1-в/205/798/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21 травня 2021 року вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, з іспитовим строком на 2 роки;

- 14 листопада 2022 року вироком Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 190 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком в 3 роки

- 16 листопада 2023 року вироком Дніпровського Апеляційного суду вирок Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.11.2022 року скасовано. Призначено покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 років позбавлення волі. Вирок Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.2021 року виконувати самостійно;

- 11 січня 2024 року вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.190 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 (один) місяць

про звільнення від відбуття покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 в якому він у зв`язку з набуттям чинності Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 року та декриміналізації вчиненого ним діяння просить привести у відповідність призначене покарання.

Засуджений ОСОБА_3 подав заяву, в якій просив розглядати клопотання про звільнення від покарання без його участі.

Суд, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали особової справи засудженого, вислухавши думку прокурора та представника установи виконання покарань, які не заперечували проти задоволення клопотання, приходить до наступних висновків.

Статтею 74 ч.2 КК України фактом усунення злочинного діяння є його декриміналізація. Застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» за вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року, яким його було засуджено за ст.190 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднане не відбуте покарання за вироками Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.2021 року, та Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.11.2022 року, який скасовано вироком Дніпровського Апеляційного суду від 16.11.2023 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

Так, за вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.2021 року, ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він:

- 04 січня 2018 року, діючи таємно, шляхом вільного доступу здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 432,87 гривень.

- 02 січня 2020 року, діючи повторно, шахрайським шляхом здійснив заволодіння чужим майном на загальну суму 1468,33 гривень;

Вироком Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.11.2022 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у тому, що він:

- 08.02.2021року діючи повторно, шахрайським шляхом здійснив заволодіння чужим майном на загальну суму 5048,55 гривень;

Вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року ОСОБА_3 визнано винуватим у тому, що він:

- 16.04.2023 року діючи повторно, шахрайським шляхом здійснив заволодіння чужим майном на загальну суму 3660,00 гривень;

На час, до якого відносяться діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 , положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КпАП України в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009).

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

При цьому, суд враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суд, який мітиться у Постанові від 07.10.2024 року у справ № 278/1566/21, виходить з того, що Закон № 3886-ІХ є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_3 за епізодами за вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.2021 року, становить: - 04 січня 2018 року -432,87 гривень; - 02 січня 2020 року -1468,33 гривень.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2018 року в сумі 1762 гривень. Отже, податкова соціальна пільга у 2018 році складала 881 гривень. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2020 року в сумі 2102 гривень. Отже, податкова соціальна пільга у 2020 році складала 1051 гривень.

Таким чином, відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2018 році становила 1762,0 гривень, а в 2020 році 2102,0 гривень.

Таким чином, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_3 за епізодами за вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.2021 року, не перевищують поріг кримінальної відповідальності.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України), а тому зазначені дії ОСОБА_3 підпадають під декриміналізацію.

Вартість майна у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_3 за епізодом від 08.02.2021 року відповідно до вироку Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2023 року становить 5048,55 гривень,

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2021 року в сумі 2270 гривень. Отже, податкова соціальна пільга у 2021 році складала 1135,0 гривні.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2021 році становила 2270 гривні.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку що ОСОБА_3 не підлягає звільненню за дії встановлені вироком Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2023 року, який скасовано вироком Дніпровського Апеляційного суду від 16.11.2023 року.

Вартість майна у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_3 за епізодом від 16.04.2023 року відповідно до вироку Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.01.2024 року становить 3660,00 гривень,

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2021 року в сумі 2684 гривень. Отже, податкова соціальна пільга у 2023 році складала 1342 гривні.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку що засуджений ОСОБА_3 не підлягає звільненню за дії встановлені вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.01.2024 року.

Отже, має місце часткова декриміналізація діянь, які полягають у крадіжці майна або заволодінні майном шляхом обману або зловживанні довірою (шахрайство), вартість яких на момент вчинення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак суд доходить висновку, що ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання призначеного вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.2021 року, за яким ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з випробуванням на 2 (два) роки.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 2, 110, 537-539, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 21 травня 2021 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ст.75,76 КК України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з випробуванням на 1 (один) рік від призначеного покарання у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Виключити з вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року посилання щодо часткового приєднання за ст. 71 ч1 КК України, не відбутого покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2021 року.

Виключити з вироку Дніпровського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року яким скасовано вирок Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2022 року, посилання щодо самостійного виконання вироку Центрально Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2021 року.

Вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року за ст. 190 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2022 року, який скасовано вироком Дніпровського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

Копію ухвали невідкладно направити адміністрації Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89) для ознайомлення засудженого та негайного виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її постановлення шляхом подання апеляційної скарги до судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1