Справа № 396/734/20
Провадження № 1-кп/396/22/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.07.2024 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Новоукраїнка Кіровоградської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, освіта середня - спеціальна, не одружений, не працює, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, раніше неодноразово судимий, востаннє:
- 31.05.2023 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 360, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Новоєгорівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, освіта базова загальна середня, не одружений, працює ТОВ "АПК-Сервіс", на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
за участі сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням в інше приміщення, вчинене за попередньюю змовою групою осіб.
Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин.
Судом встановлено, що у вечірній час 01.03.2020 року ОСОБА_3 , приїхав до с. Новоєгорівка Новоукраїнського району, де проживає його знайомий обвинувачений ОСОБА_4 .
В ніч на 02.03.2020 року, точного часу ні судом ні досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , рухалися до магазину та проходячи по АДРЕСА_3 , зустріли на своєму шляху ОСОБА_8 , яка в свою чергу йшла в протилежний бік від свого будинку та достеменно знаючи, що останньої не буде вдома, на зворотному шляху, рухаючись із магазину, вирішили здійснити крадіжку особистого майна з домоволодіння, що по АДРЕСА_4 та в якому проживає ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, маючи корисливий мотив, діючи таємно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 проник на територію домоволодіння по АДРЕСА_4 , а ОСОБА_3 залишився за межами подвір`я. Через деякий час, ОСОБА_4 покликав ОСОБА_3 , та останній підійшов до нього та разом проникли до сараю в якому знаходилася свійська худоба. Знаходячись у приміщенні сараю, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 вийняли із клітки кролицю породи «Метелик», вагою 3,350 кг яку поклали до мішку, після чого взяли двох гусей породи «Сірі», вагою 4 кг кожна, попередньо скрутивши їм голови, які також поклали до мішку. В подальшому залишили територію домоволодіння із викраденим майном.
Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 прийшовши до будинку, що по АДРЕСА_3 , одну гуску запекли та вжили в їжу, іншу попередньо обробивши поклали до холодильника, а кролицю ОСОБА_3 в подальшому забрав із собою до АДРЕСА_5 .
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спричинили потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1000 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, пояснивши, що 01.03.2020 року він перебував в с. Новоєгорівка у власних справах та залишився переночувати у ОСОБА_4 . Того вечора вони розом з ОСОБА_4 вживали пиво та коли скінчилось пиво вони вирішили піти до магазину. Повертаючись додому ОСОБА_4 запропотував йому здійснити крадіжку у потерпілої ОСОБА_8 . ОСОБА_9 на територію подвір"я зайшов ОСОБА_4 , а він пішов за ним. Підійшовши до сараю, ОСОБА_4 взяв двох гусей, а він взяв кролицю та потім повернулись до домоволодіння ОСОБА_4 . В подальшому ОСОБА_4 зарізав гусей та потім одну гуску обпатрали та запекли, а інша залишилась у Білоброва. Вранці він забрав кроля та поїхав до себе додому в с. Мало Помічна. Того ж дня до нього приїхали родичі потерпілої ОСОБА_8 та забрали в нього кроля. Наступного дня до нього додому приїжджали ОСОБА_4 зі своїм батьком та вних відбулась сварка з ними. ОСОБА_4 кидався до нього битись та сказав йому, щоб він взяв вину за скоєну крадіжку на себе. Крім того вказав, що ОСОБА_4 після судових засідань провокував його на бійку, а батьки ОСОБА_10 розповідали, що це він був ініціатором крадіжки у ОСОБА_8 . У скоєному щиро кається, просить суворо не карати.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, пояснивши, що 01.03.2020 року він перебував в себе вдома та потім до нього прийшов ОСОБА_3 з Колечкіним. В подальшому ОСОБА_3 та він купили в магазині пиво, випили його і ОСОБА_11 поїхав до себе додому. Наступного дня ввечері до нього приїхали зять ОСОБА_8 та ОСОБА_12 та посадили його до машини. Перебуваючи в машині його та ОСОБА_3 били, оскільки ОСОБА_11 розповів їм, що це вони здійснили крадіжку гусей та кроля. Крім того вказав, що в нього з ОСОБА_3 були неприязні відносини.
Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 01.03.2020 року вона йшла ввечері близько 20:00 год. селом та на зустріч їй йшли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які запитали в неї чи немає сірників та які потім пішли в напрямку її будинку. Через годину повернувшись додому виявила, що з її сараю зникли двоє гусей та кріль. В її будинку в цей час нікого не було. ОСОБА_13 забрали в ОСОБА_11 , а гусей їй не повернули та шкоду не відшкодували. Крім того вказала, що того дня вона більше нікого не бачила, а ОСОБА_11 розповідав, що вони здійснили крадіжку у неї разом з ОСОБА_10 , а також зазначила, що син запитав у ОСОБА_10 про крадіжку, а він зазначив, що це вони з Коржиком здійснили крадіжку гусей і кроля.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що приїхавши з роботи, теща йому повідомила про крадіжку кроля та гусей, а також зазначила, що в той день вона бачила ОСОБА_11 . В подальшому він поїхав разом з Гармидер Вітею в с. Мало Помічна де проживав ОСОБА_11 та останній їм віддав кролицю, яку вони відвезли до тещі, яка вказала їм що це її кріль. Крім того вказав, що він не застосовував до обвинувачених психологічного або фізичного насильства.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що десь приблизно три роки тому йому зателефонувала мати та повідомила про крадіжку гусей. Наступного дня він разом з ОСОБА_12 поїхали в село Мало Помічна до ОСОБА_11 та він їм повідомив, що знайшов кроля. В подальшому зять зайшов до сараю та виніс кроля, якого вони відвезли до матері та вона їм повідомила, що це її кролиця. Крім того вказав, що ОСОБА_11 залишився в себе вдома.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона є цивільною дружиною ОСОБА_4 та 01.03.2020 року до них в гості прийшов ОСОБА_3 та вони спільно вживали алкогольні напої та в подальшому лягли відпочивати. На наступний день ОСОБА_10 вийшов із хати та сів до автомобіля та потім повернувся з синцем під оком. Крім того вказала, що про крадіжку гусей їй нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона працює в магазині РСТ продавцем та приблизно в 2020 році ОСОБА_18 з Коржиком купляли пиво в магазині перед закриттям.
Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що він є сусідом ОСОБА_20 та ОСОБА_10 є його односельцем. 02.03.2020 року приїхала машина та він чув голос ОСОБА_21 і Роми, які є родичами ОСОБА_8 а також чув що в Гармидер щось вкрали. Крім того вказав, що ОСОБА_18 не було хвилин 20 та він зайшов із синім оком.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні крім показів обвинуваченого ОСОБА_3 та свідків, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними, а саме:
- протоколом огляду місця події від 02.03.2020 року, з фототаблицями відповідно до якого місцем огляду є територія домоволодіння по АДРЕСА_3 , територія домоволодіння огороджена частково на території домоволодіння на відставі 2.5 метра справа від будинку розташований сарай, в якому наявна клітка із сітки рабіца, в якій наявний один кріль біло-коричневого кольору, крім того в приміщенні виявлено індиків в кількості 4 шт.. Зі слів потерпілої ОСОБА_8 зникла одна кролиця біло-коричневого кольору та 2 шт. гуски. Отворів через, які тварини самовільно могли залишити приміщення, не виявлено ( том № 1 а.с. 75-82);
- протоколом огляду місця події від 03.03.2020 року, з фототаблицями, відповідно до якого під час зважування належної потерпілої ОСОБА_8 кролиці породи "Метелик" вага склала 3.350 кг. (том № 1, а.с. 83-89);
- розписка від 03.03.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_8 прийняла на зберігання кролицю біло-коричневого кольору (том № 1, а.с. 90);
- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 03.03.2020 року, саме кролицю породи "Метелик" вагою 3.350 кг, яку передано під зберігальну розписку ОСОБА_8 (том № 1, а.с. 91);
- висновком експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи №1125/20-27 від 16.03.2020 року, відповідно до якого вартість станом на 02.03.2020 року однієї дорослої гуски породи "Сірі" вагою 4 кг., складала 250.00 грн. та вартість однієї дорослої кролиці породи "Метелик" вагою 3.350 кг. складала 500.00 грн. (том № 1, а.с. 92-94);
- протоколом проведення слідчого експеременту від 20.03.2020 року, за участю ОСОБА_3 зі стенограмою, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_3 розповів за яких саме обставин вчинив крадіжку разом з ОСОБА_4 у потерпілої ОСОБА_8 (том № 1, а.с. 97-106);
- висновком експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи№1728/1729/20-27 від 04.05.2020 року, відповідно до якого за матеріалами відеозапису допиту за участю ОСОБА_3 , задана кількість відкритих питань, що не мають активного випереджувального характеру, виключають несамостійність відповідей та стимулюють до змістовного розширення його повідомлень у відповідності з психологічною специфікою спілкування.
