ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/12090/24

Провадження № 11-кп/4820/585/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з: ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження № 0004396 від 28 грудня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 липня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 25 липня 2024 року:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Томашівка Дунаєвецького району Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_6 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за наступних обставин.

Так, 18 березня 2014 року відповідно до Указу Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.

Згідно з абзацом 5 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21 жовтня 1993 року особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином в Україні діє особливий період.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12 травня 2015 року та відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався Указами Президента України, зокрема від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 7 листопада 2022 року № 757/2022, від 6 лютого 2023 року № 58/2023, від 1 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 року № 451/2023, від 06 листопада 2023 року № 734/2023, кожного разу строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 7113 від 03 березня 2022 року, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року оголошено загальну мобілізацію, в тому числі і на території Хмельницької області.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21 жовтня 1993 року під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки зазначені в повістках.

ОСОБА_6 11 липня 2023 року відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року, будучи військовозобов`язаним, з метою постановки на військовий облік прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , 11 липня 2023 та 26 липня 2023 року пройшов військово-лікарську комісію, за результатами проходження якої визнаний обмежено придатним за станом здоров`я до військової служби.

Встановивши відсутність обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року, які надавали б ОСОБА_6 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 в приміщенні центру, що за адресою: АДРЕСА_2 , на ім`я ОСОБА_6 складено повістку на відправку до військової частини НОМЕР_1 та роз`яснено її зміст, а саме необхідність прибуття 04 листопада 2023 року о 08 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_4 за вищевказаною адресою, для подальшого відправлення для проходження військової служби під час мобілізації, а також повідомлено про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 7113 від 03 березня 2022 року.

Разом з тим ОСОБА_6 , будучи військовозобов`язаним, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_6 , 01 листопада 2023 року об 11 год. 46 хв. в присутності представників центру відмовився від отримання повістки, у зв`язку із чим складено акт відмови від отримання та підписання повістки для відправлення у військову частину НОМЕР_1 на 04 листопада 2023 року, при цьому ОСОБА_6 було повідомлено дату та час коли необхідно з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки у військову частину.

У подальшому ОСОБА_6 , діючи умисно, не бажаючи виконувати свій конституційний обов`язок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних причин, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 7113 від 03 березня 2022 року, не прибув на визначений час та дату, які вказані у вищезазначеній повістці, до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити та застосувати до нього положення ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Свої вимоги аргументує тим, що судом при призначенні покарання неправильно враховано його визнання вини, розкаяння, активне сприяння у розкритті злочину, позитивну характеристику та міцні соціальні зв`язки.

Звертає увагу, що він за станом здоров`я є обмежено придатним до військової служби, що підтверджується відповідним висновком ВЛК від 11 липня 2023 року.

До початку апеляційного розгляду обвинувачений змінив апеляційні вимоги, в яких просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки та закрити кримінальне провадження.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах поданих змін до апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що доводи про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України є обґрунтованими та заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Стаття 48 КК України передбачає дві самостійні підстави звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності. Таке звільнення може мати місце, коли внаслідок зміни обстановки вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність або особа перестала бути суспільно небезпечною.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 161/1390/19 (провадження № 51-5089км19) особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, є нетяжким.

Також, як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_6 від слідства або суду не ухилявся, в повному обсязі визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні двох малолітніх дітей, громадський порядок не порушує, спиртними напоями не зловживає, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, з моменту вчинення злочину і до розгляду справи апеляційним судом, ніяких злочинів чи адміністративних правопорушень не вчиняв.

Разом з тим, відповідно до довідки форми 5 від 06.10.2024 року солдат ОСОБА_6 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 03.10.2024 року по даний час.

Отже, з моменту прийняття на військову службу, а саме з 03 жовтня 2024 року, ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Колегія суддів вважає, що перебування ОСОБА_6 на військовій службі позитивно на нього впливає та робить маловірогідним вчинення ним нового однорідного злочину.

Такі позитивні зміни в житті обвинуваченого, пов`язані із захистом державного суверенітету та територіальної цілісності, на думку апеляційного суду, суттєво впливають на його поведінку та з великою долею ймовірності свідчать, що вказана особа в майбутньому не буде вчиняти кримінальні правопорушення і перестала бути суспільно небезпечною.

У зв`язку з цим, доцільність застосування до ОСОБА_6 заходів кримінально-правового впливу відпала.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, а кримінальне провадження за ст. 336 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 липня 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, на підставі ст.48 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004396 від 28 грудня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Речові докази: облікову картку, картку обстеження та медичного огляду, довідку військово-лікарської комісії військовозобов`язаного ОСОБА_6 , повістку на ім`я останнього, акт відмови від отримання повістки, рапорт повернути ІНФОРМАЦІЯ_6 , долучивши замість них до кримінального провадження їх завірені копії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3