ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2102/24 Справа № 197/571/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

21 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг матеріали кримінального провадження № 0000077 за ч. 1 ст. 115 КК Українивідносно ОСОБА_7 , за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Згідно до вироку суду, 09.05.2021 року у денний час доби, приблизно в період з 19:00 години до 19.30 години ОСОБА_7 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився за місцем свого проживання в приміщенні житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де між останніми виникла сварка на побутовому ґрунті, внаслідок якої у ОСОБА_7 , раптово виник умисел на заподіяння смерті ОСОБА_10 , з мотивів гострої неприязні.

Діючи з цією метою, ОСОБА_7 , взяв з однієї з кімнат будинку кухонний ніж та таким чином підшукав собі знаряддя вбивства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , знаходячись в коридорі будинку АДРЕСА_1 , приблизно в період з 19:00 години до 19.30 години 09.05.2021 року, діючи з мотивів гострої неприязні до ОСОБА_9 , умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_9 , та бажаючи їх настання, тримаючи ніж в руці наніс потерпілій ОСОБА_9 , лезом ножа один удар в область грудної клітини зліва, внаслідок отриманих, не сумісних з життям тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_9 в короткий проміжок часу померла на місці злочину.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1170 від 01.06.2021 року смерть ОСОБА_11 настала від проникаючого - колото різаного поранення передньо-бічної стінки грудної клітки ліворуч з ушкодженням серця та легені, яке ускладнилось гострою крововтратою та гемопердикардом, дане поранення утворилось незадовго до настання смерті.

На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року скасувати. Зазначає, що він не вбивав потерпілу. Вказує, що суд І інстанції порушив його права, оскільки він нічого не чув під час дебатів в суді І інстанції, в режимі відеоконференції. Зазначає, що працівники поліції з самого початку примусово змусили його, щоб він зізнався в тому, що не скоював, били його. Вказує, що він тяжко хворіє, є інвалідом ІІІ групи. Зазначає, що експертиза показала, що на його одязі знайдено його кров, а не кров потерпілої.

В своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить вирок Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року змінити, у вступній частині вироку зазначити, що розглянуто кримінальне провадження № 0000077, а також у резолютивній частині вироку зазначити положення ч.ч. 6, 7 ст. 376 КПК України, а в іншій частині вирок залишити без змін.

Потерпіла ОСОБА_12 повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду справи або про бажання приймати участь під час апеляційного розгляду, не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та заперечувала проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд, ухвалюючи вирок, відповідно до ст. 368 КПК України, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та суду пояснив, що потерпілу не вбивав, 09.05.2021 року був поминальний день, вони випивали з загиблою, потім посварилися з нею, вона сказала, що піде від нього до сусідньої частини будинку, і пішла, це було близько 16 години. Близько 19 години він вирішив піти до неї і виявив, що вона лежить в коридорі сусідньої частини будинку мертва. Він повернувся в свою частину будинку, випив горілки для хоробрості і пішов до сусідки, а від неї до сестри, після чого викликали поліцію. Він нічого на місці біля трупу не чіпав, що там взагалі було-не пам`ятає

Відповідно до вимог статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За змістом статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання та інше. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.

Що свідчить, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає наявність сукупності обставин справи, встановлених під час судового розгляду, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_7 як в суді І інстанції, так і при апеляційному розгляді, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на думку колегії суддів, його вина підтверджується поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами, які досліджені судом першої інстанції, яким дана відповідна правова оцінка та обґрунтовано покладені в основу вироку.

На думку колегії суддів, суд І інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку пояснення потерпілої та свідків, які в повній мірі підтверджують провину обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_12 в суді І інстанції показала, що загибла була її донькою. Вона знає, що донька з обвинуваченим постійно зловживали спиртними напоями, влаштовували сварки, тощо. Обвинувачений був агресивний, часто бив доньку, міг ганятися за нею з сокирою, тощо. На місці події вона не була, як відбувалися події не знає.

Так, свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні суду І інстанції пояснила, що проживає неподалік від будинку, де жив обвинувачений. 09.05.2021 року вона була вдома, загавкав собака, вона побачила обвинуваченого, він був випивший. Він підійшов до неї і сказав: «Я зарізав ОСОБА_14 ». Вона сказала йому, щоб він йшов до своєї сестри ОСОБА_15 , він пішов. Пізніше вона побачила, як він з сестрою йшов мимо її будинку і його сестра попросила, вона пішла з ними. Будинок, де жила загибла з обвинуваченим, на 3 господарі. Загибла була в «чужій» частині хати, сидячи. Вона помацала ОСОБА_16 його не було. Сестра обвинуваченого з вулиці викликала поліцію. ОСОБА_7 пішов у свою частину хати, а вони на вулиці чекали поліцію. Загибла сиділа в куті в коридорі біля дверей, прямо коло порога. Вона не заходила всередину, бачила це через поріг. Притулила загиблий палець до шиї і сказала, що вона, начебто, мертва. Загибла була бліда. Ніяких тілесних ушкоджень на ній вона не бачила.

