"22" липня 2024 р. Справа № 363/1045/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , засудженого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника органу пробації ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород клопотання ОСОБА_3 , засудженого вироком Вишгородського районного суду Київської області від 12.11.2018 року за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, про умовно-дострокове звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення його від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. В обґрунтування клопотання зазначає, що 12.11.2018 року вироком Вишгородського районного суду Київської області він засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 17.03.2022 року, на підставі ст. 81 КК України, його умовно-достроково звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на 1 рік 44 дні, у зв`язку з чим його звільнено від відбування покарання у Кагарлицькій виправній колонії. Відразу після звільнення ОСОБА_3 був призваний до Збройних Сил України де, до 05.06.2024 року проходив військову службу в в/ч НОМЕР_1 на посаді електрика-водія. Засуджений вказує, що на момент подачі цього клопотання ним було відбуто більше половини строку призначеного додаткового покарання, оскільки термін додаткового покарання визначається з дати ухвали Кагарлицького суду, а саме з 17.03.2022 року і закінчується 17.03.2025 року. Також, ОСОБА_3 просить врахувати, що за час відбування додаткового покарання він до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, правила відбування покарання не порушував, позитивно характеризується за місяцем свого проживання та проходження військової служби, одружений та має сина, на момент подачі клопотання звільнений з військової служби в запас у зв`язку з сімейними обставинами. Засуджений зазначає, що повернення права керування дало б йому змогу офіційно працевлаштуватися та поновити виплати грошових компенсацій потерпілим у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з наведених в ньому підстав.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Представник органу пробації підтримала думку прокурора.

Заслухавши думку сторін, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, суд приходить до наступного:

Положеннями ст. 537 КПК України визначений перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків.

Так, ч. 1 п. 2 ст. 537 КПК України регламентовано, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України за №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Пунктом 7 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що таким додатковим покаранням, від якого можна звільнити достроково (тобто до закінчення строку), є позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Позбавлення права займатися певною діяльністю є видом кримінального покарання, відповідно до якого особі забороняється зокрема і, керувати транспортним засобом.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» за №2 від 26.04.2002 року передбачено, що коли питання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання виникло після повного відбуття засудженим основного покарання, суд може повністю або частково звільнити його від додаткового покарання після фактичного відбуття встановленої законом частини останнього та за наявності інших зазначених у законі умов.

Приписами ст. 152 КВК України також встановлено, що підставами звільнення від відбування покарання є: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно - дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба.

Судом встановлено, що вироком Вишгородського районного суду Київської області від 12.11.2018 року, який залишено без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 05.02.2019 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 17.03.2022 року задоволено заяву ОСОБА_3 та звільнено умовно-достроково від відбуття основного покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 12.11.2018 року та ухвали Київського апеляційного суду від 05.02.2019 року на 1 рік 44 дні. Ухвала набрала законної сили 21.03.2022 року.

Як вбачається з довідки про звільнення серії НОМЕР_2 виданої ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)», на підставі вказаної вище ухвали суду ОСОБА_3 25.03.2022 року умовно достроково звільнено від відбування покарання та направлено за місцем проживання.

Як зазначає засуджений ОСОБА_3 , після звільнення був призваний до Збройних Сил України де, до 05.06.2024 року проходив військову службу в в/ч НОМЕР_1 на посаді електрика-водія. Так, зі службової характеристики на старшого солдата, водія-електрика протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбачається, що останній за час проходження військової служби зарекомендував себе виключно як грамотний дисциплінований та працелюбний військовослужбовець. Накопичений досвід, відмінна теоретична та практична підготовка дозволяли йому вміло виконувати обов?язки за займаною посадою. До виконання службових обов?язків відноситься сумлінно, з високою відповідальністю. Завдяки старанням і вмінням старшого солдата ОСОБА_3 вдалося на належному рівні тримати наявний автотранспорт та було б більшою перевагою наявності в нього водійського посвідчення для виконання службових задач. Військові статути, настанови і обов?язки по займаній посаді та інші нормативні акти знає і постійно керується ними в повсякденній службовій діяльності. Поставлені задачі виконує якісно, проявляючи при цьому розумну ініціативу . Слідкує за зовнішнім виглядом та військовою формою, додержується правил особистої гігієни. Володіє зброєю і технікою, тримає їх завжди справними та готовими до бою. В колективі користується повагою та має друзів серед військовослужбовців.

Досліджена характеристика з місця проживання засудженого ОСОБА_3 , що міститься в матеріалах особової справи, за своїм змістом є позитивною, однак не відображає процес виправлення засудженого і не містить обставини з якими законодавець пов`язує умовно-дострокове звільнення особи від відбування додаткового покарання (сумлінну поведінку і ставлення до праці).

Суд при вирішенні питання про умовно - дострокове звільнення від додаткового покарання враховує тяжкість вчиненого засудженим необережного злочину та тяжкі наслідки, що настали в результаті порушення ним вимог Правил дорожнього руху України, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із виникненням події ДТП те, що ОСОБА_3 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, а його протиправні дії призвели до тяжких наслідків для потерпілих (заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 та спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ).

Засуджений ані в клопотанні, ані у судовому засіданні, не навів жодних доказів на підтвердження того, що він своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення та можливість знову керувати транспортними засобами. Крім того, не долучено ним також і доказів офіційного працевлаштування та наявності на його утриманні малолітньої дитини.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Що стосується доводів про намір ОСОБА_3 , при поверненні йому права керування транспортними засобами, офіційно працевлаштуватися на роботу водієм та поновити виплати грошових компенсацій потерпілим особам, то такі доводи, на переконання суду, не можуть слугувати єдиною та безумовною підставою для задоволення заяви та не доводять наявність підстав для застосування вимог ст. 81 КК України. На думку суду, ОСОБА_3 не позбавлений можливості працювати, а тому може тимчасово виконувати іншу роботу, не пов`язану з керуванням транспортними засобами.

Таким чином звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, в даному випадку, нівелює мету кримінального покарання, оскільки таке звільнення жодним чином не слугуватиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, як це передбачено в ч. 2 ст. 50 КК України.

При цьому суд враховує елемент верховенства права як справедливість, що є однією з основних засад права, властивість якої розглядають в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

За таких обставин суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання, оскільки на цей час відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. ст. 55, 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволення клопотання ОСОБА_3 , засудженого вироком Вишгородського районного суду Київської області від 12.11.2018 року за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, про умовно-дострокове звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1