Справа № 694/2237/24 1-кс/694/794/24
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою

28.08.2024 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001097 від 18.08.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гоща, Гощанського району, Рівненської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, інвалідом, ліквідатором наслідків ЧАЕС не являється, не працюючого, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

з участю підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6

встановив:

28.08.2024 старший слідчий слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_7 , звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , всупереч передбаченому законом порядку, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, в результаті таких своїх дій, без передбаченого законом дозволу, порушуючи Положення про дозвільну систему, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, постанову Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471-ХІІ від 17.06.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за №637/3077, придбав у невстановлені слідством день, час, місці та спосіб предмет, ззовні схожий на корпус ручної гранати РГН із запалом типу УДЗ, який пізніше без передбаченого законом дозволу зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збуту при цьому, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, 27.08.2024, коли о 12 годині 20 хвилин, продовжуючи свій злочинний намір та дії, перебуваючи у подвір`ї біля будинку АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливу мету, шляхом власного збагачення незаконно збув, продавши за ціною 500 гривень вище вказані предмети - корпус ручної гранати РГН із запалом типу УДЗ особі під зміненими анкетними даними - ОСОБА_8 , залученому оперативними працівниками Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області до проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину (оперативна закупка) в рамках кримінального провадження.

Відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів № 300 від 27.08.2024 запал типу УДЗ, який має маркування УДЗ 57-88, відноситься до вибухонебезпечних об`єктів, та відповідно до довідки №301 від 27.08.2024 корпус гранати РГН , яка має маркування 254-126-88 відноситься до вибухонебезпечних об`єктів.

Таким чином, як зазначає старший слідчий у клопотанні, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України - незаконне придбання, зберігання, носіння без передбаченого законом дозволу та збут бойових припасів.

27.08.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.08.2024 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України.

В матеріалах кримінального провадження міститься достатньо фактичних даних для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

У клопотанні старший слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке відповідно до санкції ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 3 до 7 років. Знаючи про тяжкість покарання, що може йому загрожувати у разі доведення винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності, може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду.

Є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, які є ключовими у провадженні шляхом здійснення на них психологічного тиску або погроз застосування фізичної розправи з метою зміни показів на його користь тощо.

Так, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, цілком імовірно вчинить інше кримінальне правопорушення, тобто може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Також слід врахувати наступні обставини, дослідження яких при обранні запобіжного заходу, передбачено ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, викладених у клопотанні, тяжкість покарання, вік підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, відсутність у підозрюваного постійного місця проживання, а також постійного місця роботи, наявність судимостей у підозрюваного, тощо.

У підсумку слідчий просить врахувати тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, репутацію та характеристику підозрюваного, неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки останні не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити, зауважили на тому, що підозрюваний неодноразово вчиняв протиправні проступки, починаючи з 2005 року. З 2015 по даний час у провадженні різних судів перебувають кримінальні провадження на різних стадіях розгляду, за цей же час тричі ухвалювалися обвинувальні вироки стосовно ОСОБА_5 , що вказує на те, що останній не збирається змінювати свою поведінку, схильний до вчинення протиправних та кримінально каранних діянь, та більше з тим цілком ймовірно, залишаючись на волі, вчинить і інші кримінальні правопорушення. Окрім того, підозрюваний не має постійної офіційної роботи та заробітку, проживає в квартирі своєї матері, перебуває на обліку у психіатра та нарколога, після звільнення з лав ЗСУ не повідомив про такі обставини відповідний ТЦК, у зв`язку з чим його статус як військовослужбовця оп даний час є невизначеним.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово за місцем проживання підозрюваного.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 не утворює на даний час небезпеки для оточуючих, судимості на даний час є знятими, а наявні інші кримінальні провадження перебувають у стадії розгляду та вироків за ними не ухвалювалися, з`явився до суду самостійно, подія, що трапилася із ним, є наслідком проходження у минулому військової служби та участі у бойових діях, тобто психологічного навантаження, яке, вочевидь, підозрюваний не витримує. Виходячи з такого, адвокат не вбачає підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України - придбання та носіння вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення є обґрунтованою, в матеріалах справи є здобуті у визначеному законом порядку достатні дані, які свідчать про наявність ознак злочину, а саме: даними рапорту оперуповноваженого Звенигородського РВ УСБУвід 09.08.2024; даними заяви про добровільну видачу ОСОБА_9 від 27.08.2024; даними протоколу огляду місця події від 27.08.2024; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 27.08.2024; даними протоколу огляду та помітки грошових коштів від 27.08.2024; даними протоколу огляду покупця та вручення йому грошових коштів від 27.08.2024; даними протоколу добровільної видачі від 27.08.2024; даними протоколу затримання особи в порядку ст. 208 КПК України від 27.08.2024; даними протоколу освідування затриманого від 27.08.2024; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 27.08.2024; іншими матеріалами кримінального провадження.

