провадження №1-кс/650/811/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року селище Велика Олександрівка

Слідчий суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000280 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 серпня 2022року стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Суханове Бериславського району Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_23, РНКОКПП НОМЕР_4 , не працюючого, раніше не судимого, документованого паспортом громадянина України НОМЕР_1 , виданим Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області,

за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України,

в с т а н о в и в :

Прокурор звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить розглянути клопотання та постановити ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, а саме: у пособництві державі-агресору, тобто умисні дії, спрямовані на допомогу (пособництво) збройним формуванням держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: підтримки рішень та дій збройних формувань держави-агресора, добровільної передачі інших активів представникам збройних формувань держави-агресора.

Обґрунтованість підозри, а також ймовірність перебування підозрюваного на тимчасово окупованій території України підтверджується наданими слідчому судді, зібраними у провадженні матеріалами.

Вказуючи про необхідність обрання до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, які виправдовують необхідність обрання щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без застосування застави та без визначення строку його дії.

На судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити. Пояснив, що попередньо зібрані матеріали свідчать про обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування, а наявних ризиків достатньо для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Факт ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та його перебування на тимчасово непідконтрольній території України встановлений як об`єктивними обставинами справи так і показаннями свідків, які знайомі із підозрюваним та надали детальні та послідовні пояснення з цього приводу.

На судовому засіданні захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора пояснивши, що наведені у клопотанні ризики не підтверджені належними доказами, а вирішення даного питання за відсутності підозрюваного порушує права останнього на захист.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 42 КПК України підозрюваний зобов`язаний в тому числі прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Метою застосування запобіжного заходу (частина перша статті 177 КПК України) є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі визначені у частині першій статті 178 КПК України.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України .

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до частини шостої статі 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто - тримання під вартою.

Згідно з частиною четвертою статті 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Відповідно до частини шостої статті 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до частини першої статті 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статей 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим кодексом для вручення повідомлень

Згідно із частинами першою та другою статті 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

Відповідно до частини першої статті 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до частини другої статті 135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Відповідно до частин першої та другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000280 від 11 серпня 2022 року.

Відповідно до вказаної підозри ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він являючись громадянином України, фактично проживаючи на території села Раківка Бериславського району Херсонської області, будучи достеменно проінформованим та розуміючи факт захоплення села Раківка Бериславського району Херсонської області збройними силами РФ, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаним про те, що Херсонська область є невід`ємною складовою частиною України, порядок утворення органів виконавчої влади регулюється виключно Конституцією України та законами України, у період часу з березня 2022 року по 21 липня 2022 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись в тимчасово окупованому військами РФ с. Раківка, Бериславського району Херсонської області, та обізнаним про введення воєнного стану в Україні, внаслідок незаконного вторгнення збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації на її територію, маючи достатній рівень освіти і життєвого досвіду для розуміння фактів ведення РФ агресивної війни проти України, тобто застосування збройної сили проти суверенітету, територіальної недоторканності або політичної незалежності України, захоплення та подальшого утримання РФ території Херсонської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, добровільно, за власною ініціативою у вказаний період часу, збирав, передавав інформацію про вільні будинки, їх місце розташування військовим збройних сил російської федерації та розселяв вказаних військовослужбовців збройних сил російської федерації у приватні будинки громадян України, які у зв`язку із окупацією вимушені були покинути місце свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_24, АДРЕСА_25, АДРЕСА_26; АДРЕСА_3 , АДРЕСА_27, АДРЕСА_28; АДРЕСА_4 , АДРЕСА_29, АДРЕСА_30, АДРЕСА_31, АДРЕСА_32; АДРЕСА_5 , АДРЕСА_24, АДРЕСА_33, АДРЕСА_34, АДРЕСА_35, АДРЕСА_36, АДРЕСА_31, АДРЕСА_37, АДРЕСА_38, АДРЕСА_39, АДРЕСА_40, АДРЕСА_6 .

Окрім цього він, же продовжуючи свою злочинну діяльність, добровільно, за власною ініціативою, переслідуючи єдиний прямий злочинний умисел, направлений на пособництво збройним формуванням держави-агресора, у період часу з березня 2022 року по 21 липня 2022 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись поряд із адміністративною будівлею Раківського закладу повної загальної середньої освіти Бериславської міської ради по вул. Новій, 12 в с. Раківка Бериславського району Херсонської області, в присутності військовослужбовців збройних формувань російської федерації, у директора вищевказаного закладу освіти ОСОБА_7 витребував ключі від спортивної зали Раківського закладу повної загальної середньої освіти, що розташований за вказаною адресою, з метою надання місця проживання військовослужбовцям збройних формувань російської федерації та розміщення боєприпасів. У наслідок вказаного, військовослужбовці збройних формувань російської федерації облаштували та використовували у військових цілях вказане приміщення як склад боєприпасів.