Альтернативні питання за своїм змістом є уточнюючими, логічно та послідовно сформульовані вслід за попередніми повідомленнями ОСОБА_3 та не мали впливового характеру на процес реконструкції подій, а навпаки допомогли наблизитись до уточнюючого процесу реконструкцій подій. Кількість питань другорядного характеру є статистично невеликим; частина основних питань вчинила вплив на інформативно-смисловий зміст пояснень які давались безпосередньо ОСОБА_3 щодо досліджуваної ситуації. Комунікативна технологія проведення слідчого експерименту є психологічно згідною: стимулює активність комунікативної діяльності та не має ознак тиску на останнього.
Узагальнюючи результати відеозапису, експерт прийшов до висновку, що ОСОБА_3 на протязі проведення слідчого експерименту від 20.03.2020 за його участю не демонструє розгубленість, пригніченість, тобто не фіксуються характерні прояви приховування інформації. Емоційний фон відповідний досліджуваній ситуації, з жестикуляцією, яка носить характер ілюстрації до мови.
В ході вивчення інформації, виявленої під час перегляду представленого відеозапису слідчого експерименту від 20.03.2020 за участю підозрюваного ОСОБА_3 виявлені слідуючи ознаки, які вказують на ймовірну психологічну достовірність свідчень про які він повідомляв та відтворював на місцевості:
- інформація надавалась хронологічно впорядкованою, з подробицями про які міг знати тільки сам ОСОБА_3 , покази не суперечили між собою;
- наявність просторової інформації: де відбувалось, дії кожного учасника досліджуваної події;
- можливість детально реконструювати події по інформаційно - смисловому змісту отриманих від ОСОБА_3 свідчень про подію яка досліджується (том № 1, а.с. 107-110);
- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 17.04.2020 року, відповідно до якої лазерний носій інформації DVD-R диск "VIDEX excellenti" 16-х 4,7 GB 120 MIN, визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження (том № 1, а.с. 112);
- висновком експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи №1806/1807/20-27 від 04.05.2020 року, відповідно до якого за матеріалами відеозапису одночасного допиту між свідком ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 від 17.04.2020, слідчим задана кількість відкритих питань, що не мали активного випереджувального характеру, виключали несамостійність відповідей та стимулювали до змістовного розширення повідомлень допитуваних у відповідності з психологічною специфікою спілкування. Альтернативні питання за своїм змістом є уточнюючими та сформульовані вслід за попередніми повідомленнями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Комунікативна технологія допиту є психологічно згідною: стимулює активність комунікативної діяльності зі сторони слідчого та не має ознак тиску на допитуваних.
За експертним аналізом статистична більшість заданих питань фіксувалось зі сторони захисту, які за характером були навідними та включали в себе відповіді на питання для ОСОБА_4 , а іноді такі, які подавляли відповіді саме підозрюваного ОСОБА_3 , (докладний опис про задані питання викладено в дослідницькій частині).