Свідок ОСОБА_15 в суді І інстанції відмовилася надавати будь-які свідчення на підставі ст. 63 Конституції України, оскільки обвинувачений є її рідним братом. При цьому, в ході досудового розслідування ОСОБА_15 надавала покази, аналогічні по суті показам свідка ОСОБА_13 в частині того, що 09.05.2021 року її брат (обвинувачений) у стані алкогольного сп`яніння прийшов до неї та повідомив, що зарізав співмешканку, однак, оскільки в суді вказаний свідок відмовилася давати свідчення стосовно свого близького родича, суд не може приймати вказані свідчення, надані в ході досудового розслідування, в якості доказу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що з рапорту від 09.05.2021 року вбачається, що 09.05.2021 року о 19:49 годині надійшло повідомлення ОСОБА_15 зі служби 102, що 09.05.2021 року о 19:48 годині, за адресою: АДРЕСА_1 , її брат ОСОБА_7 . зарізав співмешканку ОСОБА_11 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що покази потерпілої підтверджують, що обвинувачений у стані сп`яніння міг застосувати і застосовував неодноразово до потерпілої фізичне насильство а також неодноразово погрожував застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя (сокири), а показами свідків доводиться факт вчинення даного вбивства саме обвинуваченим ОСОБА_7 , оскільки, згідно даних показів, ОСОБА_7 безпосередньо після вбивства та перед виявленням трупу потерпілої, сам прийшов до свідка ОСОБА_13 та признався, що вбив потерпілу. Цими ж свідченнями спростовується позиція ОСОБА_7 про те, що він потерпілу не вбивав і вона пішла з дому після сварки, після чого, нібито, через досить тривалий час він виявив її тіло.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку покази потерпілої та наведених свідків, які надали покази під присягою, ніяких протиріч в їх показах не встановлено, а тому ставити під сумнів їх правдивість, немає підстав.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року наголошує, що при оцінки доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумнім сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції також обґрунтовано поклав в основу вироку письмові докази, які поза розумних сумнівів підтверджують провину обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, узгоджуються між собою та з поясненнями наведених свідків, які є послідовними та логічними.

Відповідно до протоколу огляду місця події з додатками від 09.05.2021 року, яким, зокрема, зафіксовано обстановку місця скоєння злочину та (зокрема) зазначено, що при огляді житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , в приміщенні веранди, при вході зліва на підлозі виявлено труп ОСОБА_11 , 1968 р.н., у якої в районі 4,5 міжребер`я ліворуч попередньої пахової лінії виявлено одну рану клиноподібної форми з гладкими стінками. Між ногами трупу виявлено та вилучено предмет, схожий на ніж з темно-коричневим руків`ям, в кімнаті № 2 виявлено та вилучено предмет схожий на ніж з ізольованим руків`ям. Крім того, під час огляду вилучено слід папілярних ліній з предмета схожого на ніж з темно-коричневим руків`ям, зрізи нігтьових пластин та зіскоби з долонь трупу.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується висновком судово-медичної експертизи за № 1170 від 01 червня 2021 року трупа ОСОБА_11 , відповідно до якого смерть ОСОБА_11 настала від проникаючого - колото різаного поранення передньо-бічної стінки грудної клітки ліворуч з ушкодженням серця та легені, яке ускладнилось гострою крововтратою та гемопердикардом, дане поранення утворилось незадовго до настання смерті.

При судово-медичній експертизі трупа виявлено одиночне проникаюче колото-різане поранення передньо-бічної стінки грудної клітки ліворуч та колото-різана рана в середній третині лівого стегна по передній поверхні. Колото - різана рана грудної клітки переходить у прямолінійний раневий канал, направленням спереду назад, зліва на право, що за своїм шляхом ушкоджує підшкірну клітковину, міжреберний м`яз, навколосерцеву сорочку, верхню долю лівої легені, лівий шлуночок серця та закінчується в порожнині лівого шлуночку; загальна довжина ранового каналуне менше 10 см. Дане поранення утворилося прижиттєво, незадовго до настання смерті від дії плаского клинкового предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями, про що свідчить гострі кінці рани, рівні не осадженні краї, прямовисні стінки, переважання довжини рани над шириною, згідно даних медико-криміналістичного дослідження, слідоутворююча частина якого має ширину на протязі поринулої частини близько 12,8мм та гостре лезо і «П» - подібний обушок, шириною не менше 1 мм. Колото-різана рана в середній третині лівого стегна по передній поверхні, утворилася прижиттєво, незадовго до настання смерті від дії предмету, що володіє колюче- ріжучими властивостями.

