Справа № 346/4091/24
Провадження № 1-кп/346/616/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000200 від 09.07.2024 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, на утриманні нікого не має, не працюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

24.07.2024 на розгляд до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 09.07.2024 року за № 0000200 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 190 КК України.

Згідно обвинувального акту 26 травня 2024 року у обвинуваченого ІНФОРМАЦІЯ_1 виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайством) з використанням сувенірної купюри, при цьому достовірно знаючи, що остання не являється платіжним засобом. Реалізуючи свій злочинний умисел, того ж дня, приблизно о 14:00 годині, обвинувачений, використовуючи автомобіль марки «ВАЗ» білого кольору із державним номерним знаком « НОМЕР_1 » під`їхав по АДРЕСА_3 , де ОСОБА_6 на узбіччі дороги продає овочі та фрукти, та діючи умисно, протиправно, із корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, підійшов до ОСОБА_6 та придбав продукти харчування на загальну суму 300 гривень, при цьому для розрахунку надав продавцю ОСОБА_6 сувенірну купюру номіналом 500 гривень з написом «П`ЯТСОТ СУВЕНІРІВ» на обох сторонах купюри, розраховуючи на неуважність продавця, при цьому достовірно розуміючи, що вводить в оману ОСОБА_6 , оскільки надана купюра не є платіжним засобом на території України, але за зовнішніми ознаками схожа на грошову одиницю України гривню, а саме грошову банкноту номіналом 500 грн., в свою чергу ОСОБА_6 , будучи введена в оману обвинуваченого, нічого не підозрюючи та сприйнявши передану сувенірну купюру номіналом 500 гривень за справжню, передала товар та грошові кошти в розмірі 200 грн. в якості решти за придбаний товар. Своїми діями обвинувачений спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 500 грн.

Крім того, 28 травня 2024 року у обвинуваченого, ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайством) з використанням сувенірної купюри, при цьому достовірно знаючи, що остання не являється платіжним засобом. Реалізуючи свій злочинний умисел, того ж дня, приблизно о 18:00 годині, обвинувачений використовуючи автомобіль марки «ВАЗ» білого кольору із державним номерним знаком « НОМЕР_1 » під`їхав по АДРЕСА_4 , де ОСОБА_7 на узбіччі дороги продає овочі та фрукти, та діючи умисно, протиправно, повторно, із корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, не виходячи із автомобіля придбав у ОСОБА_7 продукти харчування на загальну суму 650 гривень, при цьому для розрахунку надав продавцю ОСОБА_7 сувенірну купюру номіналом 1000 гривень з написом «ОДНА ТИСЯЧА СУВЕНІРІВ» на обох сторонах купюри, розраховуючи на неуважність продавця, при цьому достовірно розуміючи, що вводить в оману ОСОБА_7 , оскільки надана купюра не є платіжним засобом на території України, але за зовнішніми ознаками схожа на грошову одиницю України гривню, а саме грошову банкноту номіналом 1000 грн., в свою чергу ОСОБА_7 , будучи введена в оману обвинуваченим, нічого не підозрюючи та сприйнявши передану сувенірну купюру номіналом 1000 гривень за справжню, передала товар та грошові кошти в розмірі 350 грн. в якості решти за придбаний товар. Своїми діями обвинувачений спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 1000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненному визнає за обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаюється у вчиненному.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією даного кримінального правопорушення.

Захисник не заперечує проти клопотання, просить його задовольнити.

Обвинувачений підтримав подане клопотання, також просить його задовольнити.

Вислухавши клопотання прокурора, думку учасників судового розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 479-2 КПК України, суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Згідно п. 4-1 ч. 1ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Отже, у такому випадку закриття кримінальної справи з підстави, визначеної у пункті 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, у зв`язку із декриміналізацією діяння, суд не повинен доводити розгляд справи до кінця з постановленням виправдувального вироку, а виносить ухвалу про закриття такого кримінального провадження з підстав набрання чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів". Законом змінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна. До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру - понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року.

Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 01 січня звітного податкового року. У 2024 році податкова пільга становить 1514 грн.

Станом на 01 січня 2024 року кримінальна відповідальність настає за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати чужого майна, якщо вартість такого майна, на момент вчинення правопорушення, перевищує 3028 гривень.

Звертаючись до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, у зв`язку з декриміналізацією, сторони кримінального провадження покликаються саме на цю норму, мотивуючи свої доводи тим, що вартість заподіяної шкоди, щодо потерпілих, є меншою за 3028 гривень.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Передбачені частиною першою статті 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 року в справі № 591/6379/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 січня 2021 року по справі № 0306/7567/12 зазначила, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Крім того, згідно п. 4 -1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 190 КК України, - у заволодінні чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), та у шахрайстві, вчиненому повторно, завдана шкода в сумі 500 та 1000 грн, а відтак, враховуючи вартість матеріальної шкоди, яка є меншою 2 неоподатковуваних мінімумів, який за нормами кримінального законодавства для кваліфікації злочинів встановлюється виходячи з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги станом на 2024 рік - 3028 грн, обвинувачений підпадає під дію Закону України № 3886-IX, яким фактично декриміналізовано його кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України підлягає задоволенню.

Підстав для застосування п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК немає, оскільки на момент вчинення відповідне діяння було кримінально-караним і містило всі ознаки складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись п. 4-1 ч.1 ст. 284, ст. 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження в справі про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 190 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з набуттям чинності Законом України від 18.07.2024 №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Речові докази: сувенірні купюри номіналом «1000» та «500», які передані до камери зберігання речових доказів Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляції протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1