Своїми діями ОСОБА_6 підтвердив особисту добровільну згоду підтримувати рішення та дії збройних сил держави-агресора - Російської Федерації, які окупували Херсонську область, як частину території суверенної України, з особистих мотивів та з метою мати можливість вчиняти дії, спрямовані на допомогу збройним силам держави-агресора задля завдання шкоди Україні, чим вчинив пособництво за вищевказаних обставин.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першого статті 111-2 КК України, а саме: у пособництві державі-агресору, тобто умисні дії, спрямовані на допомогу (пособництво) збройним формуванням держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: підтримки рішень та дій збройних формувань держави-агресора, добровільної передачі інших активів представникам збройних формувань держави-агресора.

Обґрунтованість підозри підтверджується:

- актом огляду сторінки ОСОБА_6 в соціальних мережах «Однокласники» та «Вконтакте»;

- матеріалами кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0002417 від 22.07.2022 за ознаками ч. 5 ст. 111-1 КК України до яких було отримано та здійснено тимчасовий доступ, та які підтверджують вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , згідно якого встановлено, що до с. Раківка Бериславського району Херсонської області в середині березня 2022 року зайшли військовослужбовці російської федерації. Самопроголошений староста села ОСОБА_6 здійснював розселення військовослужбовців збройних формувань російської федерації по будинках із яких власники та мешканці виїхали через окупацію. Також останній заселив військовослужбовців збройних формувань російської федерації до будинку свідка, а саме буд. АДРЕСА_2 , які проживали там до 10.11.2022. Перевіряючи свій будинок після деокупації с. Раківка, свідок бачила там формений одяг, сітки, продукти харчування.

- протоколом допиту ОСОБА_9 , згідно якого встановлено, що у зв`язку із окупацією АДРЕСА_7 вона разом із чоловіком вимушені були виїхати у більш безпечне місце. Їй відомо, що місцевий мешканець гр. ОСОБА_6 співпрацював із окупаційними військами та розселяв військовослужбовців по будинках. Так у 2022 році вона знала що у її будинку проживали військовослужбовці збройних формувань російської федерації. Повернувшись додому після деокупації вона виявила безлад у належному їй житловому будинку та розбитий посуд.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , згідно якого встановлено, що їй добре знайомий місцевий мешканець ОСОБА_6 , який являється колишнім міліціонером та на момент окупації був пенсіонером. Так в червні місяці 2022 року ОСОБА_6 приїхав до місця її проживання в АДРЕСА_6 , та проводив їй агітацію за отримання нею 10 000 рублів.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , згідно якого встановлено, що під час окупації с. Раківка Бериславського району Херсонської області ОСОБА_6 став старостою села, останній розселяв військовослужбовців збройних формувань по будинкам в с. Раківка звідки виїхали власники у зв`язку із окупацією. До нього додому часто приїздили військовослужбовці збройних формувань російської федерації та їхнє керівництво, ОСОБА_6 надавав їм доступ до мережі інтернет. Окрім цього ОСОБА_6 разом зі своєю невісткою ОСОБА_12 ходили по домоволодінням та агітували населення за росію та те, щоб отримували допомогу в розмірі 10 000 рублів від окупантів. Також ОСОБА_6 хотів, щоб його невістка ОСОБА_12 стала директором Раківської школи, забрав ключі від школи. В подальшому свідку стало відомо, що у школі проживали військовослужбовців збройних формувань російської федерації та був склад боєприпасів.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , згідно якого встановлено, що в 2022 року в період окупації с. Раківка Бериславського району Херсонської області гр. ОСОБА_6 став старостою села та запропонував свідку стати фельдшером, через те, що у селі не було лікаря та просили мешканці села. Також свідку відомо, що ОСОБА_6 розселяв військовослужбовців збройних формувань російської федерації по пустих будинках в селі. Також він заселив військовослужбовців в школу с. Раківка, а саме в спортзал. Окрім цього він ходив по дворах, проводив агітацію за росію та пропонував 10 000 рублів як допомогу від російської федерації.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , згідно якого встановлено, що під час окупації с. Раківка Бериславського району Херсонської області військовослужбовцями збройних формувань російської федерації гр. ОСОБА_6 сам визвався до військової влади російської федерації та поїхав до м. Берислав де його було призначено «головой сельского совета». ОСОБА_6 надавав військовослужбовцям збройних формувань російської федерації послуги інтернету за місцем свого проживання. Останній хотів призначити свою невістку ОСОБА_12 директором ОСОБА_15 , свого сина ОСОБА_16 вчителем фізичної культури а свідка охоронцем школи.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , згідно якого встановлено, що під час окупації АДРЕСА_6 військовослужбовцями збройних формувань російської федерації, до неї додому прийшов ОСОБА_6 , який повідомив що він тепер являється старостою села, його призначила військова адміністрація російської федерації, та примушував її брати грошову допомогу в розмірі 10 000 рублів війд окупанів. Окрім цього свідку відомо, що ОСОБА_18 надавав військовослужбовцям послуги інтернету за місцем свого проживання та розселяв військовослужбовців по будинках в АДРЕСА_2 .

