Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3812/24
Провадження № 1-в/553/481/2024
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про приведення у відповідність вироку суду щодо засудженого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

На розгляд Ленінського районного суду м.Полтави надійшло подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)», в якому порушено питання про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.11.2023 та визначення остаточної міри покарання засудженого ОСОБА_4 , 1992 року народження, за цим вироком

В обґрунтування клопотання ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» зазначає, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, згідно яких особа піддається адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, у розмірі що дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Так, на час скоєння злочинів засудженим ОСОБА_4 два неоподаткованих мінімуми доходів громадян для кваліфікації адміністративного чи кримінального правопорушення становили у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 2684 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи викладене начальник ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» звернувся із згаданим поданням до суду.

Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, представник установи виконання покарань та засуджений в судове засідання не прибули, що у відповідності до ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Від засудженого ОСОБА_4 та представника установи виконання покарань на адресу суду надійшли клопотання про проведення розгляду справи за їх відсутності.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував, вважав за можливе звільнити ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.11.2023 за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку із усуненням Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024 караності діяння, за яке особа засуджена та вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.04.2023 за ч. 4 ст. 185, ст 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн, а станом на 01.01.2023 2684 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.04.2023 ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 31.02.2022 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст.185 КК України зокрема за вчинення в середині травня 2022 року, крадіжки на суму 3597,50 грн. Таким чином, станом на день вчинення цієї крадіжки розмір викраденого складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

06.11.2023 вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.4 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного цим вироком більш суворим призначеним вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.04.2023 остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 15 ч.4 ст.185 КК України за епізодом від 09.04.2023, яким завдано матеріальних збитків на суму 368,16 грн. Таким чином, станом на день вчинення крадіжок розмір викраденого складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч.4 ст.185 КК України, за вчинення якого ОСОБА_4 був засуджений вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.11.2023 наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого необхідно звільнити від покарання призначеного вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.11.2023.

Водночас, за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.04.2023 ОСОБА_4 також засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, вартість викраденого за цим вироком перевищує 2 неоподаткованих мінімуми, тому діяння, залишається наразі кримінально караним. Враховуючи, що кримінальне правопорушення встановлене вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.04.2023 вчинене ОСОБА_4 у період іспитового строку призначеного за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31.03.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 підлягає визначенню в порядку ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Таким чином, враховуючи, що суд дійшов висновку про звільнення засудженого від покарання призначеного вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.11.2023, ОСОБА_4 слід вважати засудженим вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.04.2023 за ч.4 ст.185 КК України до 5 місяців позбавлення волі та остаточно призначити покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31.03.2022 у виді позбавлення волі на 5 років 1 місяць.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про приведення у відповідність вироку суду щодо засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.11.2023 за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.04.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31.03.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Ленінський районний суд м.Полтави протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1