Справа № 759/5948/23
Провадження №1-кп/367/433/2024
УХВАЛА

Іменем України

08 жовтня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ГУ ПФУ в Донецькій області (у режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ГУ ПФУ в Запорізькій області (у режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ірпені Київської області кримінальне провадження, відомості щодо якого 05.02.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000443, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.ч. 2, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 400-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.04.2023 до Святошинського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000443 від 05.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.ч. 2, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 400-1 КК України. Потерпілими в цьому кримінальному провадженні визнано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Разом з обвинувальним актом до суду надійшли цивільні позови Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.04.2023 у провадженні призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.05.2023 задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 , у зв`язку з чим обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні направлено до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження до Ірпінського міського суду Київської області.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.06.2023 задоволено подання голови Святошинського районного суду м. Києва, кримінальне провадження направлено Ірпінському міському суду Київської області.

14.07.2023 кримінальне провадження надійшло до Ірпінського міського суду Київської області та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для його розгляду визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17.07.2023 у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Під час підготовчого провадження ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26.06.2024 задоволено клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та залучено вказану особу в якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, окрім того замінено первинного цивільного позивача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Також, під час підготовчого провадження ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15.07.2024 задоволено клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у кримінальному провадженні замінено потерпілого та цивільного позивача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

У ході проведення підготовчого судового засідання судом з`ясовано думку учасників кримінального провадження щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта або наявності підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1 - 4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Прокурор під час підготовчого судового засідання наполягав на тому, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 підсудне Ірпінському міському суду Київської області. Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України. У зв`язку з чим відсутні підстави для повернення обвинувального акта прокурору. За наведених обставин просив призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.ч. 2, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 400-1 КК України.

Представники потерпілих та цивільних позивачів Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у підготовчому судовому засіданні підтримали позицію прокурора, просили суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду та призначити до спільного розгляду з кримінальним провадженням подані під час досудового розслідування цивільні позови.

Сторона захисту у підготовчому судовому засіданні підстав для закриття кримінального провадження не вбачала, проте було порушено питання про повернення обвинувального акта прокурору з підстав невідповідності такого обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України. Крім цього, обвинуваченим заявлено клопотання про повернення вилученого під час обшуків майна, скаргу щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій, клопотання щодо порушення вимог ст.ст. 290, 293 КПК України. Захисником ОСОБА_7 подано клопотання про тимчасовий доступ до витягу з Єдиного державного реєстру судових рішень та відомостей щодо руху об`єднаного кримінального провадження № 0000443 від 05.02.2022, що містяться у додатку до ЄРДР «Рух проваджень», та про тимчасовий доступ до матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій, які містяться у кримінальному провадженні. Захисником ОСОБА_6 під час підготовчого судового засідання подано заперечення проти ухвал Голосіївського районного суду м. Києва про надання дозволу на проведення обшуку та скаргу на постанову прокурора Київської міської прокуратури від 13.04.2022 про визначення підслідності кримінального провадження. Додатково обвинувачений ОСОБА_8 просив у випадку призначення кримінального провадження до судового розгляду здійснювати його в колегіальному складі суду. Також, обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 зазначали, що їм не надано доступ до матеріалів досудового розслідування, а обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та цивільні позову, подані під час досудового розслідування, у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку їм не вручено.

Дослідивши обвинувальний акт, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд дійшов такого висновку.

За змістом ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468-475 КПК України; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України; 3) повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України; 4) направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

За наслідками підготовчого судового засідання судом встановлено, що угода про визнання винуватості до суду не надходила, про її укладення не повідомляли суд і сторони кримінального провадження. Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, судом не встановлено.

Щодо доводів обвинуваченого, думку якого підтримали його захисники, про наявність підстав для повернення обвинувального акта суд виходить з такого.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт має відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

За правилами ч.ч. 1-3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем. Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Так, однією з підстав для повернення обвинувального акта сторона захисту неодноразово зазначала, що в обвинувальному акті невірно вказано найменування кримінального провадження, а саме те, що кримінального провадження № 0000443 від 05.02.2023 не існує.

Фактично сторона захисту вказує на допущену в обвинувальному акті помилку в зазначені року реєстрації кримінального провадження.

Прокурор під час підготовчого судового засідання не заперечував тієї обставини, що в обвинувальному акті помилково зазначено рік реєстрації кримінального провадження.

Суд ураховує, що найменування кримінального провадження визначене законом обов`язковим елементом обвинувального акта, однак жоден з чинних нормативних та підзаконних нормативних актів не розкриває точний зміст цього поняття.

У свою чергу, в обвинувальному акті стороною обвинувачення зазначено найменування кримінального провадження із зазначенням прізвища, імені, по батькові обвинуваченого, статей КК України, за яким йому пред`являється обвинувачення, дати реєстрації та номеру кримінального провадження.