- протоколами допиту свідка ОСОБА_19 , згідно якого встановлено, що він дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_8 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 , 1969 р.н. та донькою ОСОБА_20 , 1993 р.н. Весь період окупації Бериславського району Херсонської області вони знаходились за місцем свого проживання та на підконтрольну Україні територію не виїжджали. Так може повідомити, що йому дуже добре знайомий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_6 . Може повідомити, що до приблизно 2001 році гр. ОСОБА_6 працював в міліції після чого пішов на пенсію, з того моменту він деякий час працював начальником опорного пункту в с. Раківка та в Раківській школі вчителем фізичної культури, останні роки перед повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України він ніде офіційно не працював. Будь-яких посад в органах самоврядування не займав чи депутатом він не був. Окрім цього може повідомити, що приблизно на початку березня місяця 2022 року до с. Раківка зайшли військовослужбовці збройних формувань російської федерації, а саме військовослужбовці з ДНР. ОСОБА_6 в свою чергу дуже привітно зустрів військовослужбовців зс рф, та у всьому їм допомагав. Після цього коли до с. Раківка заїздили військовослужбовці рф, то вони одразу їхали до місця проживання ОСОБА_6 а вже після нього їхали по селу та проводили обшуки у місцевих мешканців, все це відбувалось за його наводкою, в цей час керівники військовослужбовців перебували за місцем проживання ОСОБА_6 .. Майже кожного дня до ОСОБА_6 приїздили військовослужбовці зс рф, але що саме вони там робили мені не відомо. Приблизно в квітні 2022 до місця проживання свідка приїхав ОСОБА_6 та повідомив, що він їздив до Бериславської адміністрації окупаційних військ, та його було призначено на посаду «председателя сельского совета» с. Раківка, у зв`язку із чим він вимагав у ОСОБА_19 ключі від будівлі сільської ради, повідомивши що тепер він староста та буде там перебувати. Будучи на посаді старости с. Раківка, ОСОБА_6 ходив по дворах села та збирав дані про місцевих мешканців села які залишись за місцем свого проживання та які виїхали, окрім цього прийняв на роботу до фельдшерського пункту Двуреченську ОСОБА_21 , планував ще набрати персонал до органів самоврядування але у нього це не вийшло, також видавав людям пенсії та виплати від рф у розмірі 10 000 рублів. Із розмов із місцевими мешканцями мені стало відомо, що ОСОБА_6 , коли ходив по подвір`ях разом зі своєю невісткою ОСОБА_22 , то агітував місцеве населення за російську федерацію. Окрім цього може повідомити, що ОСОБА_6 повністю співпрацював із окупаційною владою та військовослужбовцями зс рф, через те, що свідок знає що він особисто розселяв військовослужбовців по домах місцевих мешканців які виїхали із села до підконтрольної Україні територію, а саме за такими адресами: АДРЕСА_2 , власниця якого ОСОБА_8 проживала за іншою адресою в АДРЕСА_5 , у вказаному будинку проживала родина ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які на період окупації виїхали до підконтрольної Україні території; АДРЕСА_9 , власницею є донька свідка ОСОБА_25 , яка на період окупації виїхала до АДРЕСА_10 , власницею є ОСОБА_26 , яка на період окупації виїхала та на даний час проживає в АДРЕСА_11 , власником є ОСОБА_47, який на момент окупації виїхав на підконтрольну Україні територію. По вул. Миру, номер будинку я не пам`ятаю проживав чоловік ОСОБА_27 , який помер; по АДРЕСА_12 , який на період окупації виїхав на підконтрольну територію; по АДРЕСА_13 , який на момент окупації виїхав та на даний час проходить службу в лавах ЗСУ; Окрім вказаних адрес військовослужбовці зс рф проживали ще наступними адресами, але хто є власником та де на даний час проживають, свідок не пам`ятає: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_29, АДРЕСА_30, АДРЕСА_31, АДРЕСА_32; АДРЕСА_5 , АДРЕСА_24, АДРЕСА_34, АДРЕСА_35, АДРЕСА_36, АДРЕСА_31, АДРЕСА_37, АДРЕСА_39, АДРЕСА_40; АДРЕСА_14 . Особисто ОСОБА_19 свідком даного поселення військовослужбовців зс рф до вказаних будинків не був, але це стало йому відомо від місцевих мешканців, від кого саме він не пам`ятає через великий проміжок часу з моменту тих подій. Також може повідомити, що ОСОБА_6 приходив до дружини свідка ОСОБА_7 , у зв`язку із тим, що вона є директором школи, та намагався організувати запуск роботи школи по російській програмі, на що остання відмовила, вимагав ключі від школи, але свідком вказаних подій він не був. Може повідомити що повноваження «председателя селького совета» ОСОБА_6 виконував приблизно до червня місяця 2022 року після чого поїхав до Криму, а в подальшому на територію Росії, а саме до Краснодарського краю де отримав житловий будинок на даний час там і проживає разом із сином, невісткою та внуком. На даний час свідку відомо, що він перебуває в Краснодарському краї та почуває себе чудово, приблизно декілька разів на тиждень він викладає відеоролики до соціальної мережі ЮТУБ де розповідає про своє життя.

