УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 жовтня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати. Матеріали справи за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду, відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор пояснює, що під час судового засідання, яке відбулося 03.10.2024, засуджений ОСОБА_6 просив суд залишити його клопотання про застосування положень ст. 81 КК України, без розгляду. Однак, в порушення зазначених вимог законодавства, судом відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 , чим, на думку прокурора, обмежено процесуальні права засудженого,гарантовані йому законодавством. Вважає, що ухвала Вознесенського міськрайонного суду від 03.10.2024, є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з підстав істотного порушення вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке спочатку він підтримував, а потім просив залишити без розгляду.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 жовтня 2024 року, відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд дослідивши матеріали провадження та матеріали особової справи, зробив висновок про те, що дані про особу засудженого ОСОБА_6 та його поведінку за період відбування, а саме притягнення до відповідальності за порушення порядку відбування покарання, наявність діючих стягнень, не свідчать про доведення його виправлення та наявність всіх визначених ст.81 КК України підстав для застосування умовно-дострокового звільнення.

Обставини встановлені апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів своєї апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Як вбачається з матеріалів судової справи, до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В судовому засіданні засуджений спочатку підтримував своє клопотання, а потім просив залишити його без розгляду. Натомість суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Проте суд апеляційної інстанції не погоджується з таким рішенням суду

Так, згідно з п. 19 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 26 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні суб`єктами кримінального провадження своїми процесуальними правами в межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що заявлене засудженим ОСОБА_6 клопотання про залишення без розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі є правом заявника, а також вимоги ч. 6 с т. 9 КПК України, згідно з якими у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, з метою забезпечення заявнику права на доступ до правосуддя, суд, апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення клопотання без розгляду, в такому випадку суб`єкт провадження буде мати право повторно звернутися з таким клопотанням до суду.

З огляду на вищенаведене, ухвала Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 жовтня 2024 року, підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 418, 419, 424, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 жовтня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді