Справа № 487/9315/23
Провадження № 1-кс/487/6438/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2024 Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001892 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

13.11.2024 старший слідчий СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 , звернулась до суду з клопотанням погодженим прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування.

В клопотанні слідчий зазначила, що в провадженні СУ ГУНП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження № 0001892 за ч. 2 ст. 307 КК України.

25.06.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 27.06.2024 відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.08.2024.

Постановою першого заступника керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 15.08.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001892 продовжено до трьох місяців, а саме до 25.09.2024.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 23.08.2024 строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 продовжено до 25.09.2024.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 20.09.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 25.12.2024.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 20.09.2024 строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 продовжено до 18.11.2024.

Крім того, слідчий зазначала, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшилися та продовжують існувати .

Строки тримання під вартою відносно ОСОБА_4 закінчуються, проте, завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні у вказаний строк неможливо, оскільки необхідно виконати вимоги ст.290, 291 КПК України, скласти обвинувальний акт, ознайомити сторону захисту з матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий просила продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання слідчого.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого. Просила змінити підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за місцем проживання, посилаючись на те, що її підзахисний не має наміру ухилятися від суду, та впливати на інших підозрюваних і свідків у вказаному кримінальному провадженні. Крім того зазначала про неможливість подальшого перебування підзахисного під вартою, враховуючи наявність у останнього ряду хронічних захворювань, та незадовільний стан здоров`я.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Із матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження № 0001892 за ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, переслідуючи прямий корисливий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу психотропних речовин, з метою збуту незаконно придбав у невстановлених досудовим розслідуванням осіб, зберігав з метою збуту у невстановленому досудовим розслідуванням місці та 12.03.2024 близько 16:17 год., знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_1 збув, шляхом продажу за 200 гривень речовину, яка відповідно до висновку експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/122-24/1596-НЗПРАП від 21.03.2024, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої становить 0,0300 г., яку в подальшому вилучили працівники поліції в ході огляду12.03.2024 поблизу будинку АДРЕСА_2 .

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, повторно, переслідуючи прямий корисливий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу психотропних речовин, незаконно, з метою збуту придбав у невстановлених досудовим розслідуванням осіб, зберігав з метою збуту у невстановленому досудовим розслідуванням місці та 27.03.2024 близько 12:38 год., знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_3 збув, шляхом продажу за 300 гривень речовину, яка відповідно до висновку експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/122-24/1873-НЗПРАП від 04.04.2024, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої становить 0,0283 г., яку в подальшому вилучили працівники поліції в ході огляду27.03.2024поблизу будинку АДРЕСА_4 .

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, повторно, переслідуючи прямий корисливий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу психотропних речовин, незаконно, з метою збуту придбав у невстановлених досудовим розслідуванням осіб, зберігав з метою збуту у невстановленому досудовим розслідуванням місці та 24.05.2024 близько 12:20 год., знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_5 збув, шляхом продажу за 500 гривень речовину, яка відповідно до висновку експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/122-24/3012-НЗПРАП від 10.06.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої становить 0,2766 г., яку в подальшому вилучили працівники поліції в ході огляду24.05.2024 за адресою: АДРЕСА_2 .

25.06.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинене повторно.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України підтверджується наступними долученими до клопотання та дослідженими доказами: Протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; Висновком експерта №СЕ-19/122-24/1596-НЗПРАП від 21.03.2024; Протоколами допиту свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,; Висновком експерта №СЕ-19/122-24/1873-НЗПРАП від 04.04.2024; Висновком експерта № СЕ-19/122-24/3012-НЗПРАП від 10.06.2024.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 27.06.2024 відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 211 960 гривень строком до 23.08.2024.

Постановою першого заступника керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 15.08.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001892 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України продовжено до трьох місяців, тобто до 25.09.2024.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 23.08.2024 строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 продовжено до 25.09.2024.

Ухвалою слідчого судді від 20.09.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001892 продовжено до шести місяців, а саме 25.12.2024.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 20.09.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 25.12.2024.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 20.09.2024 строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 продовжено до 18.11.2024.

04.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбаченихст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити:1) виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч.5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3 ст. 199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, який віднесено до особливо тяжких злочинів, перебуває під вартою з 27.06.2024.

Під час застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у тому числі за межами країни чи на непідконтрольній на даний час Україні території; незаконно впливати на свідків або інших підозрюваних у цьому ж кримінальному проваджені; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється у сфері обігу наркотичних речовин.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимог Конвенції заарештована особа має право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов затримання, а, рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі "Третьяков проти України").

ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину ( справа «Мамедова проти Росії»).

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І.А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Корнійчук проти України" від 30 січня 2018 року наголошено, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади; обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання на додаток до наявності обґрунтованої підозри (§ 57).

В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Слідчий суддя приходить до переконання, що ризики, які були встановлені судом при застосуванні до ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого його продовження, на даний час мають низькій рівень.

У клопотанні зазначається, про продовження існування ризику передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_14 , не маючи міцних соціальних зв`язків, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування. Тобто, ризик втечі обґрунтовується не якимись фактичними обставинами, а фактом вчинення кримінального правопорушення. Із твердження прокурора слідує, що, оскільки підозрюваній інкримінується особливо тяжкий злочин, то він може переховуватись.

Зазначені твердження сторони обвинувачення не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Конкретних обставин або дій підозрюваного, які б свідчили про його ухилення від слідства, стороною обвинувачення надано не було.

Щодо існування на теперішній час інших ризиків, а саме ризику впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, то вказані ризики прокурором належним чином не обґрунтовані і в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження.

Крім того, слідчий суддя враховує стадію досудового розслідування, належну процесуальну поведінку підозрюваного на протязі досудового розслідування, тому у слідчого судді відсутні підстави вважати актуальною імовірність існування на теперішній час зазначених в клопотанні ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на переконання слідчого судді, оцінка встановлених під час розгляду обставин, з урахуванням долучених доказів, та пояснень підозрюваного, дає підстави вважати, що кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.3 ст. 307 КК України, в частині вчинення злочину організованою групою є невірною, оскільки долучені докази не містять відомості, які б свідчили про ймовірне вчинення злочину саме організованою групою. Надані, та досліджені докази, свідчать, що злочин фактично вчинений групою осіб, жодної ознаки попереднього організування у стійке об`єднання для вчинення злочинів, об`єднання всіх співучасників єдиним планом та розподілу функцій, матеріали клопотання не містять. Відсутні також ознаки ієрархічного підпорядкування серед членів нібито організованої групи, що свідчить лише про наявне згуртування певних наркозалежних осіб, та передбачає наявність кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Конституційний Суд України неодноразово вказував, що обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи (Рішення від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016, рішення від 25 червня 2019 року №3-68/2018).

Виходячи з положень ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає можливим змінити раніше обраний у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з покладанням обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 183, 177, 197, 199, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що був обраний згідно ухвали слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 27.06.2024 на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді , яке розташоване за адресою : АДРЕСА_6 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 25.12.2024 наступні обов`язки:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися з м.Херсон, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з підозрюваними, свідками, у вказаному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт встановлюється до 25.12.2024 (включно).

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст. 202 КПК України негайно доставити ОСОБА_4 до місця проживання і звільнити з-під варти.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 15.11.2024 о 14.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1