- протоколами допиту свідка ОСОБА_28 , згідно яких встановлено, що вона дійсно на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_15 , спільно з свекрухою ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чоловіком ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_4 який на даний час поїхав на роботу до Львівської області. Проживають за вказаною адресою у зв`язку із частковою руйнацією їхнього житлового будинку АДРЕСА_16 , через російський авіаційний удар 26.05.2024 року по с. Раківка. Так може повідомити, що до повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України вона працювала на посаді заступника директора Раківського ЗПЗСО, директором Раківського ЗПЗСО була і є ОСОБА_7 , чоловік якої являється старостою Раківського старостинського округу Бериславської ТГ. Може повідомити, що вона особисто знає місцевого мешканця с. Раківка гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який проживав за адресою: АДРЕСА_3 , та являвся пенсіонером міліції, а саме колись працював дільничним інспектором міліції в с. Раківка. До початку військових дій ОСОБА_6 , на будь яких посадах в органах самоврядування не працював, депутатом не був. Приблизно через 3-4 дня після початку повномасштабного вторгнення російської федерації, військовослужбовці збройних формувань російської федерації на автобусі заїхали до с. Раківка Бериславського району та зупинились біля будівлі Раківскього старостату, через деякий час вона побачила з вікна, що до військовослужбовців зс рф підійшов гр. ОСОБА_6 та про щось спілкувався із військовослужбовцями зс рф, при цьому жестами вказував на будівлю сільської ради, дитячого садочку та школу. В цей час її невістка ОСОБА_31 , побачивши військовослужбовців зс рф, одразу побігла до території дитячого садка на дитячий майданчик, для того, щоб забрати дітей, під час повернення із дітьми її зупинили військовослужбовці та запитали у дітей, чи працюють на даний момент садок, на що діти повідомили, що вони не місцеві та те, що садок на даний час не працює. В перший день, коли військовослужбовці зс рф прихали до села, то в цей же день вони зайшли до місця проживання свідка та провели поверхневий обшук домоволодіння, в ході якого нічого не вилучали, та їм не погрожували. Приблизно в кінці квітня 2022 року тобто кінці навчального року, свідок разом із ОСОБА_7 шли від школи в бік вул. Центральна, то зустріли ОСОБА_6 , який звернувся до ОСОБА_7 та повідомив про те, що вона повинна надати довідку, де вказано інформацію про вчителів, із зазначенням особистих персональних даних, який предмет викладають, окрім цього щоб було вказано про кількість учнів, на що ОСОБА_7 відмовила йому, а він в свою чергу із погрозливим видом повідомив, що вона все одно це зробить. Приблизно в кінці травня початку червня місяця 2022 року коли свідок із своїм чоловіком пішли до школи та проводили огляд території Раківскього ЗПЗСО, то зустріли ОСОБА_6 , із яким зав`язалась розмова, в ході якої чоловік свідка пожалівся, що в селі немає зв`язку, на що ОСОБА_6 повідомив, що у нього вдома все є, і зв`язок і інтернет, через те, що він дуже добре спілкується із командиром військових, та різні військовослужбовці зс рф часто до нього заходять, для того, щоб користуватись інтернетом. При спілкування свідок може наголосити на те, що ОСОБА_6 цим вихвалявся. Приблизно у кінці червня початку липня 2022 року ОСОБА_6 почав виконувати функції старости села, про те, що його призначили на посаду свідок не чула. В період виконання своїх повноважень останній знаходився в будівлі Раківської сільської ради, на посаді займався тим, що обходив будинки мешканців села, збирав на них персональну інформацію, перевіряв звідки виїхали володарі домоволодінь, роздавав пенсіонерам грошове пенсійне забезпечення. На початку липня він 05.07.2022 прийняв на роботу Двореченську ОСОБА_21 до фельдшерського пункту. Приблизно в цей же час при спілкування із ОСОБА_7 вона повідомила, що до неї приходили окупанти та вимагали ключі від Раківського ЗПЗСО, на що остання віддала ключі. Із спілкування із місцевими мешканцями села свідку стало відомо, що ОСОБА_6 , вказував військовослужбовцям на домоволодіння, звідки виїхали володарі та мешканці, куди в подальшому заселялись окупанти. Так може повідомити, що військовослужбовці зс рф, проживали за наступними адресами: АДРЕСА_17 , власником якого є ОСОБА_32 яка за довго до вторгнення виїхала на ПМЖ до Італії; АДРЕСА_2 , належним користувачем якого являється ОСОБА_8 , яка проживає по АДРЕСА_18 , власником якого є моя сестра ОСОБА_33 яка в період окупації разом із сім`єю виїхала до АДРЕСА_19 , ОСОБА_34 , яка під час окупації виїхала на підконтрольну Україні територію; АДРЕСА_20 власниця якого ОСОБА_35 виїхала під час окупації на підконтрольну Україні територію, було ще багато житлових будинків де проживали окупаційні війська, але повідомити всі адреси та власників вона не може, у зв`язку із тим, що не пам`ятає номери будинків. 19.07.2022 року відбувся обстріл с. Раківка з боку військовослужбовців ЗСУ, а саме цілили у місця скупчення, перебування, базування та по складах із боєкомплектом, після якого ОСОБА_6 виїхав із села до м. Берислав, звідки в подальшому переїхав до Криму, а далі до Краснодарського краю Росії, де на даний час і проживає. Останній по цей же час викладає відеоролики до соціальної мережі ЮТУБ, де розповідає про своє життя, та про те, як йому добре проживати в Росії.

