Номер провадження 1-кс/201/4335/2024
УХВАЛА

Іменем України

22 жовтня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 31.10.2023р. про закриття кримінального провадження № 0000670 від 20.04.2023р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.10.2024 р. адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 (діє на підставі ордеру від 09.05.2022 року) звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову дізнавача СД ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 31.10.2023р. про закриття кримінального провадження № 0000670 від 20.04.2023р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що кримінальне провадження закрите всупереч положенням ст. 9 КПК України без проведення необхідних слідчих дій, без з`ясування усіх обставин, а тому постанова має бути скасована.

Заявник у скарзі просив розглядати її без його участі.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, матеріали кримінального провадження не надав.

Неявка дізнавача, слідчого або прокурора не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали за скаргою, зіставивши доводи скарги з вимогами закону, приходить до висновку про необхідність задоволення скарги, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні дізнавача СД ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0000670 від 20.04.2023р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Постановою дізнавача СД ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 31.10.2023р. закрите кримінальне провадження № 0000670 від 20.04.2023р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В оскаржуваній постанові йдеться про те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що на виконання ухвали слідчого судді печерського районного суду м. Києва від 20.02.2023, якою зобов`язано уповноважено осіб Офісу Генерального прокурора внести відомості до ЄРДР за заявою адвоката ОСОБА_3 від 08.12.2022 (справа № 757/3821/23-к) до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. ст. 197-1 КК України.

За даним фактом СД ВП № 5 Дніпровського РУП ГКНП в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження № 0000670 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 197-1 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2023 КК України.

В ході проведення огляду ділянки місцевості, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 встановлено недобудову, приблизно 5 поверхів у висоту, огороджену бетонними блоками та металевим парканом на якому натягнутий тент із написом «Це будівництво є незаконним».

Виходячи з інформації вказаній у Рішенні Дніпровської міської ради від 01.11.2022 за № 952 про вжиття заходів щодо безпечного користування об`єктом благоустрою міста, інспекції з питань благоустрою міста Дніпровської міської ради з КП «Управління контролю за благоустроєм міста» ДМР доручено вжити заходів щодо безпечного користування об`єктом благоустрою міста, відгородивши бетонними блоками ділянку місцевості, яка межує із самочинним будівництвом за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 по справі № 160/17596/22 встановлено, що позовну заяву Дніпровської міської ради (, юридична адреса: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75), Управління державного архітектурно будівельного контролю Дніпровської міської ради (, юридична адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 29-А), про зобов`язання знесення об`єкта, розміщеного за вказаною вище адресою, самочинного будівництва за рахунок особи, яка його здійснила - задоволено у повному обсязі.

Таким чином у вказаному кримінальному провадженні відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 197-1 КК України, а саме: відсутній безпосередній об`єкт злочину «право власності на землю» та об`єктивна сторона, яка полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки, відповідно до зазначеного вище рішення Дніпровської міської ради, за адресою: м. Дніпро, вул. Лабораторна, 89, перебуває об`єкт благоустрою міста, який створює загрозу для життя та здоров`я людей в зв`язку з чим був огороджений бетонними плитами.

На підставі ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України досудове розслідування визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшуковик) або негласних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів.

В ході проведення досудового розслідування проводились заходи направлені на встановлення свідків та очевидців, обставин події. Проведеними заходами, інформація яка має інтерес отримана не була. Факти викладені в заяві не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

На підставі викладеного встановлена відсутність в діянні складу кримінального проступку.

Суддя слідчий зазначає, що завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу та щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011р. (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

В цілому слідчий суддя погоджується із висновком дізнавача про те, що між сторонами склалися спірні цивільно-правові правовідносини щодо права власності на майно, набуте під час шлюбу. Проте, суддя слідчий вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин, зокрема без допиту самого заявника, не надавши відповідної оцінки цим доказам у всій їх сукупності.

Слідчий суддя вважає за доцільне, з урахуванням принципу диспозитивності (ст. 26 КПК України), не перебираючи на себе дискреційні повноваження слідчого, які передбачають самостійність слідчого у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України), звернути увагу на де-які обставини, що вказують на неповноту слідства, але які не є вичерпними і їх усунення не позначатиме зворотнє.

Приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку, що дізнавачем під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не були дотримані вимоги чинного кримінально-процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 91, 93, 94, 110, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 31.10.2023р. про закриття кримінального провадження № 0000670 від 20.04.2023р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України задовольнити.

Постанову дізнавача СД ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 31.10.2023р. про закриття кримінального провадження № 0000670 від 20.04.2023р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 24 жовтня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1