єдиний унікальний номер справи 546/751/24
номер провадження 1-кп/546/107/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Решетилівка кримінальне провадження № 0000255, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 червня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Штанівка Білопільського району Сумської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не маючого утриманців, проживаючого у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5 , офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не інваліда, не депутата, раніше судимого:

- 22.08.2014 Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.02.2016 в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення в період з 23.11.2013 по 04.11.2014 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Звільненого 12.12.2022 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :

26 червня 2024 року близько 11 год ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_4 , правомірно перебуваючи за місцем проживання їхніх спільних знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на подвір`ї домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , на ґрунті непорозумінь через спілкування потерпілої ОСОБА_4 зі співмешканкою ОСОБА_6 - ОСОБА_5 , вступили у словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 виник прямий умисел на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_6 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 26 червня 2024 року близько 11 год на подвір`ї домоволодіння за вищевказаною адресою наніс ОСОБА_4 кулаком правої руки один удар в ділянку лівого плеча та один удар кулаком лівої руки у ділянку правого плеча.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 187 від 02.07.2024 ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців обох верхніх кінцівок, які кваліфікуються за ступенем тяжкості кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне нанесення потерпілій ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень.

Окрім того, 26 червня 2024 року близько 20:00 год ОСОБА_6 , в порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно вчинив фізичне насильство по відношенню до своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , із якою на той час спільно проживав однією сім`єю, не перебуваючи у шлюбі між собою, тобто вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством, щодо особи, з якою перебував у сімейних відносинах, за наступних обставин.

Так, 26 червня 2024 року близько 20:00 год ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_5 , правомірно перебуваючи за місцем проживання їхніх спільних знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на подвір`ї домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , на ґрунті непорозумінь через неприпустимий, на думку ОСОБА_6 , спосіб життя ОСОБА_5 та спілкування з подругами, вступили в словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 виник прямий умисел на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 26.06.2024 близько 20:00 год на подвір`ї домоволодіння за вказаною вище адресою наніс ОСОБА_5 кулаком правої руки один удар в ділянку лоба зліва, а потім узяв до рук дерев`яний стілець зі спинкою, на якому до цього сидів, та наніс ним ОСОБА_5 ще один удар в ділянку голови.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 186 від 02.07.2024 ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця лобної ділянки зліва та забійної рани тім`яної ділянки зліва, які кожне окремо кваліфікуються за ступенем тяжкості, як легке тілесне ушкодження та легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне нанесення потерпілій ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

26 липня 2024 року під час досудового розслідування між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з одного боку та підозрюваним ОСОБА_6 з іншого боку за участі захисника ОСОБА_7 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 135 від 31.10.2017), за ініціативою потерпілих укладена угода про примирення. Зі змісту угоди про примирення вбачається, що обставини вчинення кримінальних правопорушень повністю відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, та ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України.

Сторони угоди узгодили міру покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України сторони угоди узгодили порядок визначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши остаточне покарання у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень. Наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди сторонам угоди роз`яснені та зрозумілі.

У підготовче судове засіданні з`явилися прокурор, потерпілі, обвинувачений та його захисник.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що є подругою ОСОБА_5 , яка на момент скоєння побиття проживала у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_6 Підтвердила обставини скоєного. Вказала, що добровільно уклала угоду про примирення з обвинуваченим, угода була укладена за її ініціативою. Вказала, що добровільно уклала угоду про примирення з обвинуваченим, угода була укладена за її ініціативою. Зазначила, що примирилася з обвинувачем та претензій до нього не має. Просила суд затвердити угоду про примирення, призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання. Підтвердила, що наслідки укладення та затвердження угоди їй цілком зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що проживалє у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_6 Підтвердила обставини скоєного. Вказала, що добровільно уклала угоду про примирення з обвинуваченим, угода була укладена за її ініціативою. Зазначила, що примирилася з обвинувачем та претензій до нього не має. Просила суд затвердити угоду про примирення, призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання. Підтвердила, що наслідки укладення та затвердження угоди їй цілком зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що в повному обсязі беззастережно визнає свою провину у вчиненні даних кримінальних правопорушень, підтверджує обставини їх вчинення в обсязі, визначеному обвинувальним актом та угодою. Зазначив, що дані кримінальні правопорушення вчинив щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою проживає у фактичних шлюбних стосунках, та її подруги ОСОБА_4 . З потерпілими примирився, вони не мають до нього претензій. Вказав, що угода була укладена добровільно за ініціативою потерпілих. Просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджену нею міру покарання. Зазначив, що наслідки укладення угоди та її невиконання йому зрозумілі, перешкоди щодо виконання умов угоди відсутні, оскільки він має доходи від неофіційних підробітків.