- протоколами допиту свідка ОСОБА_36 , згідно яких встановлено, що вона дійсно на даний час проживаю за адресою: АДРЕСА_21 , самостійно. Весь період окупації Бериславського району Херсонської області перебувала за місцем свого проживання та нікуди не виїжджала. Може повідомити, що вона добре знайома із місцевим мешканцем с. Раківка гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який проживав за адресою: АДРЕСА_3 . Так може повідомити, що він являвся пенсіонером міліції, а саме колись працював дільничним інспектором міліції в с. Раківка, далі він працював головою громадського формування по охороні громадського порядку, якийсь час працював вчителем фізичної культури в Раківській школі. За декілька років до початку військових дій ОСОБА_6 , на будь яких посадах в органах самоврядування не працював, депутатом не був. ОСОБА_6 останні 6-8 років до початку військових дій постійно їздив до окупованого Криму до якогось свого знайомого, після чого почав висловлювати проросійську позицію, а саме розповідав як там все добре, яке чудове фінансове забезпечення. Так може повідомити, що до с. Раківка військовослужбовці збройних формувань російської федерації зайшли приблизно на початку березня 2022 року, але їх було не багато, та ці заходи мали більше періодичних характер, дані військовослужбовці були чи то з ДНР чи з ЛНР. З перших днів заїзду до с. Раківка окупантів ОСОБА_6 дуже радо їх зустрічав. Кожні 10 днів до села заїжджали військовослужбовці зс рф, для проведення фільтраційних засобів та обшуків у місцевих мешканців, при цьому один автомобіль УАЗ постійно під`їжджав до місця проживання ОСОБА_6 , та до нього заходили окупанти. Після проведення всіх своїх заходів окупанти збирались біля будинку ОСОБА_6 , де він пригощав їх чаєм, випічкою та вони виносили якісь клунки які грузили до своїх авто. Про це ОСОБА_6 постійно хвалився перед місцевими мешканцями. Приблизно у кінці червня початку липня 2022 року ОСОБА_6 почав виконувати функції старости села, про те, що його призначили на посаду вона почула від старости села ОСОБА_19 , окрім цього ОСОБА_6 сам хвалився що поїхав до Бериславської окупаційної адміністрації де його призначили «председателем сельского совета с. Раковка». В період виконання своїх повноважень останній знаходився в будівлі Раківської сільської ради, через те, що забрав у старости ОСОБА_19 ключі від будівлі сільської ради, на посаді займався тим, що обходив будинки мешканців села, збирав на них персональну інформацію, перевіряв звідки виїхали володарі домоволодінь, роздавав пенсіонерам грошове пенсійне забезпечення. На початку липня він прийняв на роботу Двореченську ОСОБА_21 до фельдшерського пункту. При спілкуванні із місцевими мешканцями села свідку стало відомо, що ОСОБА_6 , самостійно розселяв військовослужбовців зс рф до домоволодінь, звідки виїхали володарі та мешканці. Так може повідомити, що військовослужбовці зс рф, проживали за наступними адресами: АДРЕСА_17 , власником якого є ОСОБА_32 яка за довго до вторгнення виїхала на ПМЖ до Італії; АДРЕСА_2 , належним користувачем якого являється ОСОБА_8 , яка проживає по АДРЕСА_18 , власником якого ОСОБА_33 яка в період окупації разом із сім`єю виїхала до АДРЕСА_19 , власником якого є ОСОБА_34 , яка під час окупації виїхала на підконтрольну Україні територію; АДРЕСА_20 власниця якого ОСОБА_35 виїхала під час окупації на підконтрольну Україні територію; АДРЕСА_22 власником якого є ОСОБА_37 , який задовго поїхав на ПМЖ до Швеції; АДРЕСА_9 , власницею є ОСОБА_25 , яка на період окупації виїхала до АДРЕСА_10 , власницею є ОСОБА_26 , яка на період окупації виїхала та на даний час проживає в АДРЕСА_11 , власником є ОСОБА_47, який на момент окупації виїхав на підконтрольну Україні територію; було ще багато житлових будинків де проживали окупаційні війська, але повідомити всі адреси та власників свідок не може, у зв`язку із тим, що не пам`ятає номери будинків. 19.07.2022 року відбувся обстріл с. Раківка з боку військовослужбовців ЗСУ, а саме цілили у місця скупчення, перебування, базування та по складах із боєкомплектом військовослужбовців зс рф, після якого ОСОБА_6 виїхав із села до м. Берислав, звідки в подальшому переїхав до Криму, а далі до Краснодарського краю Росії, де на даний час і проживає. Останній по цей же час викладає відеоролики до соціальної мережі ЮТУБ, де розповідає про своє життя, та про те, як йому добре проживати в Росії.

- протоколами допиту свідка ОСОБА_7 , згідно яких встановлено, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_8 , спільно із чоловіком ОСОБА_19 та донькою ОСОБА_20 . Весь період окупації знаходились за місцем свого проживання, та нікуди не виїжджали. Так може повідомити, що їй дуже добре знайомий місцевий мешканець ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 . Знає його через те, що колись він був дільничним офіцером міліції, далі пішов на пенсію і деякий час працював в Раківському ЗПЗСО в якості вчителя фізичної культури та військової підготовки. Окрім цього він навчав дітей грі в теніс. Приблизно в кінці лютого 2022 року коли зайшли військовослужбовці збройних формувань російської федерації то ОСОБА_6 дуже радо їх зустрів, дуже їм допомагав. Коли останні заїздили до села для проведення фільтраційних заходів та обшуків, то часто перебували у ОСОБА_6 вдома, де він пригощав їх чаєм, випічкою та надавав змогу користуватися інтернетом. Приблизно в березні місяці 2022 року до свідка додому прийшов ОСОБА_6 разом із своєю невісткою ОСОБА_12 та схиляв до співпраці, на що йому було відмовлено та останній погрожуючи тим, що «росія тут назавжди» повідомив, що тепер він староста села Раківка, через те, що його було призначено на цю посаду Бериславською адміністрацією. Свої повноваження старости він виконував до 19.07.2022 до того моменту як військовослужбовці ЗСУ здійснили обстріл по місцях розташування військових зс рф, в цю ніч він виїхав до м. Берислав. Потім 21.07.2022 він приїхав до с. Раківка, де забрав усі свої речі, завіз її чоловіку ОСОБА_19 ключі від сільської ради, які він до цього забрав та повідомив, що він буде відсутній декілька днів. Здійснюючи свої повноваження ОСОБА_6 ходив по домоволодіннях та збираючи інформацію про місцевих мешканців, агітував їх до отримання грошової допомоги від російської федерації та здійснював агітацію за росію. На початку квітня 2022 року до неї додому прийшов ОСОБА_6 який почав схиляти її до співпраці із окупаційною владою та переходу школи до роботи за російською програмою, при цьому вимагав, щоб вона надала довідку про кількість, особисті дані вчителів та те, що вони викладають, також щоб надала інформацію про усіх учнів. Приблизно в кінці травня 2022 року до місця її проживання прийшов військовослужбовець зс рф, кавказької національності який повідомив, що його послав староста села та сказав, щоб вона відділа ключі від школи, на що остання відмовилась та військовослужбовець запропонував піти до школи. Прийшовши до школи там вже перебував ОСОБА_6 який повідомив, що йому необхідноі ключі від школи, для того, щоб військові їх не зламували. В подальшому приблизно у червні 2022 року ОСОБА_6 знову звернувся до свідка із вимогою відділаи колючі від спортивної зали в школі, мотивуючи це тим, що «рєбятам негде жить», через те, що у свідка не було вибору вона віддала ключі.

- протоколом огляду в приміщенні будівлі Раківського ЗПЗСО, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , було виявлено та вилучено: плащ-палатка, розкрас камуфляжного типу «Флора», спортивні штані чорного кольору виробництва ООО «Текстиль Транс» Киргистан; два паперових пакети із написами: «Воєнторг, Армія Росії, Індивідуальний раціон харчування»; чоловічий черевик на ліву ногу, штани військового типу сірого кольору, шматок тканини червоного кольору; аркуш паперу з підручника сторінки 27, 28, із написами російською мовою; пачка цигарок «Столичні», пачка цигарок «FASTICKS», залишки двох цигарок «FASTICKS»;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_38 , під час якого остання повідомила, що вона проживала в АДРЕСА_6 до повномасштабного вторгнення збройних формувань російської федерації, а також в період окупації деякий час перебувала в селі. Також в даному селі проживала її свекруха ОСОБА_26 , яка мешкала по АДРЕСА_3 , остання під час окупації приблизно у квітні 2022 виїхала на підконтрольну Україні територію, і свідок почала приглядати за вищевказаним будинком і кормити собак. В період часу з березня 2022 по 21.07.2022 року старостою в селі був ОСОБА_6 . Останній спільно із військовослужбовцями зс рф їздив по селу, вказував їм на порожні будинки і в ці будинки заселялись військові зс рф, також з його вказівки вони в приміщенні спортивної зали місцевої школи розмістили склад боєприпасів та проживали там. Приблизно в кінці травня 2022 свідка покликала місцева мешканка ОСОБА_7 та повідомила, що чекають військові рф. Коли вона прийшла до даного будинку то побачила 5 чоловіків одягнутих у військову форму зс рф. При спілкуванні з останніми вони вказали, що місцевий староста їм вказав на вказану адресу, де проживала ОСОБА_26 , та повідомив що у даний будинок можна заселитись, і якщо свідок не хоче щоб зламували двері, то вона має віддати ключі. Після вказаної розмови вона відчинила двері та військові зс рф почали там проживати, та проживали до 19.07.2022 коли був обстріл їх позиції в с. Раківка, після вказаного обстрілу також зник і ОСОБА_6

