Справа № 521/2673/24
Номер провадження:1-кс/521/2148/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2024 року м. Одеса
В С Т А Н О В И В:
Процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Малиновської окружної прокуратури м. Одеси.
Попередня правова кваліфікація кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 307 КК України.
Підставою для початку розслідування слугувало те, що до відповідного територіального підрозділу 08.01.2024 року надійшов рапорт оперуповноваженого СКП Відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області про те, що коло осіб займаються незаконним збутом наркотичних засобів на території Хаджибейського району м. Одеси.
09.05.2024 року гр. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, досудове розслідування триває.
За наявною інформацією Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, встановлено, що ОСОБА_5 має у власності від 25.04.2023 року транспортний засіб марки та моделі «Mersedes-Benz 200», д.з. НОМЕР_1 , номер кузова(шасі): НОМЕР_2 .
Враховуючи викладене, виникла необхідність у накладанні арешту на майно підозрюваного, з метою забезпечення подальшої можливої конфіскації майна як виду покарання у разі притягнення особи до відповідальності.
Орган досудового розслідування просить клопотання розглянути за відсутністю підозрюваного та його захисник, з метою забезпечення арешту майна.
Разом із клопотанням слідча надала заяву з якої вбачається, що вона позбавлена можливості прибути у судове засідання через значну завантаженість, відтак просить розглянути клопотання за її відсутності.
Власник (володілець) майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, у судовому засіданні участі не приймав.
Розглянувши клопотання, дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до наступного.
Стаття 170 КПК України встановлює, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном для забезпечення можливої конфіскації майна.
При цьому, згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України з вказаною метою арешт може накладатись лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Водночас, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України. До таких ризиків відноситься можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.
Також положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.
ОСОБА_5 повідомлено про йому про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якої встановлює додаткове покарання як конфіскацію майна.
Так, дослідивши додані до клопотання матеріали, обставини вчинення кримінальних правопорушень, що розслідуються та можливу роль ОСОБА_5 у них, не вирішуючи питання про доведеність його вини та правильність кваліфікації дій особи, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах (документи, що додаються до клопотання), слідчий суддя переконався в тому, що аналіз представлених матеріалів пов`язує підозрюваного з кримінальними правопорушеннями, доводячи причетність до нього в такій мірі, що виправдовує подальше розслідування, а тому приходить до висновку, що аналіз наданих документів об`єктивно зв`язують підозрюваного його з вказаним кримінальним провадженням на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження.
Зважаючи на обставини, що розслідуються у межах цього кримінального провадження щодо підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, майно якого, у разі встановлення його вини за вироком суду, може бути конфісковане, можливість відчуження ним вказаного майна є обґрунтованою та реальною.
З накладенням арешту можливість особи розпоряджатись відповідним майном на власний розсуд та відчужувати його на користь третіх осіб втрачається. Отже у такий спосіб, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його відчуження
Відтак, з метою збереження майна та запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, використання, відчуження, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що воно може бути використане з метою забезпечення можливої конфіскації в разі подальшого засудження ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України, слідчий суддя дійшов висновку, що є підстави для накладення арешту на належний йому транспортний засіб, яки не відноситься до переліку майна, що не підлягає конфіскації.
На підставі викладеного, враховуючи, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження майна та інших негативних наслідків, що можуть перешкодити меті кримінального провадження, отже клопотання слідчої підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 - 173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на транспортний засіб марки та моделі «Mersedes-Benz 200», д.з. НОМЕР_1 , номер кузова(шасі): НОМЕР_2 .
Заборонити розпоряджатись, відчужувати та користуватись зазначеним майном.
Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити органу досудового розслідування, в порядку, передбаченому Постановою КМУ №1104 від 19.11.2012 року.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1