Так, Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим Наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298 (у редакції на момент реєстрації кримінального провадження), визначено, що номер кримінального провадження складається із 17 цифр, які містять такі реквізити: код відомства, орган якого розпочав досудове розслідування (1); рік реєстрації (4); код території регіону (2) та ідентифікатор органу прокуратури чи досудового розслідування у межах регіону, де він розташований (3); номер кримінального провадження (7). Реквізити номера кримінального провадження зберігаються на всіх стадіях досудового розслідування (п. 3 розділу 2 глави ІІ).

Із зазначеного в обвинувальному акті номеру кримінального провадження вбачається, що він складається з 17 цифр, серед яких реквізити року реєстрації кримінального провадження позначено цифрами 2022.

До того ж, з реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акта, вбачається, що відомості про кримінальне провадження № 0000443 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2022.

За таких обставин, обвинувальний акт відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Також, як на підставу для повернення обвинувального акта сторона захисту посилається на невірне зазначення в ньому анкетних відомостей обвинуваченого ОСОБА_8 щодо звільнення його від кримінальної відповідальності та наявності професійного статусу.

З обвинувального акта вбачається, що в ньому зазначено прізвище, ім`я, по батькові обвинуваченого, дата та місце його народження, місце його проживання та громадянство, як того вимагає п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Разом з тим, зазначення в ньому інших відомостей щодо обвинуваченого не може підставою для повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків, оскільки всі відомості щодо особи обвинуваченого судом встановлюються під час судового розгляду відповідно до ст. 348 КПК України.

Окрім того, сторона захисту зазначає, що в обвинувальному акті невірно зазначено дані потерпілих Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області, адже станом на день затвердження прокурором обвинувального акта таких осіб не існувало. До того ж, сторона захисту вважає, що потерпілими у вказаному кримінальному провадженні мали бути саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Такі доводи судом відхиляються, оскільки не можуть бути перевірені під час підготовчого судового засідання та підлягають доведенню прокурором під час судового розгляду.

Посилання сторони захисту на неналежний виклад в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення також не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта в даному кримінальному провадженні, оскільки фактично гуртуються на незгоді сторони захисту з пред`явленим обвинуваченням.

Суд зазначає, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення є надзвичайно важливим, оскільки правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків сторони обвинувачення, але й для дослідження обставин інкримінованого кримінального правопорушення під час судового розгляду та для реалізації права на захист.

Разом з тим, суд враховує, що визначення фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні обставини в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

При цьому суд нагадує, що дослідження фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не є предметом розгляду під час підготовчого судового засідання, а оцінка зібраним і дослідженим доказам надається судом при ухваленні вироку за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Вказана правова позиція узгоджується із висновками Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якої кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи, перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі, й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

З огляду на вищенаведене під час підготовчого провадження суд першої інстанції не вправі перевіряти правильність обраної кваліфікації, наявність усіх елементів складу кримінального правопорушення, яке інкримінується особі (їх повноту), так як законодавець не наділяє суд під час підготовчого судового засідання повноваженнями оцінювати процесуальне рішення прокурора про закінчення досудового розслідування в частині достатності доказів та повноти формулювання офіційної версії обвинувачення.

Отже, не вдаючись до аналізу доводів сторони захисту про неконкретність обвинувачення та неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, суд зазначає про відсутність повноважень для їх перевірки у підготовчому судовому засіданні.

З наданого прокурором обвинувального акта вбачається, що він містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, сформульоване обвинувачення із наведенням правової кваліфікації кожного інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність.

Аналогічного висновку дійшов суд і в частині доводів сторони захисту щодо недоведеності розміру шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, вчинення яких інкримінується обвинуваченому ОСОБА_8 .

Як на підставу для повернення обвинувального акта прокурору сторона захисту також посилається на ту обставину, що прокурором до обвинувального акта не долучено розписок підозрюваного та всіх його захисників про вручення його копії та копії реєстру матеріалів досудового розслідування.

Статтею 293 КПК України регламентовано, що одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1цього Кодексу).

Аналізуючи положення ст. 293 КПК України, можна дійти висновку, що вручення копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування стороні захисту є обов`язком прокурора, але сторона обвинувачення позбавлена процесуальної можливості примусити обвинуваченого та захисника скористатись своїм правом на отримання копій вказаних документів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування не додано розписки ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 про отримання їх копій та копій цивільних позовів.

Разом з тим, на підтвердження вжиття заходів щодо виконання обов`язку вручити обвинувальний акт та доданих до нього документів ОСОБА_8 прокурором надано суду відеозапис та протокол вручення обвинувального акта підозрюваному від 31.03.2023, які свідчить про ухилення ОСОБА_8 від отримання вказаних документів.

