печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням старшого слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні № 0000016 від 18 січня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

15.08.2024 засобами поштового зв`язку старший слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

У судове засідання прокурор подав заяву, в якому просив розглядати клопотання без його участі, вимоги підтримав.

Власник та представник власника майна в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням інформації на сайті Печерського районного суду м. Києва.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, що неприбуття сторін, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Так, прокурор обґрунтовує клопотання тим, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000016 від 18 січня 2023 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції статті станом на 7 травня 2022 року), ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 209 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції статті станом на 7 травня 2022 року), ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 209 КК України, та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції статті станом на 7 травня 2022 року).

14 серпня 2024 року ОСОБА_8 , в порядку передбаченому ст. 208 КПК України, затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 (в редакції станом на 7 травня 2022 року), ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 (в редакції станом на 7 травня 2022 року), ч. 4 ст. 28 ч. З ст. 209, ч. 4 ст. 28 ч. З ст. 209 КК України.

14 серпня 2024 року, в порядку ст.ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Новгородка Кіровоградської області, громадянину України, українцю, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 (в редакції станом на 7 травня 2022 року), ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 (в редакції станом на 7 травня 2022 року), ч. 4 ст. 28 ч. З ст. 209, ч. 4 ст. 28 ч. З ст. 209 КК України.

14 липня 2023 року під час проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_12 від 18 липня 2024 року (справа № 757/31141/24-к), квартири за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено належні останньому матеріальні об`єкти, а саме:2 банківські картки банку «Приватбанк», які поміщено до спеціального пакету ДБР 017253;мобільний телефон марки «ОРРО Reno10 PRO 5G» моделі «СРН 2525», серійний номер: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з sim-карткою оператору телекомунікацій «Київстар» з маркуваннями: НОМЕР_4 ЗF та з sim-карткою оператору телекомунікацій «Лайфселл» з маркуваннями: НОМЕР_5 , які поміщено до спеціального пакету ДБР 018389;ноутбук марки «Fujitsu», серійний номер: НОМЕР_6 із зарядним пристроєм, який поміщено до спеціального пакету ДБР 008878.

Вилучені 14 серпня 2024 року під час проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_12 від 18 липня 2024 року (справа № 757/31141/24-к), квартири за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальні об`єкти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та приєднано до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні.

У зв`язку із викладеним вище, а також беручи до уваги, що існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту на вилучене майно, призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати або знищення, вилучених матеріальних об`єктів (майна), виникла необхідність у накладенні арешту на вказані матеріальні об`єкти (майно).

Відтак, прокурор вказує, що метою накладення арешту, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення збереження речових доказів, вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, а тому доводи представника власника майна є необгрунтованими.

Відтак, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 100, 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучегне 14 серпня 2024 року під час проведення, обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_12 від 18 липня 2024 року (справа № 757/31141/24-к), квартири за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: 2 банківські картки банку «Приватбанк»; мобільний телефон марки «ОРРО Reno10 PRO 5G» моделі «СРН 2525», серійний номер: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з sim-карткою оператору телекомунікацій «Київстар» з маркуваннями: НОМЕР_4 ЗF та з sim-карткою оператору телекомунікацій «Лайфселл» з маркуваннями: НОМЕР_5 ; ноутбук марки «Fujitsu», серійний номер: НОМЕР_6 із зарядним пристроєм.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_13