Комунікативна діяльність ОСОБА_3 в ході одночасного допиту між ним та ОСОБА_4 проведеного 17.04.2020 із застосуванням відеозапису, характеризується наявністю у нього стійких проявів індивідуально-психологічних особливостей: контактний, неагресивний; поводиться адекватно ситуації слідчої дії; схильний до співпраці; емоційний фон настрою рівний; інтелектуальні процеси та когнітивні функції не порушені: мислення ясне, чітке, послідовне, пояснення надає без примусу і навідних запитань; говорить переконливо, без сумніву, не плутається в показах, логічно вибудовуючи і відтворюючи картину того, про що ставились питання учасниками спілкування. Надає розгорнуті, детальні пояснення; виявляє помірну активність в жестикуляції, яка носить ілюстративний характер до мови; координація рухів не порушена, увага не розсіяна, зосереджена; тон голосу рівний. Загальний порівняльний аналіз мови та поведінки свідка ОСОБА_3 в ході його допиту, не виявив тем (питань), що представляють для нього труднощі та такі, які вказують на зміни в психоемоційному стані, що в свою чергу свідчить про надання ним достовірних показів відносно досліджуваної теми.
Результати проведеного комплексного порівняльного аналізу відеозапису одночасного допиту, проведеного 17.04.2020 за участю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , з метою оцінки змістовних та якісних характеристик їх показів, дозволяють експерту зробити висновок про наявність ознак психологічної недостовірності у мовній та поведінковій діяльності ОСОБА_4 . Так, схематизм його показів та їх логічно-спрощений характер, відсутність в них деталізації, а також обмеження в самостійному та детальному викладенні інформації негативно вплинуло на інформативний зміст, повноту та достовірність відповідно наданих ним показів.
В цілому були виявлені наступні особливості емоційного стану і поведінки ОСОБА_4 : не контактний, демонструє формально-пасивний стиль спілкування, загальний емоційний фон настрою пригнічений, обмежена жестикуляція; виявляється вичікувальна, оборонна позиція; відсутність схильності до самостійного продовження мови, потреба в навідних питаннях та очікування допомоги від сторони захисту: діалог між ОСОБА_4 та його захисником становив більшу частину допиту в порівнянні зі спілкуванням зі слідчим. І як результат, загальний настрій ОСОБА_4 характеризується як закритий - з елементами смислового та контрольного бар`єрів, а також з характерними рисами психоемоційної напруженості, що в свою чергу свідчить про високу ймовірність прикриття ОСОБА_4 дійсної інформації відносно ймовірної безпосередньї своєї участі в досліджуваних подіях (том № 1, а.с. 113-117).
Не є документами в розумінні ст.99 КПК України, та доказами у справі відповідно до положень ст. 84 КПК України: витяг з ЄРДР.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. Дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням в інше приміщення, вчинена за попередньюю змовою групою осіб.
Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_4 , який заперечує свою причетність до скоєного, суд вважає, що останній заперечує факт своєї вини у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з метою ухилення від відповідальності за скоєний злочин та покращення свого процесуального становища, так-як він розуміючи, що скоїв тяжкий злочин, повинен нести відповідальність згідно закону. Натомість його причетність до скоєного злочину підтверджується поясненями обвинуваченого ОСОБА_3 , в судовому засіданні, а також поясненнями відображеними в стенограмі додатку до протоколу проведення слідчого експеременту від 20.03.2020 року, який посвідчив, що саме ОСОБА_4 запропонував піти до сараю потерпілої ОСОБА_8 відкрив його та першим зайшов до приміщення, та брав гусей. Факт достовірності наданих пояснень обвинуваченим ОСОБА_3 встановлено висновком експерта №1728/1729/20-27, натомість висновок експерта №1806/1807/20-27 вказує, на високу ймовірність прикриття обвинуваченим ОСОБА_4 дійсної інформації щодо участі в досліджуваних подіях.
Всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.
Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання необхідне і достатнє для їх виправлення і попередження скоєння ними нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, розмір шкоди, дані, що характеризують особу обвинувачених, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинувачених до вчиненого ними діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення відповідно до ст. 12 КК України - скоєно тяжкий злочин.