До того ж, до обвинувального акта додано описи вкладень до поштових відправлень, згідно з якими ОСОБА_8 було здійснено надіслання обвинувального акта та доданих до нього документів на адресу його проживання, яка зазначена в обвинувальному акті та зазначалася ОСОБА_8 у поданих ним під час досудового розслідування документах ( АДРЕСА_1 ), та адресу знаходження робочого місця ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 ). Окрім того, обвинувальний акт було надіслано на електронну адресу ОСОБА_8 та месенджер WhatsApp.

Захиснику ОСОБА_7 надіслання обвинувального акта та доданих до нього документів було здійснено засобами поштового зв`язку, на електронну адресу та месенджер WhatsApp. При цьому, захисник ОСОБА_7 під час підготовчого засідання не заперечив факту вручення йому копії обвинувального акта та доданих до нього документів під час судового провадження.

Враховуючи, що прокурором було вжито необхідні дії для виконання вимог ст. 293 КПК України, а отримання копій обвинувального акта та реєстру є правом обвинуваченого, суд дійшов висновку про відповідність обвинувального акта вимогам п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України.

З огляду на те, що обвинувальний акт містить відомості, передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, він підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, підстав для його повернення не встановлено.

Питання підсудності вказаного кримінального провадження вирішено ухвалами Київського апеляційного суду від 14.06.2023, 22.01.2024 та 29.02.2024, у зв`язку з чим відсутні підстави для прийняття рішення, передбаченого п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Зважаючи на відсутність обставин, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до судового розгляду, суд відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України, вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000443 від 05.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.ч. 2, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 400-1 КК України, та з урахуванням приписів ч. 5 ст. 314 та 314-1 КПК України суд вважає необхідним доручити органу пробації скласти досудову доповідь стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Також, вирішуючи питання про прийняття цивільних позовів до провадження, суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Положеннями ч. 1 та ч. 4 ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Права та обов`язки цивільного позивача, цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (ч. 2 ст. 61, ч. 2 ст. 62 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У зв`язку з відповідністю цивільних позовів загальним вимогам щодо форми і змісту позовної заяви, встановленими ст. 175, 177 ЦПК України, суд вважає, що є підстави для їх прийняття до спільного розгляду разом з кримінальним провадженням.

З огляду на те, що під час підготовчого засідання не було встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України суд переходить до вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду.

Так, суд не знаходить підстав для колегіального розгляду вказаного кримінального провадження, як про це клопотав обвинувачений ОСОБА_8 , оскільки воно не ґрунтується на приписах кримінального процесуального закону та засадах кримінального провадження, з огляду на те, що ОСОБА_8 не інкриміновано кримінальні правопорушення, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше ніж 10 років, до того ж обвинувачений не займав посади, зазначені у п. 2 ч. 2 ст. 31 КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження відповідно до вимог ст. 31 КПК України необхідно розглядати суддею одноособово за участі прокурора, обвинуваченого, його захисників та представників потерпілих.

Окрім того, відповідно до п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд, зокрема, розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні. З цією ж метою суд вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Так, під час підготовчого провадження обвинуваченим ОСОБА_8 подано клопотання від 17.10.2023 про повернення вилученого під час обшуку майна.

З цього приводу суд вважає необхідним зазначити, що в клопотанні не зазначено чіткого переліку майна, про повернення якого просить обвинувачений та власником якого він є, у свою чергу, суд самостійно такий перелік майна визначити не може.

До того ж, наразі у кримінальному провадженні здійснюється підготовче провадження судом першої інстанції, судовий розгляд вказаного провадження не розпочато, судом не визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження.

За таких обставин клопотання про повернення вилученого під час обшуку майна на даній стадії судового провадження не може бути задоволено.

Щодо клопотань захисника ОСОБА_7 про тимчасовий доступ до речей та документів суд вважає необхідним зазначити таке.

Аналіз положень статті 315 КПК України свідчить про те, що розгляд клопотань учасників судового провадження про витребування певних речей чи документів здійснюється виключно з метою підготовки до судового розгляду.

Судом встановлено, що клопотання захисника ОСОБА_7 про надання тимчасового доступу до речей та документів не стосуються підготовки до судового розгляду та спрямовані на оцінку отриманих у результаті досудового розслідування доказів з точки зору їх допустимості, так і на їх збирання, що є неприпустимим на стадії підготовчого провадження.

До того ж, згідно ч. 3 ст. 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.

Положення вказаної статті свідчать про те, що вирішення клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів можливий виключно на стадії судового розгляду, в порядку встановленому ст.ст. 333, 350 КПК України.