Виявлені тілесні ушкодження, у вигляді одиночного проникаючого колото-pi даного поранення грудної клітки із ушкодженням серця та лівої легені, перебуває в причинному зв`язку з настанням смерті. Виявлене ушкодження, у вигляді сліпого колото-різаного поранення в середній третині лівого стегна по передній поверхні, не перебуває в причинному зв`язку з настанням смерті.

При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_9 , виявлено етиловий спирт в концентрації 2,63 проміллє, що стосовно живих осіб відповідає сильному алкогольному сп`янінню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що вказаним висновком експертизи не лише встановлено причину настання смерті потерпілої, а і встановлено загальні ознаки знаряддя злочину, які співпадають з загальними ознаками ножа, виявленого та вилученого з місяця скоєння злочину при огляді, а також цим же висновком експертизи підтверджуються покази обвинуваченого в частині того, що перед сваркою з потерпілою вони спільно вживали алкогольні напої та перебували у стані сп`яніння.

Колегія суддів вважає, що суд І інстанції обґрунтовано послався в своєму вироку, як на доказ провини обвинуваченого ОСОБА_7 , на висновок судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/104-21/15364-Д від 13.05.2021 року, згідно якого, слід пальця руки розмірами 17x34 мм, вилучений 09.05.2021 року при проведення огляду місця скоєння злочину, за адресою: АДРЕСА_1 , з поверхні ножа з темно-коричневим руків`ям, залишений вказівним пальцем правої руки ОСОБА_7 .

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що вказаний відбиток пальця руки обвинуваченого ОСОБА_7 на ножі, який було виявлено поряд з трупом, не міг потрапити на вказаний ніж після її смерті чи виявлення трупу, оскільки згідно свідчень самого ж обвинуваченого ОСОБА_7 , після виявлення трупу потерпілої ніяких речей біля неї він не торкався, не чіпав нічого і взагалі не звертав уваги, які предмети та речі перебували поряд з тілом.

Відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизі № СЕ-19-21/21071-БД від 17.08.2021 року, на клинку ножа з темно-коричневим руків`ям, вилученого з місця вчинення злочину, виявлено сліди крові людини, які за генетичними ознаками збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_11 .

Згідно з висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 56 від 01.06.2021 року, на штанах, джемпері та куртці, вилучених 09.05.2021 року у ОСОБА_7 , під час його затримання, виявлені сліди крові людини.

На думку колегії суддів, суд І інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що ніяких тілесних ушкоджень, від яких могла б виникнути кровотеча, у самого обвинуваченого в ході проведення судово-медичної експертизи не виявлено, і, отже, це могла бути тільки кров сторонньої людини. При цьому, жодних даних чи доказів, які могли б свідчити про наявність на місці події чи неподалік будь-якої сторонньої людини з кровотечею чи трупу людини зі слідами крові, окрім трупу потерпілої, у справі немає, а тому суд І інстанції дійшов до правильного висновку, що, поза розумними сумнівами, вказана кров людини на одягу обвинуваченого ОСОБА_7 належить саме потерпілій та утворилася під час нанесення їй удару ножем обвинуваченим або ж безпосередньо після цього.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вищенаведені докази є належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 .

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 ,що він, нібито, не вчиняв вбивства потерпілої, а її вбив хтось інший, не є слушними та спростовуються показами потерпілої та свідків, які підтверджують, що обвинувачений у стані сп`яніння міг застосувати і застосовував неодноразово до потерпілої фізичне насильство, а показами свідків доводиться факт вчинення даного вбивства саме обвинуваченим ОСОБА_7 , оскільки, згідно даних показів, ОСОБА_7 безпосередньо після вбивства та перед виявленням трупу потерпілої, сам прийшов до свідка ОСОБА_13 та признався, що вбив потерпілу, таким чином спростовується позиція ОСОБА_7 про те, що він потерпілу не вбивав і вона пішла з дому після сварки, після чого, нібито, через досить тривалий час він виявив її тіло.

Колегія суддів вважає, що немає підстав ставити під сумнів правдивість показів наведених свідків, які надали покази під присягою, ніяких протиріч в їх показах не встановлено та, які спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його непричетності до скоєного.

