Єд. унік. № 243/8030/24
Провадження № 1-кп/243/964/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000765 від 27.08.2024 року на підставі обвинувального акту з угодою про визнання винуватості відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Під час досудового розслідування 01.10.2024 між ОСОБА_5 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості.

За змістом обвинувального акту кримінальне правопорушення було вчинене за наступних обставин.

В серпні місяці 2024 в денний час доби, більш точного часу та дати встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території колишнього Слов`янського керамічного комбінату по АДРЕСА_1 (більш точне місце встановити не виявилось можливим), знайшов три оборонно осколкові ручні гранати типу Ф-1. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, а саме оборонно осколкових ручних гранат типу Ф-1, без передбаченого законом дозволу.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , всупереч вимогам чинного законодавства України, а саме: постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 «Положення про дозвільну систему України», наказу МВС України від 21.08.1998 № 622 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», підняв три оборонно осколкові ручні гранати типу Ф-1, тим самим незаконно придбав бойовий припас без передбаченого законом дозволу.

Усвідомлюючи, що отримані ним предмети є бойовими припасами, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне носіння та зберігання вказаних бойових припасів, після незаконного придбання переніс вказані бойові припаси за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , поклавши у сарай на території свого домоволодіння, тим самим здійснив умисне, незаконне носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу та став незаконно їх зберігати.

27.08.2024 ОСОБА_5 вирішив переховати вказані оборонно осколкові ручні гранати типу Ф-1 та відвіз їх до території колишнього Слов`янського керамічного комбінату, залишивши у посадці під парканом по АДРЕСА_2 .

При поверненні додому, ОСОБА_5 був зупинений працівниками патрульної поліції, яким повідомив факт збереження та переховування бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

27.08.2024 о 18 год. 40 хв. в ході проведення слідчим СВ відділу поліції № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області огляду місцевості напроти будинку 18 за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Барвінківська, у присутності ОСОБА_5 , в місці, на яке вказав останні, було виявлено та вилучено:

- три корпуси оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1, виготовлені промисловим (заводським) способом, які споряджені вибуховою речовиною. Корпуси гранат Ф-1 (окремо без запалів) до категорії бойових припасів не відносяться, є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження даних корпусів гранат вибуховою речовиною групи бризантних (тротил), масою 50-56 грам;

- три засоби підриву (засоби детонування) уніфіковані запалами ручної гранати модернізовані дистанційної дії типу УЗРГМ (1 од.), УЗРГМ-2 (2 од.), виготовлені промисловим (заводським) способом, які споряджено вибуховою речовиною, які (окремо без спорядженого корпусу гранати) до категорії бойових снарядів не відносяться, є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження детонаторів даних запалів вибуховими речовинами групи ініціюючих та групи бризантних.

У конструктивному поєднанні корпуси гранат Ф-1 (3 од.) та запали типу УЗРГМ (1 од.), УЗРГМ-2 (1 од.) а саме запали приєднанні (вкручені) до корпусів гранат, являються оборонними осколковими ручними гранатами типу Ф-1. Вказані гранати відносяться до бойових припасів, які ОСОБА_5 незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у скоєнні цього кримінального правопорушення визнав себе винним у повному обсязі та просив затвердити угоду про визнання винуватості від 01.10.2024, яку було ним укладено з прокурором. Він розуміє незаконність своїх дій, визнає наведені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінального правопорушення, погоджується з кримінально-правовою кваліфікацією інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, усвідомлює небезпечність своєї протиправної поведінки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 01.10.2024 між прокурором ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора по цьому кримінальному провадженню, та підозрюваним ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої підозрюваний ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі висунутого обвинувачення у судовому провадженні, співпрацювати зі стороною обвинувачення під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні, повідомляти органи досудового розслідування про відомі факти вчинення кримінальних правопорушень на території м. Слов`янська Краматорського району Донецької області. Також сторонами угоди визначено узгоджене між ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен нести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме позбавлення волі строком на 3 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому. Угода була підписана прокурором ОСОБА_6 , підозрюваним ОСОБА_5 та його захисником адвокатом ОСОБА_4 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями частини 2 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно частини 5 статті 469 КПК України укладання угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив про те, що при укладанні даної угоди від 01.10.2024 були дотримані вимоги та правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити та призначити ОСОБА_5 узгоджену по угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості від 01.10.2024, беззастережно підтвердив визнання ним винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, добровільність укладання цієї угоди та можливість її виконання.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що мале місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , воно правильно кваліфіковане за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме - незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до положень статті 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 263 КК України, є тяжкими злочинами.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості від 01.10.2024 за своїм змістом та порядком укладання відповідає вимогам статей 468-470, 472 КПК України, положенням ч. 1 ст. 263 КК України, щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання у виді позбавлення волі, строк якого передбачено санкцією частини 1 статті 263 КК України, та можливості застосування положень ст. 75 КК України. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, заслуховування пояснень ОСОБА_5 суд переконався у тому, що укладання угоди є добровільним. Тобто, згідно положень частини 6 статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, тому угода підлягає затвердженню також з урахуванням особи обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

Крім того, обвинуваченому роз`яснені положення частини 5, 6 та 7 статті 474 КПК України та положення статті 389-1 КК України «Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості», які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладання та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених частиною п`ятою статті 474 КПК України, обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, врахувавши заслухані доводи сторін угоди, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про ухвалення обвинувального вироку та затвердження угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначення узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Ухвалою слідчого судді від 23.09.2024 до обвинуваченого застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який слід продовжити у зв`язку з відсутністю підстав для його зміни або скасування.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати за проведення експертизи у відповідності до ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 374, 468-472 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 01 жовтня 2024, укладену між ОСОБА_5 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 про визнання винуватості у рамках кримінального провадження № 0000765 від 27.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі положень статей 75 та 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину, і виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

Початок іспитового строку ОСОБА_5 обчислювати з дня проголошення вироку суду.

До набрання вироком законної сили застосований відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/105-24/6084-ВТХ від 06.09.2024 у сумі 7572,80 грн. на користь держави.

Речовий доказ у відповідності до положень ст.100 КПК України, а саме: уламки корпусів гранат Ф-1 (3 од.) та запалів УЗРГМ, що зберігаються у сейф-пакеті в камері схову речових доказів ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області за квитанцією № 329, - знищити.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 3891 КК України.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1