Справа № 947/4113/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , дослідивши матеріали клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001609 від 16.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси, повторно після усунення недоліків, надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001609 від 16.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення, з метою збереження речового доказу, проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, проведення експертних досліджень, запобіганню спробам пошкодження, перетворення, відчуження просить накласти арешт на майно вилучене 29.07.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від 17.07.2024 (справа № 947/4113/24, провадження №1-кс/947/9546/24), за адресою:

АДРЕСА_1 , до початку розгляду даного клопотання по суті, від прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 надійшов лист, в якому останній вказав на те, що постановою заступника Генерального прокурора від 06.09.2024 року здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження доручено Головному слідчому управлінню НП України із визначенням процесуального керівництва за Офісом Генерального прокурора. Крім того, повідомив, що станом на 12.09.2024 у прокурорів Одеської обласної прокуратури та Київської окружної прокуратури м. Одеси, які перебували у групі прокурорів на момент подання клопотання про арешт майна, відсутні повноваження у вказаному кримінальному провадженн.

Отже, як вбачається з вказаного листа, досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001609 від 16.11.2023 року, в рамках якого подано клопотання про арешт майна слідчому судді Київського районного суду м. Одеси, доручено Головному слідчому управлінню Національної поліції України, який дислокується за юридичною адресою: м. Київ, вул. Богомольця, 10.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

З норм КПК України вбачається, що законодавець прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Так, відповідно до положень статті 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Зі змісту зазначеної норми випливає, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі клопотання про арешт майна, подається за правилами виключної підсудності за місцем розташування органу, яким проводиться досудове розслідування.

Як зазначає прокурор, проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0001609 від 16.11.2023 року постановою заступника Генерального прокурора від 06.09.2024 доручено Головному слідчому управлінню Національної поліції України, який дислокується за юридичною адресою: м. Київ, вул. Богомольця, 10 та відповідно на який не поширюється територіальна підсудність Київського районного суду м. Одеси.

Підсудність це сукупність юридичних властивостей кримінального провадження, на підставі яких кримінальний процесуальний закон визначає, в якому саме суді і в якому складі суддів має розглядатися і вирішуватися по суті справа. Підсудність виступає процесуальним інститутом, що має велике значення для належного відправлення правосуддя у кримінальному провадженні. Правила про підсудність випливають із основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у Главі 2 КПК, а також засад організації судової влади, окреслених у розділі 1 ЗУ«Про судоустрій і статус суддів». Вони безпосередньо ґрунтуються на принципах побудови системи судів загальної юрисдикції, встановлених ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», а саме територіальності, спеціалізації та інстанційності. Порушення правил підсудності належить до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та тягне за собою скасування судового рішення.

Стаття 34 КПК України регулює порядок направлення кримінального провадження з одного суду до іншого тільки після надходження до суду обвинувального акту для розгляду по суті за правилами глави 27 та 28 КПК України.

Клопотання у кримінальних провадженнях на стадії досудового розслідування, які подані до суду (слідчим суддям) з порушенням правил підсудності не вирішуються шляхом зміни підсудності судом та/або закриття судового провадження.

При цьому, ст. 34 КПК України не наділяє суди повноваженнями направляти такі клопотання для розгляду з одного суду першої інстанції до іншого.

Отже, оскільки питання направлення клопотань, поданих під час досудового розслідування за підсудністю, кримінально-процесуальним законом не передбачено, відтак, клопотання, слід повернути як таке, що не підлягає розгляду в цьому суді.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 КПК України закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення Кримінально-процесуального кодексу України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Застосування аналогії процесуального закону, Кримінально-процесуальним кодексом України не передбачено.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення вказаного клопотання про арешт майна прокурору без його розгляду по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 34, 132, 171, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001609 від 16.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України повернути прокурору.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1