УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2024 Справа №607/6737/24 Провадження №1-кп/607/1332/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_3

з боку захисту - захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінального провадження № 0000086 від 04.01.2024 щодо ОСОБА_5 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

встановив:

суд здійснює судовий розгляд даного кримінального провадження щодо ОСОБА_5 .

Прокурор скерував через електронну пошту суду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної поведінки та виконання ним процесуальних обов`язків, а також продовжують існувати ризики того, що останній може: переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Захисник подала письмове клопотання, у якому просить змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, мотивуючи його тим, що обсяг обвинувачення ОСОБА_5 зменшено, а також зменшились ризики, заявлені прокурором.

У судовому засіданні прокурор подане ним клопотання підтримав та просив відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

У судовому засіданні захисник подане нею клопотання підтримала та просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження щодо її підзахисного строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, суд приходить до такого:

відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.09.2024 ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 23:59 10.10.2024.

Також ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.09.2024 кримінальне провадження № 0000086 від 04.01.2024 в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, та розгляд даного кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України продовжено.

Крім того, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.10.2024, яка ще не набрала законної сили, ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання згідно вироку Лановецького районного суду Тернопільської області від 07.12.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України, який ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 22.02.2023 в частині призначеного покарання змінено та застосовано до останнього положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки з покладенням обов`язків відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, - на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Разом з тим, суд бере до уваги, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.10.2024 ще не набрала законної сили, однак не може не звернути уваги на встановлені під час судового розгляду нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості; судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України; особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Згідно з ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини, враховуючи те, що внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та звільнення обвинуваченого від призначеного покарання у зв`язку з усуненням караності діяння за ч. 3 ст. 185 КК України, внаслідок чого ОСОБА_5 відповідно до ст. 88 КК України визнається таким, що не має судимостей, а відтак відсутня кваліфікуюча ознака повторності у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , дії останнього підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 190 КК України.

Так, відповідно до вимог ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачено покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а тому відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України до обвинуваченого ОСОБА_5 не може бути застосований винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Частина 1 статті 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

З огляду на те, що обсяг обвинувачення суттєво зменшився, у справі в повному обсязі досліджено докази обвинувачення, допитано потерпілого, сторона обвинувачення мала достатньо часу для забезпечення допиту свідків обвинувачення (залишився допит лише одного свідка, який знаходиться у виправній колонії), суд вважає, що ризик впливу на потерпілого та свідків відсутній, а ризики переховуватись від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення зменшились, оскільки обвинувачений перебував під вартою певний час впродовж досудового розслідування та судового провадження, що вплинуло на його поведінку з точку зору розуміння негативних наслідків протиправної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, звільняється з-під варти негайно.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини, суд приходить до висновку про доцільність зміни обвинуваченому запобіжного заходу на особисте зобов`язання з покладенням на нього відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків: не відлучатися із м. Тернопіль без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; з`являтися за першою вимогою до суду; утриматись від спілкування зі свідком ОСОБА_6 .

У зв`язку зі зміною запобіжного заходу ОСОБА_5 підлягає негайному звільненню з-під варти в залі суду.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 183, 196, 201, 202, 331 КПК України, ст.ст. 12, 88 КК України, суд

постановив:

у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 відмовити.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід із тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Звільнити ОСОБА_5 негайно з-під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_5 на строк два місяці, тобто до 09.12.2024, наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися із м. Тернопіль без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; з`являтися за першою вимогою до суду; утриматись від спілкування зі свідком ОСОБА_6 .

Попередити обвинуваченого, що в разі невиконання покладених, згідно ухвали суду обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали надати обвинуваченому та надіслати начальнику ДУ «Чортківська УВП (№26)» для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1