Справа № 729/2721/23
1-кп/729/66/24 р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001442 від 17.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК України, ч. 1 ст. 289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в :

На розгляді Бобровицького районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження № 0001442 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 КК України, ч. 1 ст. 289 КК України.

У письмовому клопотанні прокурор просить суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, так як ризики, які враховувалися йому при обранні запобіжного заходу на даний час не змінилися. На даний час виникла необхідність продовжити дію запобіжного заходу ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, оскільки 20.07.2024 закінчується строк запобіжного заходу, застосованого ухвалою Бобровицького районного суду від 21 травня 2024 року, та ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не перестали існувати з огляду на наступне.

Так обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК України, ч. 1 ст. 289 КК України, тому усвідомлюючи вид та розмір покарання у разі доведеності його вини, може:

- переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, враховуючи тяжкість покарання, що само по собі може стимулювати його переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також зазначений ризик підтверджується тим, що ОСОБА_3 не має постійного місця роботи, стабільного прибутку, не має міцних соціальних зв`язків що виражається у систематичному вчиненні домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 усвідомлюючи дійсну міру покарання, яка загрожує йому у разі визнання винним, ОСОБА_3 може вчинити дії, спрямовані на переховування від органів поліції та суду;

- впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань та перешкоджанню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, оскільки після отримання копій матеріалів доданих до клопотання, йому стали відомі їх дані. Показання потерпілого та свідків мають важливе значення для цього кримінального провадження, проте в умовах зацікавленості підозрюваного у відверненні негативних наслідків, обумовлених притягненням його до кримінальної відповідальності, останній може безпосередньо, а також використовуючи зв`язки із іншими особами, впливати на вказаних потерпілих у різних формах (умовляння, підкуп, заохочення, погрози тощо), з метою їх спонукання до зміни показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, тощо;

- іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може бути виражено у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінальних правопорушень, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 раніше судимий вироком апеляційного суду м. Києва від 30.11.2004 за п.п. 2, 7 ч. 2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі, звільненому 15.07.2016 із Шепетівської ВК Хмельницької області по відбуттю покарання. На даний час ОСОБА_3 обвинувачений у вчиненні домашнього насильства та незаконному заволодінні транспортним засобом, у зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що ОСОБА_3 на шлях виправлення не став і може повторно вчиняти кримінальні правопорушення.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане до суду клопотання про продовження обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав зазначених в ньому. Ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу не зменшились та не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки в нього погіршився стан здоров`я, тому, для проходження лікування, просить обрати йому більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його реєстрації. Впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні намірів не має.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просить відмовити в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту з можливістю йому пройти курс лікування.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, вважає, що підстави для збереження відповідного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого у провадженні не відпали.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; дані про особу підозрюваного; розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа; ризики продовження чи повторення протиправної поведінки.

Обвинувачений обвинувачуються у вчиненні нетяжких злочинів, за один із яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_3 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню .

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість застосування, щодо обвинуваченого, більш м`якого запобіжного заходу.

Суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, однак не вважає наведені стороною захисту обставини беззаперечно достатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Стороною захисту не доведено, що ризики на даний час суттєво зменшились, що обумовлює можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, або відпали, крім цього, потерпіла та свідки в даному кримінальному провадженні не допитані, обвинувачений не має постійного місця роботи, стабільного прибутку, не має соціальних зв`язків, що виражається у систематичному вчиненні домашнього насильтства відносно своєї співмешканки, раніше судимий, враховуючи воєнний стан оголошений на території України та небезпечну ситуацію, що склалася в державі, а тому суд вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт за місцем реєстрації суд зазначає наступне.

Сутність домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби (ч.1 ст.181 КПК України). При цьому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зазначається точна адреса житла, яке підозрюваному, обвинуваченому забороняється залишати (ч. 3 ст. 196 КПК). Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення (ч.2 ст.233 КПК). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ конкретизував вжите законодавцем у ч. 5 ст. 181 КПК словосполучення «житло цієї особи» випадками, коли підозрюваний, обвинувачений: є власником (співвласником) такого житла; зареєстрований у такому житлі; постійно або тимчасово проживає у такому житлі без реєстрації тощо. При цьому враховуючи, що власник житла може зазнати обмежень своїх прав у разі обрання домашнього арешту щодо осіб, які мешкають в його житлі, застосовуючи цей запобіжний захід, суд з`ясовує думку власника житла.

Як встановлено судом за адресою, яку вказує обвинувачений та захисник обвинуваченого, обвинувачений тільки зареєстрований, докази, що обвинувачений є власником житла в матеріалах справи відсутні, окрім того також відсутня згода власника житла на обрання домашнього арешту щодо ОСОБА_3 в його житлі. Вищевказане свідчить про неможливість задоволення клопотання обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу відносно нього.

Як на підставу зміни запобіжного заходу на домашній арешт, обвинувачений посилається на свій незадовільний стан здоров`я, про що надає витяг з медичної картки амбулаторного хворого.

Із дослідженого судом витягу з мадичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_8 вбачається, що він неодноразово був оглянути лікарями та перебував на стаціонарному лікуванні з відповідними діагнозами. Окрім того, в матеріалах справи є довідка ДУ "Чернігівський слідчий ізолятор" про те, що 13.06.2024 року ОСОБА_8 знаходився на стаціонарному лікуванні.

Таким чином будь-яких даних про те, що обвинувачений ОСОБА_3 за станом свого здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО суду не надано, а навпаки надана обвинуваченим виписка з медичної картки та повідомлення ДУ "Чернігівський слідчий ізолятор" свідчить про надання обвинуваченому медичної допомоги в умовах СІЗО.

Враховуючи наведі вище обставини в їх сукупності, суд відхиляє доводи сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, а саме домашнього арешту, оскільки перебування обвинуваченого на волі на даному етапі створює реальну небезпеку для потерпілих свідків й може перешкодити досягненню завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - взяття під варту (тримання під вартою), на даний час, не відпали, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 183 КПК України суд, на даний час, не визначає розмір застави, оскільки злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_3 вчинений з застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст. 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001442 від 17.10.2023 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави відносно обвинуваченого ОСОБА_3 за ст.126-1 КК України, ч.1 ст.289 КК України на 60 днів до 08 вересня 2024 року включно з утриманням його в державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» .

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі у місця ув`язнення.

Судове засідання відкласти для виклику потерпілих та свідків на 27 серпня 2024 року на 14 год. 30 хв.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1