При оцінці наявності правових підстав для обрання виду запобіжного заходу, таку поведінку підозрюваного слідчий суддя розцінює як вкрай суспільно небезпечну та загрозливу для громадян.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997р. у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Виходячи із зазначеного, слідчий суддя також вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п. п.1 ,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин за ч. 1 ст. 263 КК України, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років). Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а сааме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Ризик впливу на свідків також обумовлюється можливим використанням ОСОБА_5 обізнаності про осіб, які є свідками у даному кримінальному провадженні, з метою підбурювання їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання показань, які суперечитимуть зібраним у справі.

Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершене, а свідки сторони обвинувачення відповідно не допитувались судом безпосередньо, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу підозрюваного, такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від дачі показань у суді.

Слідча суддя враховує й те, що для здійснення тиску не обов`язково осіб знати особисто. Для цього достатньо, наприклад, того, що особі, якій загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, після ознайомлення з матеріалами справи стануть відомі анкетні дані свідків, і з метою уникнення покарання, можуть вчинятися дії, покликані на примушення свідків до зміни показань або до відмови від їх надання

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя виходить із того, що підозрюваний вчинив суспільно небезпечну та загрозливу для громадян поведінку, яка полягала у придбанні у невстановленої особи предмету, ззовні схожого на корпус ручної гранати РГН із запалом типу УДЗ, який пізніше без передбаченого законом дозволу зберігав за місцем свого проживання за адресою, з метою збуту, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, продовжуючи свій злочинний намір та дії, надалі, перебуваючи у подвір`ї біля будинку АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливу мету, шляхом власного збагачення незаконно збув, продавши за ціною 500 гривень вище вказаний предмет - корпус ручної гранати РГН із запалом типу УДЗ особі під зміненими анкетними даними - ОСОБА_8 , залученому оперативними працівниками Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області до проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину (оперативна закупка) в рамках кримінального провадження.

Підстав вважати, що підозрюваний не повторить таких дій у слідчого судді немає, переконливих та достатніх доводів, які б вказували на інше, стороною захисту не надано та не доведено. Навпаки, матеріали справи містять відомості про ОСОБА_5 , який неодноразово був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, починаючи з 2005 року, по даний час у провадженні різних судів перебувають кримінальні провадження, в рамках яких ОСОБА_5 має статус підозрюваного або обвинуваченого. Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_5 стало продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, демонструє суспільно небезпечну поведінку. Відтак, наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України доведено слідчому судді.

Наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та наявність обґрунтованої підозри унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного засобу, та зважаючи на вказане раніше, забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків, можна лише шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею враховано також, що підозрюваний та його захисник обставини наявності у ОСОБА_5 постійної роботи та заробітку, постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 документально не підтвердили, як і наявність у нього статусу учасника бойових дій, нагород в період військової служби. При цьому надане суду під час судового засідання посвідчення офіцера (копія наявна в матеріалах справи) містить про зміни в службовому стані за березень 2022 року, водночас інформацію про звільнення ОСОБА_5 з військової служби та її причин не містить. Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів в цій частині підозрюваний та його захисник не надали.

Відтак, на момент розгляду клопотання суд виходить з тих матеріалів та наданих доказів, які містяться у справі.

Враховано також, що підозрюваний вчинив інкриміноване правопорушення в умовах воєнного стану на території України, використовуючи наи?більш несприятливии? для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищении? ступінь суспільноі? небезпеки злочинів, які вчиняються в умовах воєнного стану.

Відповідно до рекомендацій, наданих Верховним Судом у листі від 03 березня 2022 року №1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція попередньо висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року. А тому надані рекомендації слідчий суддя також враховує при вирішенні даної справи.

В рішенні у справі «Лабіта проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у вигляді від 3 до 7 років позбавлення волі, не має на утриманні неповнолітніх дітей, або осіб, які потребують догляду, не має постійного місця роботи та самостійного заробітку, не має спеціального статусу. Окрім того, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу та спрямоване проти громадської безпеки.

Доводи підозрюваного про можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання слідчий суддя відхиляє, оскільки такий запобіжний захід, як і ще менш обтяжливі запобіжні заходи, не зможуть запобігти вказаним ризикам та дисциплінувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м"яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З огляду на викладене, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне визначити заставу відповідно до п. 1 ч. 5 ст.182 КПК України у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до ч. 7 ст.182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосуваннязапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст.183 та ч. 5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з місця проживання без їх дозволу; повідомляти слідчого прокурора, суд про зміну місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (за наявності).

Керуючись статтями 132, 176-178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001097 від 18.08.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гоща, Гощанського району, Рівненської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, інвалідом, ліквідатором наслідків ЧАЕС не являється, не працюючого, раніше судимого - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 25.10.2024 року, включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 27.08.2024 року - з моменту затримання в порядку ст. 208 КПК України.

Визначити розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 коп. (80х3028 грн.= 242 240), у разі внесення якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з-під варти.

Підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. (Розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , код отримувача (ЄДРПОУ) 26261092, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, МФО - 820172).

У разі внесення застави, звільнити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з місця проживання без їх дозволу;

- повідомляти слідчого прокурора, суд про зміну місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (за наявності).

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити до 25.10.2024 року.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави та зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити слідчому, начальнику установи, де підозрюваний утримується під вартою для виконання, а також прокурору, підозрюваному, адвокату для відому.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 29.08.2024 о 17.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1