- протоколом допиту свідка ОСОБА_26 , яка повідомила наступне, що вона проживала по АДРЕСА_3 . Після окупації с. Раківка військовослужбовцями збройних формувань російської федерації, вона разом із сім`єю 08.04.2022 виїхали до м. Кривий Ріг де і проживають на теперішній час. Перед виїздом із села вона дізналась що місцевий мешканець ОСОБА_6 сам призначився на посаду старости с. Раківка. За належним мені будинком я попрохала приглядати невістку ОСОБА_39 , 1962 р.н.. В кінці травня 2022 року її викликали до будинку свідка військові зс рф, які повідомили, що новий староста ОСОБА_6 вказав на будинок ОСОБА_26 , та повідомив що до нього можна заселитись, і щоб не зламувати двері вони сказали віддати ОСОБА_40 ключі від нього. ОСОБА_41 одразу все вищевказане повідомила ОСОБА_26 по телефону, на що остання повідомила, щоб ОСОБА_40 віддала ключи, через те, що її життя дорожче ніж будинок. Після вищевказаного до даного будинку заселились військовослужбовці зс рф, які там проживали до 19.07.2022, до того, як був обстріл їх позицій з боку військовослужбовців ЗСУ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_42 , яка повідомила наступне, що з 2016 року вона мешкала по АДРЕСА_6 . Після повномасштабного вторгнення російської федерації та окупації АДРЕСА_6 , вона разом із сім`єю 10.04.2022 року виїхали до м. Кривий Ріг. Ключі від будинку залишили знайомій ОСОБА_43 . Окрім цього їй відомо, що місцевий мешканець ОСОБА_6 став самопризначеним старостою с. Раківка Бериславського. Він здійснював розселення військовослужбовців зс рф. Свідку зателефонувала ОСОБА_44 та повідомила, що віддала ключі від будинку ОСОБА_45 військовослужбовцям зс рф бо інакше вони б зламали двері. З кінця квітня 2022 року по момент деокупації в будинку свідка проживали військовослужбовці зс рф.

- іншими матеріалами вказаного кримінального провадження, які у своїй сукупності обґрунтовують підозру, повідомлену ОСОБА_6 .

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне враження про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були додані до клопотання, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, дійшов висновку, що повідомлена підозрюваному підозра у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування на цьому етапі досудового розслідування є вагомими, щоб свідчити про можливу причетність останнього до кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

06 вересня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України в порядку частини восьмої статьті 135 КПК України:

повідомлення про підозру опубліковано у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» у № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) від 06.09.2024;

повідомлення про підозру опубліковано на офіційному веб - сайті Офісу Генерального прокурора за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_5 »;

повідомлення про підозру вручено захиснику - адвокату ОСОБА_5 .

Згідно з інформацією УІАП в Херсонській області, ОСОБА_6 в силу статті 89 КК України не судимий, у кримінальному провадженні №0002417 з частиною п`ятої статті 111-1 КК України скеровано обвинувальний акт до Великоолександрівського районного суду.

У підозрюваного ОСОБА_6 стан здоров`я задовільний, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Не є депутатом рад будь-якого рівня.

Відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

В ході досудового розслідування, шляхом допиту свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_46 , ОСОБА_28 , встановлено, що ОСОБА_6 після обстрілу с. Раківка Бериславського району Херсонської області, який відбувся 19 липня 2022 року виїхав в російську федерацію, а саме до Краснодарського краю, окрім цього вказана інформація підтверджується рапортом оперуповноваженого СПК Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області, яким мотивується неможливість вручити повістку про виклик підозрюваному ОСОБА_6 .

Встановлено, що ОСОБА_6 у встановленому законом порядку державний кордон не перетинав, на обліку лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває.

12 вересня 2024 року винесено постанову про оголошення ОСОБА_6 в розшук.

Підозрюваний ОСОБА_6 викликався 10.09.2024, 11.09.2024 та 12.09.2024 до органу досудового розслідування для проведення з ним слідчих дій в якості підозрюваного шляхом розміщення повідомлення про виклик на сайті видання «Урядовий кур`єр» та офісу Генерального прокурора України, з причини неможливості вручення їй повідомлення про підозру особисто.