Дослідивши дані про особу обвинувачених, судом встановлено: що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, не працює, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, фізично здоровий і придатний до фізичної праці, на «Д» обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває,раніше неодноразово судимий, востаннє: 31.05.2023 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 360, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
Обставиною, що пом`якшує покарання передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання передбачена ст. 67 КК України - вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Згідно досудової доповіді та висновку Новоукраїнського РВ філії ДУ "Центр пробації", вважають, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, хоча і становить високу небезпеку для суспільства. У разі якщо суд дійде висновку про звільнення парвопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків передбачених п. 1.1, 1.2 ст. 76 КК України. Ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України.
Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
На підставі ст.65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи встановлені обставини, оцінюючи докази провадження, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, а також враховуючи стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 , суд дійшов висновку та вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 за доцільне призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.
Крім того в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.05.2023 року визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 360 КК України та на підставі ч.1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік.
Статтею 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів. Суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань в межах, визначених частиною 2 цієї статті. За цими ж правилами призначається покарання, якщо після ухвалення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому до ухвалення попереднього вироку. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 199/1496/17 кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.
Таким чином, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 інкриміноване йому діяння вчинив - 01.03.2020 року, тобто до постановлення стосовно нього вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.05.2023 року, суд, при призначенні ОСОБА_3 покарання застосовує положення ч.4 ст.70 КК України.
Разом з тим, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, те, що ОСОБА_3 є раніше судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, дане кримінальне правопорушення вчинив до постановлення попереднього вироку, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої, вартість викраденого майна, з урахуванням досудової доповіді, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, із звільненням його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на певний термін, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки в силу встановлених під час розгляду даного кримінального провадження обставин, суд вважає, що він як особа не становить такої небезпеки, що свідчить про його необхідність ізоляції від суспільства. Враховуючи всі встановлені обставини та дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , спосіб його життя, суд приходить до переконання, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства протягом іспитового строку, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і буде відповідати основним засадам та принципам індивідуалізації, обгрунтованості, гуманності, законності та справедливості призначення покарання, та дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії та стати на шлях виправлення в результаті проведення органами пробації профілактичних заходів.
Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, працює ТОВ "АПК-Сервіс", на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, фізично здоровий і придатний до фізичної праці, на «Д» обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання передбачені ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання передбачена ст. 67 КК України - вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Згідно досудової доповіді та висновку Новоукраїнського РВ ДУ "Центр пробації" вважають, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення парвопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків передбачених п. 1.1, 1.2 ст. 76 КК України. Ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.
Суд приймає до уваги досудові доповіді уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України.
Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, однак, враховуючи тяжкість та обставини вчиненого правопорушення, а також особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Як вбачається із ухвали судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.07.2023 року ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 21.07.2023 року та по теперішній час він перебуває під вартою.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, тому на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_3 слід зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 21.07.2023 року по 16.07.2024 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання до вступу вироку в законну силу.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, застосований згідно ухвали судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.07.2023 року та неодноразово продовжений ухвалою судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області, з врахуванням звільнення його від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне змінити на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов"язання до набрання вироком законної сили, поклавши наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою, у випадку зміни місця проживання негайно повідомити суд.
Враховуючи вимоги ст.377 КПК України, згідно якої, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання, з огляду на застосування щодо обвинуваченого звільнення від покарання з випробуванням і зміну відносно нього запобіжного заходу на особисте зобов"язання, ОСОБА_3 слід негайно звільнити з-під варти в залі суду.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.05.2023 року більш суворим покаранням призначеним за даним вироком та визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
В силу ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_3 змінити з тримання під вартою на особисте зобов"язання, який застосувати до набрання вироком законної сили, з покладанням обов`язків:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- у випадку зміни місця проживання негайно повідомити суд.
ОСОБА_3 негайно звільнити з-під варти в залі судового засідання.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:
- кролиця, породи «Метелик» біло-коричневого кольору, вагою 3.350 кг, яка передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 - залишити потерпілій ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: ОСОБА_1