Колегія суддів приймає до уваги, що на клинку ножа, на якому було виявлено відбиток пальця обвинуваченого, виявлено і кров потерпілої, і, отже, на переконання суду, вказаним доказом безсумнівно доводиться причетність саме обвинуваченого ОСОБА_7 до скоєння вбивства потерпілої. При цьому, колегія суддів ще раз наголошує, що згідно свідчень самого ж обвинуваченого ОСОБА_7 , після виявлення трупу потерпілої ніяких речей біля неї він не торкався, не чіпав нічого і взагалі не звертав уваги, які предмети та речі перебували поряд з тілом, а тому доходить до висновку, що як вищевказаний відбиток пальця руки обвинуваченого на ножі, який було виявлено поряд з трупом, так і кров потерпілої не могли потрапити на вказаний ніж після її смерті чи виявлення трупу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що будинок, в якому було скоєно зазначене вбивство, знаходиться на огородженій території з високим парканом, який охороняється собаками, яких зі слів обвинуваченого, годував саме він, тобто сторонні особи не могли безперешкодно попасти на територію домоволодіння.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , щопрацівники поліції, нібито, з самого початку примусово змусили його, щоб він зізнався в тому, що не скоював, били його, не є слушними, оскільки, судом І інстанції були направлені матеріали за даним повідомленням обвинуваченого до ТУ ДБР, де слідчим внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведено досудове слідство, за результатами якого 14.02.2024 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження, за відсутністю складу кримінального правопорушення, про що повідомлено суд та учасників процесу, зокрема обвинуваченого ОСОБА_7 . Даних про оскарження або скасування зазначеного рішення, матеріали справи не містять.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 , що його, нібито, побили працівники поліції, не є слушними, оскільки при прийомі в СІ його було освідчено, жодного разу він не казав, що його побили, пояснив, що отримав травми (сінець під та подряпини на обличчі) 07.05.2021 року під час обрізки дерев, про що є його власноруч написана заява.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 ,що суд І інстанції, нібито, порушив його права, оскільки він нічого не чув під час дебатів в суді І інстанції, в режимі відео конференції, не є слушними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судом І інстанції для перевірки вказаних обставин, проведено перевірку наявності та якості відеозв`язку за допомогою отримання пояснень особи, що забезпечує проведення відеоконференцзв`язку в установі виконання покарань, яка пояснила, що аудіо та відеозв`язок працюють нормально, звук чіткий, чутно добре. Вказане зафіксовано технічними засобами фіксації судового засідання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що поведінка та заяви обвинуваченого щодо, нібито, поганої якості зв`язку та залишення ним на певний час місця перед відеокамерою відеоконференцзв`язку, спрямовані на зрив проведення судового засідання.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 ,що експертиза, нібито, показала, що на його одязі знайдено його кров, а не кров потерпілої, не відповідають дійсності, оскільки згідно з висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 56 від 01.06.2021 року, на штанах, джемпері та куртці, вилучених 09.05.2021 року у ОСОБА_7 , під час його затримання, виявлені сліди крові людини.

При цьому, на думку колегії суддів, суд І інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що ніяких тілесних ушкоджень, від яких могла б виникнути кровотеча, у самого обвинуваченого в ході проведення судово-медичної експертизи не виявлено, і, отже, це могла бути тільки кров сторонньої людини. Разом з цим, жодних даних чи доказів, які могли б свідчити про наявність на місці події чи неподалік будь-якої сторонньої людини з кровотечею чи трупу людини зі слідами крові, окрім трупу потерпілої, у справі немає, а тому суд І інстанції дійшов до правильного висновку, що, поза розумними сумнівами, вказана кров людини на одягу обвинуваченого ОСОБА_7 належить саме потерпілій та утворилася під час нанесення їй удару ножем обвинуваченим або ж безпосередньо після цього.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 ,що він тяжко хворіє, є інвалідом ІІІ групи, не є підставою для вбивства людини або скасування оскаржуваного вироку.

За таких обставин, на думку колегії суддів, вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується належними та допустимими доказами, які досліджені судом першої інстанції, яким дана відповідна правова оцінка та обґрунтовано покладені в основу вироку.

Колегія суддів вважає доведеним поза розумних сумнівів, що саме ОСОБА_7 скоїв інкримінований йому злочин, а саме за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (в ред. Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 року) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На підставі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

На думку колегії суддів, міра покарання ОСОБА_7 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочину, який відноситься до особливо тяжких злочинів, конкретних обставин справи, даних про його особу, який вину не визнав, раніше не судимий, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується негативно.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене покарання судом першої інстанції у виді 10 років позбавлення волі є саме таким.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, колегією суддів не знайдено підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора стосовно необхідності зміни вироку, оскільки у вступній частині вироку не зазначено, що розглянуто кримінальне провадження № 0000077, а також у резолютивній частині вироку не зазначені положення ч.ч. 6, 7 ст. 376 КПК України, колегія суддів зазначає, що вказані недоліки, не є підставою для зміни вироку, відповідно до вимог ст. 409 КПК України, а тому в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких суттєвих порушень КПК або КК України, які б тягли за собою скасування вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: