Справа № 201/8983/24
Провадження № 1-кс/201/3130/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000871, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2024 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, маючого середню освіту, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 на посаді водія, одруженого, на утриманні перебуває вагітна дружина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12, ч. 2 ст. 115 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

- прокурор ОСОБА_4

- підозрюваний ОСОБА_5

- захисник ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад клопотання.

Слідчим відділом ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000871, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 12, ч. 2 ст. 115 КК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також у зв`язку з необхідністю виконати ряд слідчих дій, слідчий просив продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування без можливості внесення застави.

Позиції учасників.

Прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 із своїм захисником просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з огляду наявності необґрунтованої підозри та на недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Вислухавши учасників судового процесу, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчими слідчого відділення ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000871 від 04.06.2024 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.06.2024 приблизно о 18.00 год., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малознайомий йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували за адресою: АДРЕСА_3 , разом з малознайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де в них на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт з останнім, внаслідок чого у ОСОБА_7 та у ОСОБА_5 виник спільний злочинний умисел, спрямований на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб.

Далі, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розподіливши між собою ролі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на вбивство за попередньою змовою групою осіб, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_8 , у вищевказаний час, перебуваючи за вищевказаною адресою з мотивів особистих неприязних відносин, на ґрунті сварки з останнім, наблизились до нього, та, згідно відведених ролей, ОСОБА_7 наніс кулаком своєї правої руки один удар в ліву частину обличчя потерпілого, далі ОСОБА_5 , згідно відведеної йому ролі, наблизившись до потерпілого з правого боку, наніс йому 2-3 удари кулаком своєї правої руки в область обличчя потерпілого з правого боку, від чого потерпілий впав на підлогу, обличчям вгору. В подальшому, реалізуючи свій спільний з ОСОБА_5 злочинний умисел, ОСОБА_7 підійшов до потерпілого, який лежав на підлозі, на спині, з правого боку та стрибнув двома колінами в область грудної клітини потерпілого, після чого ОСОБА_7 підвівся та ще раз стрибнув двома колінами на потерпілого зверху, в область голови, плеча та грудної клітини з права, в цей час ОСОБА_5 , виконуючи відведену йому роль, підійшов до потерпілого зліва та наніс 3-4 удари босою ступнею своєї правої ноги зверху вниз по всій поверхні обличчя потерпілого. Від отриманих ударів потерпілий ОСОБА_8 втратив можливість чинити опір, тим самим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , подолали волю потерпілого до опору чи вчинення інших дій, що унеможливлювали б його побиття, однак ОСОБА_8 був у свідомості, підвівся на ноги, після чого, відчувши себе погано присів на підлогу.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, згідно відведених їм ролей ОСОБА_7 підійшов до потерпілого з лівого боку та наніс йому ковзний удар кулаком своєї правої руки в область обличчя з правого боку. Через кілька хвилин ОСОБА_5 штовхнув потерпілого на підлогу, і в той час, як ОСОБА_8 лежав на спині, обличчям вверх, не маючий змоги чинити опір від отриманих травм, ОСОБА_5 знаходячись зліва та ОСОБА_7 , що знаходився з права, керуючись спільним злочинним умислом, спрямованим на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб продовжили наносити останньому не менше 5-6 ударів кожен, ногами в область голови, обличчя, грудної клітини та тулуба потерпілого, чим спричинили ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: травматичні екстракції 1-х зубів на нижній щелепі; синці на верхніх та нижніх повіках обох очей; у лобній ділянці праворуч, починаючи від умовної серединної лінії тіла та від проекції правої надбрівної дуги, на тлі якого забита рана; у правій виличній ділянці, на тлі якого забита рана; у лівій виличній ділянці; у лівій привушній ділянці з переходом на ліву вушну скойку на всьому її протязі, на тлі якого, на верхній поверхні завитка, забита рана; на спинці та кінчику носу; у лобній ділянці ліворуч, на 1,5 см ліворуч від умовної серединної лінії тіла та на 1 см вище від проекції лівої надбрівної дуги; ділянка осаднення у лівій скроневій ділянці, на 15 см ліворуч від умовної серединної лінії тіла та на 5 см вище від верхнього краю завитка лівої вушної скойки; крововилив у м?яких тканинах голови у правій лобно-тім?яно-скроневій ділянці; крововилив у м?яких тканинах голови у лівій лобно-тім?яно-скроневій ділянці; крововилив в м?яких покривах голови у потиличній ділянці праворуч; крововиливи: під м?яку мозкову оболонку на основних поверхнях лобних і скроневих часток на всьому протязі, на полюсах обох лобних часток на всьому їх протязі, у тім?яно-скроневій частках праворуч на випуклій поверхні на всьому протязі, ліворуч у тім?яно-потиличній частках на випуклій поверхні на всьому протязі, на внутрішніх поверхнях обох півкуль на всьому протязі у лобно-тім?яно-потиличних частках розповсюджені темно-червоні крововиливи, на випуклій поверхні мозочка на всьому протязі; переломи кісток носу із крововиливом навколишніх м?яких тканинах. Синці на передніх поверхнях у проекціях обох плечових суглобів; на передній поверхні грудної клітини праворуч по середньо-ключичній лінії в ділянці 5-го міжребер?я; ділянка осаднення на передній поверхні у проекції правого плечового суглобу. Крововиливи у товщу міжреберних м?язів: у проекції 3-5-го міжребер?я праворуч по середньо-ключичній лінії (у проекції вищеописаного синця); у проекції 9-го міжребер?я праворуч по середньо-ключичній лінії; у проекції 4-6-го міжребер?я по середньо-ключичній лінії ліворуч(1). Крововилив у клітковині біля воріт правої нирки. Крововилив під капсулою лівої нирки по передньо-зовнішній поверхні. Прямі переломи ребер, без ушкодження пристінкової плеври, із крововиливами у навколишні м?які тканини: 4-го ребра праворуч по середньо-ключичній лінії; переломи 2,4,5-го ребер ліворуч на межі хрящової та кісткової частин по передньоключичній лінії.

