справа № 492/593/24
провадження № 1-кп/492/143/24
ВИРОК

Іменем України

11 вересня 2024 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000042, внесеному 20 квітня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого:

- 27 липня 2015 року Саратським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців із застосуванням ст. 76 КК України;

- 03 квітня 2017 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі;

- 31 травня 2017 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі;

- 15 вересня 2020 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 08 квітня 2021 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 194 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі,звільненого 13 вересня 2023 року умовно-достроково строком на 7 місяців 11 днів;

- 04 липня 2024 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення вол. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , будучи обізнаним що 15.01.2024 р. ухвалою Арцизького районного суду Одеської області відносно нього на підставі п. «в» ч. 1 ст. ст. 3, 5, 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік та встановлені наступні обмеження:

1.) заборона виходити з будинку (квартири) за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22:00 год. до 05:00 год. наступного дня;

2.) заборона відвідувати бари, ресторани та інші місця, де реалізуються спиртні напої на розлив, крім випадків, коли в даних торгових точках продаються продукти харчування;

3.) заборона виїжджати в особистих справах за межі Болградського району Одеської області без дозволу відділення поліції №1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області;

4.) зобов`язання з`являтися на реєстрацію кожної п`ятниці місяця з 09:00 год. до 12:00 год. до відділення поліції №1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області.

26.01.2024 р. сектором превенції відділення поліції №1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області на підставі вищевказаної ухвали суду ОСОБА_4 повідомлено про встановлення адміністративного нагляду, належним чином роз`яснено правила адміністративного нагляду, дотримання встановлених обмежень та попереджено про відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду. В той же день, на підставі п. «в» ч. 1 ст. 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», ОСОБА_4 дозволено проживати за адресою: АДРЕСА_2 .

03.04.2024 р. ОСОБА_4 , діючи з умислом, спрямованим на ухилення від встановленого адміністративного нагляду, з мотивів неповаги до обмежень встановлених для нього вищезазначеним рішенням суду, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про встановлені обмеження, в порушення пункту № 1 вищевказаної ухвали суду, без поважних причин, самовільно, залишив визначене для здійснення нагляду за ним місце мешкання, ухиляючись від діючої заборони виходити з будинку за місцем його проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , з 22:00 год. до 05:00 год. наступного дня.

Після чого ОСОБА_4 , ухиляючись від встановлених обмежень, самовільно, без поважних причин і без обов`язкового письмового повідомлення працівників поліції, без дозволу відповідних посадових осіб, що здійснюють нагляд за ним, виїхав за межі Болградського району, Одеської області та поїхав до м. Одеси та в подальшому змінивши місце фактичного проживання, порушуючи заборону виїжджати в особистих справах за межі Болградського району Одеської області без дозволу відділення поліції №1 Белградського РВП ГУНП в Одеській області, визначену пунктом № 3 вищевказаної ухвали суду.

В подальшому, ОСОБА_4 , тривалий період в період часу з 03.04.2024 р. до 25.04.2024 р., продовжував проживати поза межами дому та населеного пункту, визначених ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 15.01.2024 р., та порушення пунктів № 1 та 3 обмежень адміністративного нагляду, встановлених йому, фактично проживав у м. Одеса, тим самим позбавив працівників ВП № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області можливості здійснювати за ним адміністративний нагляд, у тому числі контролювати його поведінку у побуті, вживати заходів щодо недопущення скоєння ним нових кримінальних та адміністративних правопорушень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, за правовою кваліфікацією: самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, не оспорював встановлені під час досудового розслідування у формі дізнання обставини. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини вчинення кримінального проступку та щиро розкаявся у його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено та з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному, касаційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 дав суду показання про те, що він знав, що відносно нього встановлено адміністративний нагляд, а потім було продовжено адміністративний нагляд та відносно нього були встановлені обмеження, однак він виїхав в інше місто до знайомого, де прожив тривалий час.

Сукупність наведених і вивчених судом доказів, підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, і, аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд визнає належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд бере до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушеь як засудженими, так і іншими особами, що витікає з положень ч. 2 ст. 50 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального проступку і наслідки. Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок в повнолітньому віці; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; раніше судимий; офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , під час судового засідання не встановлено.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 08 квітня 2021 року засуджений Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 194 КК України з застосування ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі. На підставі ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 13 вересня 2023 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на строк 7 місяців 11 днів. Тобто, ОСОБА_4 , будучи 13 вересня 2023 року умовно-достроково звільнений від відбуття покарання, призначеного вироком Арцизького районного суду Одеської області від 08 квітня 2021 року, вчинив протягом невідбутої частини покарання нове кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України.

Відповідно до ч.4 ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Разом з цим, судом встановлено, що вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 04 липня 2024 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України і призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 08.04.2021 року до покарання призначеного за цим вироком, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців. Застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду. Строк покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його взяття під варту - 04 липня 2024 року. Вирок набрав законної сили 06 серпня 2024 року.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне не застосовувати при призначенні покарання ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 04 липня 2024 року, вже часткового приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 08.04.2021 року.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_4 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства у виді обмеження волі в мінімальних межах строку обмеження волі, передбаченого санкцією ст. 395 КК України.

Такого висновку суд приходить виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_4 , після вчинення цього кримінального проступку, продовжив злочинну діяльність та неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в наявний час засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів до покарання у виді позбавлення волі, яке відбуває реально, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення, відчуття безкарності за вчинене та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що дане кримінальне правопорушення він скоїв до ухвалення вироку Тарутинського районного суду Одеської області від 04.07.2024 року, за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України, згідно якого ОСОБА_4 засуджений до п`яти років шести місяців позбавлення волі, і дане покарання не відбуте ним повністю. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання ОСОБА_4 за даним вироком за правилами ч. 4 ст.70 КК України, а саме до призначеного ОСОБА_4 покарання за даним вироком, перевівши при цьому покарання у виді обмеження волі в позбавлення волі, виходячи із співвідношення, встановленого п/п «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК, частково приєднати невідбуту ним частину покарання за вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 04.07.2024 року. При цьому, призначаючи таким чином покарання винному суд керується висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.02.2021 року (справа №760/26543/17) у разі встановлення судом, що кримінальні правопорушення за новим вироком були вчиненні особою до постановлення декількох попередніх вироків, за які особа засуджена до покарань, що належить відбувати реально, остаточне покарання призначається на підставі ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим вироком та попередніми вироками.При цьому у силу другого речення ч. 4 ст. 70 КК України частково відбуте ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 04.07.2024 року слід зарахувати у покарання, призначене за цим вироком.

В даному випадку, за переконанням суду, таке покарання та принцип його призначення повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки і не становитиме для нього особистого надмірного тягаря, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання виному. Таке порання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним новихкримінальних правопорушень, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

Процесуальні витрати відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження у цій справі не застосовувались. Документів та процесуальних рішень щодо речових доказів прокурором суду не надавалось.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-375 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання за ст. 395 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 04 липня 2024 року, перевівши покарання у виді обмеження волі за цим вироком у більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі, виходячи із співвідношення, встановленого п/п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідають 2 дні обмеження волі, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 7 (сім) місяців.

Строк покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі обчислювати з дня набрання вироком суду законної сили, зарахувавши йому в силу другого речення ч. 4 ст. 70 КК України у строк покарання, призначеного за цим вироком, частково відбуте ним покарання за попереднім вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 04 липня 2024 року, а саме з 04 липня 2024 року по день набрання цим вироком суду законної сили.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області ОСОБА_1