Справа № 754/9889/24
У Х В А Л А

Іменем України

13 липня 2024 року м. Київ

слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про застосування підозрюваному:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Києва, громадянину України, із вищою освітою за спеціальністю «Правознавство», розлученому, який має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованому, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніш не судимому,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001702 від 11.07.2024, за ознаками ч.1 ст.155 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , 13.07.2024 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001702 від 11.07.2024, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України.

Відповідно до обставин інкримінованого правопорушення: 11.07.2024 приблизно о 15:30 год. ОСОБА_4 використовуючи вигаданий привід у виді огляду належного йому автомобіля привів неповнолітню ОСОБА_7 до гаражу АДРЕСА_2 , де перебуваючи разом на другому поверсі вказаного гаражного приміщення, реалізуючи протиправний умисел направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, розуміючи, що ОСОБА_7 є неповнолітньою особою, з метою задоволення статевої пристрасті, вчинив дії сексуального характеру, які виразились у вагінальному проникненні в тіло неповнолітньої ОСОБА_7 з використанням геніталій.

11.07.2024 ОСОБА_4 , затриманий в порядку ст.208 КПК України, та 12.07.2024 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України.

На переконання слідчого, обґрунтованість підозри, повністю підтверджується проведеними слідчими діями: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11.07.2024, протоколом обшуку гаражного приміщення, яке є місцем події; показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протоколами перегляду відеозаписів та відтворенням аудіозапису опитування неповнолітньої потерпілої психологом.

Враховуючи кваліфікацію дій ОСОБА_4 , наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають у вірогідності настанні: спроби уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду; впливу на потерпілу та свідків шляхом погроз, вмовляння чи підбурювання до дачі неправдивих показань, або до безпідставної відмови від дачі показів, що буде перешкоджати здійснюю об`єктивного досудового розслідування; а також вчиненню іншого кримінального правопорушення або продовження кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обумовлюють клопотання слідчого про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначенням розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, наполягала на його задоволенні.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував обґрунтованість підозри у вчиненні дій сексуального характеру з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку. Опираючись за тяжкість хронічних захворювань, просив не застосовувати найсуворішій запобіжний захід, обмежившись домашній арештом.

Захисник заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши на неможливість його застосування через обмеження визначенні ч.2 ст.183 КПК України, а саме: невелику тяжкість інкримінованого правопорушення та особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце мешкання і міцні соціальні зв`язки.

Розглянувши доводі сторін, дослідивши письмові матеріали за клопотанням, слід дійти наступних висновків.

Відповідно до чч.2,3 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується: протоколом обшуку за місцем події, протоколами відтворення відеозаписів події, що передували вчиненню правопорушення; протоколом відтворення аудіозапису опитування неповнолітньої потерпілої за участі спеціаліста- психолога, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази, які обґрунтовують підозру ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою.

Таким чином на даний час сумніви в обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення у слідчого судді відсутні.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (ibid., § 40).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, в разі доведення вини останнього може бути призначено покарання до 5 років позбавлення волі. Обмеження визначені ч.2 ст.183 КПК України щодо можливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до нього не застосовні, оскільки за інформацією ОСК м. Київ ОСОБА_4 двічі було повідомлено про підозру у вчиненні інших злочинів рішення у справах по яких відсутні.

Враховуючи наведене, у слідчого судді не має сумнівів у тому, що ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення (пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) мають надзвичайно високий ступень. Наявність у підозрюваного місця реєстрації та проживання у даному випадку не є вирішальними обставинами і такими, що можуть вплинути на висновки слідчого судді.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Враховуючи вищевикладене, суд з урахуванням сукупності встановлених обставин, а також характеру, конкретних обставин та високої суспільної небезпечності інкримінованого йому злочину, дійшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Розмір застави має бути належним чином обґрунтовано у рішенні, яке встановлює заставу (Georgieva проти Болгарії, §§ 15 і 30-31), відтак слідчий суддя вважає, що застава у максимальних межах, встановлених законом для злочинів невеликої тяжкості, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому з врахуванням особи підозрюваного, тяжкості вчинення злочину, в якості альтернативи тримання під вартою йому встановлюється застава в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Виключення у застосуванні застави, визначенні ч.4 ст.183 КПК України, насамперед п.3 вказаної частини статі Закону «щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею», не можуть бути реалізовані відносно ОСОБА_4 , оскільки перебування під зазначеним запобіжним заходом у межах іншого кримінального провадження, не створюють до підозрюваного негативних наслідків при обранні запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 177, 178, 182, 183,193-196, 206, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0001702 від 11.07.2024, за ознаками ч.1 ст.155 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, до 08.09.2024, включно.

Визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі двадцяти прожиткових мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26268059, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, МФО - 820172.

У разі внесення застави, підозрюваного ОСОБА_4 звільнити з-під варти та в межах строку досудового розслідування, строком до 08.09.2024, покласти наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. Не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

2. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Повний текст буде виготовлено 13.07.2024.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, а подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1