Тілесні ушкодження у ділянці голови у своїй сукупності, перебувають в причинному зв?язку з настанням смерті ОСОБА_8 та згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17.01.1995 р.), п. 2.1.1, вони є ТЯЖКИМИ за ознакою небезпеки для життя.

Всі інші тілесні ушкодження у причинному зв?язку з настанням смерті не перебувають. Тілесні ушкодження у вигляді переломів ребер із крововиливами у навколишні м?які тканини відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров?я.

Всі інші тілесні ушкодження згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень є ЛЕГКИМИ, як такі, що не супроводжувались розладом здоров?я.

04.06.2024 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

04.06.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

05.06.2024 року слідчим суддею Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

29.07.2024 року Постановою керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону строк досудового розслідування продовжено до 04.09.2024 року.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: Рапортом виклику на лінію «102» від 04.06.2024; Рапортом затримання від 04.06.2024; Протоколом огляду місця події з фото таблицею від 04.06.2024; Протоколом огляду трупа з фото таблицею від 04.06.2024; Лікарським свідоцтвом про смерть від 04.06.2024; Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , від 04.06.2024; Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , від 04.06.2024; Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 04.06.2024; Відомостями про судимість від 04.06.2024; Протоколом затримання особи ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України від 04.06.2024; Протоколом затримання особи ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 04.06.2024; Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 04.06.2024; Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_13 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 04.06.2024; Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 12.06.2024; Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 13.06.2024; Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_14 ; Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_9 від 13.06.2024; Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 19.06.2024; Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 19.06.2024; Протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 18.07.2024; Протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 18.07.2024; Протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 18.07.2024; Протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 19.07.2024; Висновками судово-медичних експертиз( №1106не від 03.07.2024; №1106не/587 від 03.07.2024; №1877е від 25.06.2024; №1876е від 25.06.2024; №972/1542-БД від 12.06.2024; №999/1570-БД від 11.07.2024; №1000/1571-БД від 08.07.2024; №1001/1572-БД від 11.07.2024; №1002/1573-БД від 10.07.2024; №1003/1574-БД від 10.07.2024; №1004/1575-БД від 10.07.2024; №1005/1576-БД від 10.07.2024; №1006/1577-БД від 12.07.2024; №1007/1578-БД від 15.07.2024; Висновками судово-трасологічних експертиз (№ СЕ-19/104-24/25642-Д від 21.06.2024; № СЕ-19/104-24/24834-Д від 19.06.2024; іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами в своєї сукупності.

Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Вказані здобуті під час досудового розслідування докази є вагомими та свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою отримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Отже, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно такої особи запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, долученими доказами, обґрунтованість підозри щодо вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є підтвердженою.

При цьому, стороною захисту не зазначено обставин та не надано доказів на підтвердження існування таких обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про непричетність підозрюваного до кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або вказували на необґрунтованість повідомленої підозри.

Щодо існування ризиків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий вказує на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які, на думку слідчого судді, є підтвердженими і не втратили свою актуальність.