Захисник ОСОБА_11 підтримав угоду та просив її затвердити, підтвердивши добровільність позиції щодо її укладення та зазначив, що угода відповідає вимогам КПК України, перешкоди в її затвердженні відсутні.

Прокурор не заперечувала проти затвердження угоди про примирення. Зазначила, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Підстави для відмови у затвердження даної угоди відсутні. Зазначила, що процесуальні витрати у справі відсутні. Запобіжний захід не обирався та підстави для його обрання відсутні. Просила вирішити питання щодо речового доказу дерев`яного стільця, який повернути власнику ОСОБА_8 .

Вивчивши матеріали справи, заслухавши потерпілих, обвинуваченого та його захисника, а також думку прокурора, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальними проступками. Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України.

Судом встановлено, що угода про примирення була укладена за ініціативою потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, які кримінальним законом віднесені до кримінальних проступків та одне з яких пов`язане з домашнім насильством, що підтверджується заявами потерпілих від 26.07.2024.

Обвинувачений ОСОБА_6 добровільно, беззастережно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень. При цьому, як обвинувачений, так і потерпілі, погоджуються на призначення покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень, остаточно визначивши покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Кримінальними правопорушеннями потерпілим матеріальні збитки не завдано. Під час досудового розслідування та в суді потерпілими цивільний позов не заявлено, жодних претензій до обвинуваченого не мають, з ним примирилися.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпілі цілком розуміють права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, а також можливість притягнення до кримінальної відповідальності за умисне невиконання угоди. Наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України також роз`яснені потерпілим.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосуванням насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про примирення не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальними проступками, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_6 раніше судимий, зі слів обвинуваченого розлучений, проживає у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_5 , не має утриманців, офіційно не працює, не являється інвалідом, до лікаря психіатра за медичною допомогою не звертався, звертався до лікаря нарколога,негативні характеризуючі ознаки відсутні, свою вину у скоєному визнав повністю, потерпілі не мають до нього претензій.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 не встановлено. Обставинами, які обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, та розміру покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України, а також правилам призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень згідно з нормами статті 70 КК України.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про примирення із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільні позови не заявлені. Процесуальні витрати у справі відсутні.

Постановою старшого дізнавача СД ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_12 від 10.07.2024 у даному кримінальному провадженні визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження дерев`яний стілець розмірами: найбільша висота 0,8м, висота ніжок до сидіння 0,44м, розмір сидіння 0,36мх0,36м, який згідно з охоронною розпискою від 10.07.2024 переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 .

Питання щодо речового доказу визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, керуючись ст. ст. 100, 314, 369-371, 373-376, 393-395, 468, 469, 471, 473-475, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Угоду про примирення від 26 липня 2024 року, укладену між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_6 за участі захисника ОСОБА_7 - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання:

-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

-за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ по справі, а саме:

- дерев`яний стілець розмірами: найбільша висота 0,8м, висота ніжок до сидіння 0,44м, розмір сидіння 0,36м х 0,36м, - повернути власнику ОСОБА_8 .

Роз`яснити ОСОБА_6 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частини вироку проголошені судом на підставі ч. 15 ст. 615 КПК України.

Копію повного тексту вироку негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1