки.

3.2. Позиція сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням визнав, надав показання, правову кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини справи не оспорював.

3.3. Позиція потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_3 надав показання, правову кваліфікацію дій обвинуваченого не оспорював, при призначенні покарання обвинуваченому просив проявити поблажливість.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

4.1. Показання обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що через провали у пам`яті пам`ятає не все із того, що робив, пам`ятає, як ударив потерпілого в груди, а далі не пам`ятає. Повідомив, що пробачення у потерпілого не просив, матеріально на лікування не допомагав. Попросив пробачення в потерпілого вже в судових дебатах.

4.2. Показання потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_3 надав суду показання, відповідно до яких у них із обвинуваченим виник конфлікт, який переріс у побої, в ході чого обвинувачений наніс йому приблизно 18 ударів металевим ломом по руках, спині, внаслідок чого потерпілий отримав перелом руки та гематоми. До того вони перебували у нормальних стосунках.

4.3. Інші докази.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і стосуються винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення і кваліфікації його дій, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити саме ці обставини в апеляційному порядку.

Дані, які характеризують особу обвинуваченого відображені в паспорті серія НОМЕР_1 , виданому 16.08.2006 Гощанським РВ УМВС України у Рівненській області, інформації щодо судимості, характеристиці з місця проживання, довідці про неперебування на обліку в лікарів нарколога та психіатра, вироку про засудження за ч. 1 ст. 125 КК України.

5. Оцінки суду.

Враховуючи показання обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи, які стосуються винуватості обвинуваченого, у вчиненні кримінального правопорушення і кваліфікації його дій, ніким не оспорюються, суд приходить до висновків, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вина ОСОБА_4 у скоєному доведена у повному обсязі.

6. Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання, суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин.

Обставиною, яка пом`якшує покарання суд на підстав ст. 66 КК України визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Разом з тим, суд не визнає обставиною, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, зазначене у обвинувальному акті щире каяття, оскільки судом встановлено, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому, пробачення у потерпілого не просив, зробив це лише в судовому засіданні після неодноразових запитань до нього на цей рахунок. Суд зазначає, що самі лише слова обвинуваченого про те, що він кається, не підкріплені відповідною поведінкою, не можуть вважатися щирим каяттям, а є лише способом, який обрав обвинувачений, щоб пом`якшити своє становище.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК, під час досудового розслідування та судового розгляду не виявлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК бере до уваги:

1. Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення;

2. Наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);

3. Особу винного - його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

4. Негативну характеристику за місцем проживання;

5. Обставина, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які б обтяжували покарання;

6. Те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий.

7. Факт безпосередньої участі обвинуваченого у відбитті агресії проти України у складі Збройних Сил України.

У зв`язку із чим, суд приходить до висновку про необхідність обрання ОСОБА_4 покарання у виді максимального строку позбавлення волі у межах, передбачених санкцією частини 1 статті 122 КК України, та про можливість його виправлення без відбування покарання у виді позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень статті 75 КК України та покладанням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України.

Суд вважає, що призначення покарання - у виді позбавлення волі із застосуванням положень статей 75, 76 КК України є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів і таким, що не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Закріплення в законі можливості звільнення особи від відбуття покарання з випробуванням є вираженням конституційних принципів додержання гуманізму, справедливості й законності.

Так, в даному конкретному випадку судом враховується також і те, що застосування статті 75 КК не забороняється кримінальним законом в даній конкретній ситуації.

Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань суд не знаходить.

7. Мотиви ухвалення рішення про відшкодування процесуальних витрат, щодо заходів забезпечення, щодо вирішення цивільного позову.

У даному кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні, заходи забезпечення не застосовувались, цивільний позов не заявлений.

8. Мотиви ухвалення рішення щодо речових доказів.

Суд вирішує питання щодо речових доказів відповідно до положень частини 9 статті 100 КПК України, зокрема, речові докази мають бути знищені.

9. Мотиви ухвалення рішення щодо запобіжних заходів.

Суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу.

З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю у 3 (три) роки, якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України та пункту 2 ч. 3 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази в кримінальному провадженні: металевий лом (фомку), який перебуває у камері схову ВП № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1