Зібрані у кримінальному провадженні докази беззаперечно вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_6 належним чином повідомлений про проведення стосовно нього досудового розслідування, набуття ним статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні відповідно до повідомлення про підозру від 06.09.2024, про необхідність його явки до слідчого слідчого відділення Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області для проведення процесуальних дій, а також на те, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності на території російської федерації.

Таким чином, існують достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 ухиляється від явки на виклик слідчого, прокурора (не прибув на виклик без поважної причини більше ніж два рази), перебуває на території російської федерації.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 196 КПК України слідчим суддею встановлені такі обставини, щодо заявлених прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Підтверджено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі на території Краснодарського краю російської федерації, тобто на території держави-агресора, переховується від органів досудового розслідування, а в подальшому може переховуватися і від суду оскільки:

- ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, усвідомлюючи тяжкість покарання та не бажаючи нести відповідальність за свої дії, останній згідно показів свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_46 , ОСОБА_28 , встановлено, що ОСОБА_6 після обстрілу с. Раківка Бериславського району Херсонської області, який відбувся 19.07.2022 виїхав в російську федерацію, а саме до Краснодарського краю та переховується від органу досудового розслідування;

- ОСОБА_6 , усвідомлюючи те що ним вчинено особливо тяжкий злочини за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 років, з метою уникнення відповідальності залишив місце свого проживання АДРЕСА_6 , яке деокуповано 11.11.2022 та переїхав в російську федерацію, де переховується від органів досудового розслідування;

- підозрюваний за викликом 10,11,12 вересня 2024 року до слідчого не з`явився;

- 12.09.2024 постановою слідчого ОСОБА_6 оголошено в розшук;

- про можливість переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду також свідчить наявність тісних соціальних зв`язків на території держави-агресора.

Оскільки більшість свідків є односельчанами ОСОБА_6 , її знайомими, використовуючи різноманітну залежність від неї, остання може здійснювати на них вплив, у тому числі і у спосіб, небезпечний для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: підозрюваний може незаконно впливати на свідків.

Крім того, враховуючи викладене, сторона обвинувачення вважає наявними ризики, передбачені п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний, перебуваючи на волі, в умовах збройної агресії проти України та ведення бойових дій, може продовжувати умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, шляхом зайняття посад в окупаційних органах влади, у тому числі в адміністрації державі-агресора тобто продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у вчинені якого підозрюється, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при тому, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, відповідно до частини шостої вказаної статті, не може бути застосований у даному провадженні, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки ті обмеження та обов`язки, що покладаються на особу як підозрювану особу, за своєю природою не здатні належним чином контролювати її поведінку, а отже їх не буде достатньо за наведених вище обґрунтувань.

Захисник хоча і послався на незгоду із заявленим прокурором клопотанням, проте він не навів жодних конкретних аргументів з приводу заявлених прокурором підстав для задоволення клопотання, а також не заперечив належність та допустимість жодного з досліджених слідчим суддею в судовому засіданні доказу.

Доводи захисника щодо недоведеності ризиків для обрання стосовно підозрюваного вказаного запобіжного заходу є непереконливими міркуваннями загального характеру, які випливають із його суб`єктивної оцінки та за своєю суттю є формальними.

Посилання захисника на порушення права підозрюваного на захист при розгляді відповідного клопотання за його відсутності є необґрунтованими з огляду на те, що дане клопотання розглянуто в межах спеціального досудового розслідування, в присутності захисника, а застосований порядок передбачає не остаточне вирішення питання щодо обрання особі запобіжного заходу, а необхідність її доставки до суду в разі її затримання для вирішення питання про застосування відповідного запобіжного заходу впродовж 48 годин або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Тобто при вирішенні остаточного питання щодо тримання підозрюваного під вартою участь останнього, а також його адвоката буде гарантована, чим його право на захист буде забезпечено.

При обранні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя, також відповідно до частини першої статті 178 КПК України оцінює в сукупності такі обставини: вагомість наданих доказів, під час дослідження яких у жодної зі сторін не було зауважень; можливість призначення покарання підозрюваному в разі доведеності вини у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої; відсутність його за місцем проживання; відсутність на його утриманні родини й утриманців; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України; особливий суспільний інтерес у притягненні до кримінальної відповідальності осіб, злочинні дії яких призвели до тимчасової окупації частини суверенної території України.

Визначення строку дії запобіжного заходу, а також визначення розміру застави у даному кримінальному проваджені не здійснюється, з огляду на обмеження встановлені щодо цього відповідно до наведених вище положень кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, враховуючи викладене та зважаючи на доведення прокурором обставин щодо неможливості на даній стадії досудового розслідування запобігти встановленим ризикам без застосування найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави та без визначення строку його дії, у зв`язку з чим клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання - задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення строку його дії та розміру застави.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_6 , і не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складений 18 вересня 2024 року.

Слідчий суддя __________________ ОСОБА_1