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) доведений наступним:

Так, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, мають враховуватись вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення передбачене п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.

Тобто суворість покарання беззаперечно може слугувати приводом до переховування підозрюваного від слідства та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того ОСОБА_5 служить в лавах ЗСУ, солдат військової частини НОМЕР_1 , що вказує на можливість останнього відправитись в зону ведення бойових дій, що унеможливіть його пошук та можливість з`являтись до органів досудового розслідування та суду, а також останній не має міцних соціальних зв`язків, будь яких родичів на території міста Дніпро чи Дніпропетровської області, так як останній мешкає в Житомирській області, все це в сукупності вказує на те, що нічого не заважає останньому, з метою уникнення кримінальної відповідальності і справедливого покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення перейти на нелегальне становище та переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконно впливати на свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) доведений наступним:

Так, підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може здійснити спробу вплинути на зазначених осіб, з метою примушування їх до надання неправдивих свідчень чи висновків з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_5 було вручено дане клопотання з додатками, серед яких є протоколи допиту свідків, в яких вказані їхні анкетні відомості, та підозрюваному вони стали відомі (місце проживання, контактні дані). Враховуючи те, що підозрюваний достеменно знає місце проживання свідків та може здійснювати психологічний тиск та погрози на адресу осіб, які надали показання, які підтверджують вчинення ним кримінального правопорушення. Перебуваючи на волі ОСОБА_5 може здійснювати тиск на свідків з метою зміни показів, знищення речових доказів, які органом досудового розслідування ще не виявлені та не досліджені а також перешкоджання слідству іншими шляхами. Окрім цього останньому інкриміновано вбивство за попередньою змовою групою осіб, а отже залишаючись на волі ОСОБА_5 може вступити в злочинну змову з другим підозрюваним ОСОБА_7 для уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Щодо необхідності проведення слідчо-розшукових дій.

Строк дії ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська про тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 02.08.2024, втім у вказаний час завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні не вбачається можливим, оскільки склад кримінального правопорушення, за яким проводиться досудове розслідування, згідно з ч. 6 ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

Протягом зазначеного строку у кримінальному провадженні проведена значна кількість слідчих (розшукових) та процесуальних дій, однак закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні у встановлений строк неможливо у зв`язку з необхідністю проведення додаткових слідчих дій та заходів, спрямованих на отримання повного обсягу фактичних даних (доказів) вчинення підозрюваним злочину.

Також, для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, з урахуванням отриманих матеріалів, необхідно скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування, повідомити підозрюваного та його захисника про завершення досудового розслідування, надати доступ до матеріалів досудового розслідування, виконати інші слідчі та процесуальні дії, у яких виникне необхідність, для чого потрібен додатковий строк.

Здійснити вищевказані слідчі та процесуальні дії не виявилося можливим у встановлений законом строк, у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження.

Отримання результатів зазначених процесуальних дій зі збору доказів у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 93 КПК України, має суттєве значення для доказування у кримінальному провадженні та потребує додаткового часу, що об`єктивно унеможливлює звернення до суду з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_7 у даний час та може негативно вплинути на повноту та об`єктивність судового розгляду у кримінальному провадженні.

Висновки.

Подане клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України. Слідчим суддею встановлена обґрунтована підозра і ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є доведеними.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу, встановлено, що органу досудового розслідування дійсно необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, втім строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 02.08.2024.

Матеріали кримінального провадження підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим домашній арешт не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти встановленим ризикам. З цієї ж позиції недостатнім є і застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Доводи захисника про наявність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання та вагітної дружини, не спростовують обґрунтовані у клопотанні слідчого об`єктивно існуючі у провадженні ризики та не можуть бути достатніми стримуючими факторами її належної процесуальної поведінки.

Щодо строку застосування запобіжного заходу.

У відповідності до ст. 219 КПК України досудове розслідування може бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості; дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

В подальшому згідно з ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою.

Тому, оскільки строк досудового розслідування продовжений до 04.09.2024 року, а тому саме до цього строку в межах 60 днів слідчий суддя може продовжити запобіжний захід.

Щодо застави.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, згідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на пред`явлення ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, визнаної слідчим суддею обґрунтованою, внаслідок чого наступила смерть людини, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Керуючись ст. ст. 176-178, 206, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого задовольнити.

Строк дії застосованого під час досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжити в межах строку досудового розслідування, тобто до 04 вересня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії повного тексту цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1