За таких обставин клопотання захисника ОСОБА_7 про тимчасовий доступ до речей та документів на стадії підготовчого провадження задоволенню не підлягають.

Подані захисником ОСОБА_6 заперечення проти ухвал слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва про надання дозволу на проведення обшуку, скарга на постанову прокурора Київської міської прокуратури від 13.04.2022 про визначення підслідності в кримінальному провадженні, подана ОСОБА_8 скарга від 12.09.2024 щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій та клопотання від 10.09.2024 щодо порушення вимог ст. 290 КПК України суд вважає необхідним долучити до матеріалів кримінального провадження, оскільки з їх змісту вбачається, що обставини, на які посилаються захисник та обвинувачений, фактично впливають на допустимість доказів сторони обвинувачення та підлягають з`ясуванню в ході судового розгляду при дослідженні матеріалів кримінального провадження, які на стадії підготовчого засідання у розпорядженні суду відсутні.

Щодо клопотання заставодавця ОСОБА_12 суд зважає на таке.

Під час підготовчого судового засідання судом вже встановлювалося, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2022 до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді застави, що становить вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 208000,00 грн. у національній грошовій одиниці. На ОСОБА_8 було покладено певні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

16.03.2023 ухвалою Київського апеляційного суду зазначену вище ухвалу слідчого судді скасовано, постановлено нову ухвалу, якою до ОСОБА_8 застосвано запобіжний захід у вигляді застави, що становить шістдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 161040,00 грн.

Наразі строк дії обов`язків у межах запобіжного заходу у виді застави закінчився.

Як вже зазначалося судом за змістом ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно з ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Як вбачається з системного аналізу зазначених норм, а також норм, які регулюють порядок продовження запобіжного заходу (ч. 6 ст. 181, ст. 199 КПК України), строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу вказується слідчим суддею лише у випадках застосування запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням свободи пересування (тримання під вартою та домашній арешт). Цей строк є періодом часу, на який зазначена свобода обмежується (строк тримання під вартою та строк тримання під домашнім арештом).

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені ч. 5 та 6 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Отже, кримінальним процесуальним законом передбачене визначення строку дії ухвали виключно для запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту, а також обов`язків, передбачених ч. 5, 6 ст. 194 КПК України. Щодо інших запобіжних заходів КПК України не містить застережень щодо строку їх дії, не визначає порядку його продовження та, відповідно, не покладає на слідчого суддю обов`язок зазначати такий строк в ухвалі про застосування запобіжного заходу (строк дії ухвали).

Після внесення застави до підозрюваного, обвинуваченого вважається застосованим запобіжний захід у вигляді застави, який не має строкового характеру.

Такий висновок суду узгоджується також з приписами ст. 203 КПК України, відповідно до яких ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, з огляду на те, що запобіжний захід у виді застави наразі судом не скасовано, кримінальне провадження не закрито і в ньому триває судове провадження, клопотання про повернення застави задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 291, 314-316, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про повернення обвинувального акта залишити без задоволення.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження, відомості щодо якого 05.02.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000443, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.ч. 2, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 400-1 КК України, на 10 год. 00 хв. 18.10.2024 у приміщенні зали судових засідань Ірпінського міського суду Київської області за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Мінеральна, 7.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні одноособово, за участі прокурора, обвинуваченого, його захисників та представників потерпілих.

Питання про перелік свідків вирішити при встановленні обсягу доказів, що підлягають дослідженню.

Доручити Бучанському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації у м. Києві та Київській області» Державної установи «Центр пробації» Міністрества юстиції Українив строк до 18.11.2024 скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Макіївка Донецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Цивільні позови, за якими цивільними позивачами визнано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, розглядати спільно з кримінальним провадженням. Обвинуваченого ОСОБА_8 визнати цивільним відповідачем та запропонувати йому подати відзив на цивільні позови та посилання на докази, якими він обґрунтовується.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 від 17.10.2023 про повернення вилученого під час обшуку майна залишити без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про тимчасовий доступ до речей та документів залишити без задоволення.

Заперечення захисника ОСОБА_6 проти ухвал Голосіївського районного суду м. Києва про надання дозволу на проведення обшуку, скаргу захисника ОСОБА_6 на постанову прокурора Київської міської прокуратури від 13.04.2022 про визначення підслідності в кримінальному провадженні, скаргу ОСОБА_8 від 12.09.2024 щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій та клопотання від 10.09.2024 щодо порушення вимог ст. 290 КПК України долучити до матеріалів кримінального провадження та надати оцінку висловленим у них доводам за наслідками судового розгляду.

Заяву ОСОБА_12 про повернення застави залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1