КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4864/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами, з доповненнями, захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Путивль, Сумської області, громадянки України, працевлаштованої на посаді фінансового директора Приватного акціонерного товариства «Новий Стиль», яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст. 111-2 КК України, в межах кримінального провадження N?0001202 від 28 листопада 2023 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_11 , погоджене прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тазастосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 визначено тривалістю до 23 серпня 2024 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.06.2024 року змінити, визначивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, встановивши її розмір у межах, встановлених ст. 182 КПК України.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначає, що органом досудового розслідування стверджується, що має місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111-2 КК України, а саме пособництво державі-агресору.

Так, відповідно до клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу, після початку повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України, кінцеві бенефіціарні власники та посадові особи Приватного акціонерного товариства «Новий Стиль», () зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), серед яких і ОСОБА_8 , у період часу з 24 лютого 2022 року до червня 2024 року, достовірно знаючи про те, що на території України введено воєнний стан, переслідуючи корисливі мотиви, які виразились в отриманні економічної вигоди та отримання прибутку, усвідомлюючи, що постачання на користь рф чи контрольованих рф підприємств призведе до сплати податкових зобов`язань та зборівна користь рф, свідомо стали на шлях вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України - допомоги (пособництва) державі-агресору з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора.

При цьому захисник ОСОБА_6 зауважує, що сторона обвинувачення самостійно зазначає, що бенефіціарні власники та посадові особи ПрАТ «Новий Стиль» переслідували корисливі мотиви, які виразились в отриманні економічної вигоди та отримання прибутку, сплачували податки до бюджету рф та постачали товари на її територію, отже ймовірно здійснювали господарську діяльність, що у свою чергу, не утворює об`єктивної сторони зазначеного кримінального правопорушення, а отже виключає його кваліфікацію.

Крім цього, захисник вказує на те, що законодавець наділив суд правом, а не обов`язком, невизначати розмір застави у кримінальному провадженні у окремій категорії справ при обранні запобіжного заходу під час дії воєнного стану.

15.07.2024 року від захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він навів доводи, аналогічні доводам раніше поданої апеляційної скарги, доповнивши скаргу посиланнями на те, що підозрювана ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації на території України, проживає у шлюбі однією сім`єю з ОСОБА_12 , не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, раніше не судима. Чоловік підозрюваної ОСОБА_12 перебуває на її утриманні та хворіє на важке онкологічне захворювання, потребуючи постійного догляду.

У доповненнях до своєї апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 , також, посилається на те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя повинен оцінити в сукупності всі обставини справи, відповідно до вимог ст. 178 КПК України.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.06.2024 року скасувати та призначити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисник просив визначити розмір застави із покладенням на підозрювану обов`язків щодо дотримання належної процесуальної поведінки.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилається на необґрунтованість оголошеної ОСОБА_8 підозри.

Зазначає про те, що в долучених до матеріалів скріншотах листування електронною

поштою, жодна з електронних скриньок (відправника, отримувача, отримувача копії) не належать затриманій ОСОБА_8 . Крім того, у вказаному листуванні електронною поштою відсутні прийняття будь-яких рішень, а лише наявне інформування з окремих питань.

З роздруківки з месседжеру «Телеграм» чітко вбачається, що дана роздруківка здійснена не з телефону ОСОБА_8 , а з телефону іншої особи. Таким чином, наявні в матеріалах справи роздруківки жодним чином не свідчать про причетність затриманої до вчинення кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_7 у скарзі посилається також на те, що ст. 111-2 КК України передбачає широке коло суб`єктів взаємодії для пособництва. Так, умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинені громадянином України, іноземцем чи особою без громадянства, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора.

При цьому, на думку захисника ОСОБА_7 , слідчим не надано жодних відомостей про коло представників держави - агресора серед контрагентів компанії. Відсутність доказів про спричинену Україні шкоду та договорів (контрактів, транзакцій, речових доказів), які б підтверджували факт постачання та спільний на це умисел посадових осіб ПрАТ «Новий стиль», взагалі виключає наявність ознак складу злочину за ст. 111-2 КК України.

Крім цього, захисник ОСОБА_7 у своїй скарзі посилається на безпідставність висновків суду щодо наявності зазначених у клопотанні слідчого ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, при оцінці можливості втечі або переховування від органів досудового слідства, слідчим суддею не надано оцінку соціальним зв`язкам підозрюваної.

Зокрема, не враховано, що ОСОБА_8 постійно проживає в м. Харкові, заміжня, однак її чоловік тяжко хворий (відповідно до медичних виписок №96305 від травня та від червня 2024 року у ОСОБА_12 рак правої легені з метастазами в печінку).

Водночас, батько ОСОБА_8 - ОСОБА_13 , переніс інсульт та страждає рядом хвороб відповідно до виписок з медичної карти хворого №2786 №7661, №6168.

Копії вказаних виписок стосовно чоловіка ОСОБА_8 та її батька долучались в суді першої інстанції, однак слідчий суддя не надав їм належної оцінки в частині міцних соціальних зв`язків підозрюваної.

Зазначені вище обставини, як вважає апелянт, свідчать про те, що ОСОБА_8 не має не тільки наміру, а і можливості залишити місто Харків, оскільки на її утриманні залишаються чоловік та батько.

Щодо ризику знищити або спотворити докази, то вказаний ризик не має ніякого обґрунтування, оскільки ні слідство, ні прокурор не представили жодних обставин, які б свідчили про те, що цей ризик дійсно існує.

Наразі органом досудового розслідування проведені всі необхідні обшуки, як в приватних оселях, так і на підприємстві. Вилучені документи та речі, які визнані речовими доказами, зберігаються відповідно до вимог КПК та Порядку зберігання речових доказів (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104), відтак, ризик знищення доказів зі сторони ОСОБА_8 нічим не підтверджений.

Також захисник зазначає, що органом досудового розслідування не обґрунтовано і ризику впливати на свідків, при цьому, при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, на підозрювану покладається обов`язок утриматись від спілкування з певними особами, порушення якого призведе до відповідних санкцій.

Захисник ОСОБА_7 посилається і на те, що суду при обранні міри запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, необхідно оцінити та врахувати ряд обставин, в тому числі, таку обставину, як розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа внаслідок вчинення злочину.

Зазначає, що у змісті повідомлення про підозру, клопотанні про обрання міри запобіжного заходу, а також в матеріалах самого клопотання, жодним чином не згадується та не вказується розмір майнової шкоди, який завданий внаслідок вчинення злочину.

Зокрема, прокурор вказує, що з рф здійснювалась господарська діяльність, поставлялись відповідні речі і засоби виробництва, при цьому не зазначається, на яку суму такі поставки зроблені, в якій кількості та якого найменування передавались речі, якої шкоди це завдало державі Україна.

Скаржник зауважує, що жоден з наведених прокурором ризиків нічим не підтверджений, натомість підозрювана має міцні соціальні зв`язки та соціальний статус, який унеможливлює її втечу та перешкоджання слідству.

На думку захисника, достатнім запобіжним заходом буде цілодобовий домашній арешт, оскільки саме такий захід здатен нівелювати всі можливі ризики, на які посилається обвинувачення та забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

У доповненнях до апеляційної скарги, які надійшли до апеляційного суду 16.07.2024 року, захисник ОСОБА_7 просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, навівши такі ж самі доводи, як і у скарзі, в частині необґрунтованості підозри та недоведеності наявності ризиків, для усунення яких неможливим є застосування більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_8 , її захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги з доповненнями та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001202 від 28.11.2023 року за підозрою ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Згідно долучених до клопотання матеріалів, 27.06.2024 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

27 червня 2024 року старший слідчий 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України старший лейтенант юстиції ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, яке погоджено прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , в якому просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001202 від 28.11.2023 року за підозрою ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Вказував, що ОСОБА_8 підозрюється у тому, що вона разом з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими на теперішній час особами, діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи, що діють в інтересах держави-агресора в особі підприємства, розташованого на території російської федерації - ТОВ «Радом», достовірно знаючи про факт відкритої збройної агресії російської федерації проти України, забезпечили підготовку та передачу продукції ПрАТ «Новий Стиль» вищевказаному представнику держави-агресора, у тому числі обладнання та устаткування для подальшого самостійного виготовлення продукції російським підприємством.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Підозра ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні обґрунтовується зібраними під час здійснення досудового розслідування доказами.

Так, слідчий зазначив, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, що зазначені в п. п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може вчинити нові кримінальні правопорушення та/або продовжити свою злочинну діяльність.

При цьому, як вказував у клопотанні слідчий, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_11 , погоджене прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 визначено тривалістю до 23 серпня 2024 року включно.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 ,як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні, доведені, з огляду на додані до клопотання докази.

На переконання колегії суддів, з урахуванням наявних у справі матеріалів, вищевказані висновки слідчого судді є правильними.

Зокрема, оцінюючи доведеність наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), колегія суддів виходить із того, що підозрювана ОСОБА_8 , будучи особою жіночої статі, має право перетинати державний кордон під час дії правового режиму воєнного стану.

ОСОБА_8 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що ОСОБА_8 може виїхати за межі України та переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення) зумовлено тим, що на даний час не встановлено всіх речей (речових доказів) та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення. Підозрювана ОСОБА_8 , перебуваючи не під вартою, може знищити або сховати вказані матеріальні об`єкти та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні), вбачається із того, що підозрювана ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, зможе вільно спілкуватись та координувати дії окремих осіб щодо приховування слідів вчинення кримінальних правопорушень, вчинення тиску на свідків, які ще не були допитані у кримінальному провадженні з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань у кримінальному провадженні. Крім того, наразі встановлюються свідки вчинення кримінального провадження, відтак є підстави вважати, що підозрювана, в подальшому знаючи про таких осіб, може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на них.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджання кримінальному провадженню), є доведеним, оскільки на даний час не встановлені усі спільники ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким остання може повідомити про факт виявлення її злочинної діяльності та обставини, які стали відомі їй в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинення іншого кримінального правопорушення), обґрунтовується тим, що злочинна діяльність ОСОБА_8 спрямована на допомогу державі-агресору (пособництво) з метою завдання шкоди Україні шляхом: добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів, інших активів представникам держави-агресора, зміст та форма сприйняття яких були доступні для її співрозмовників та оточуючих, у тому числі співробітників ПрАТ «Новий Стиль», а тому, перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , його наслідки, характер та обставини інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима, має постійне місце проживання та реєстрації, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги наявність у провадженні реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваної, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваної, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю інкримінованого їй кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів також враховує, що згідно ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

На переконання колегії суддів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, застосувавши до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив їй розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Викладені в апеляційних скаргах захисників доводи про недоведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані та долучені до нього матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 зазначеного кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваної до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої, затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій, доведеність її винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відсутність у діях ОСОБА_8 складу інкримінованого їй злочину, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Твердження апелянтів про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваної ОСОБА_8 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскількидокази наявності достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Посилання апелянтів на те, що підозрювана має на утриманні важкохворого чоловіка та батька, раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

постановила:

Апеляційні скарги, з доповненнями, захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах ОСОБА_8 , -залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4