Справа № 346/5095/24
Провадження № 1-в/346/494/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Коломийська

виправна колонія (№41)» ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, клопотання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» ОСОБА_6 про звільнення від покарання та пом`якшення покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь, Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого: - 05.10.2010 Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 75 КК України до 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з встановленням 1 року іспитового строку; - 06.09.2012 Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з встановленням 1 року іспитового строку, 09.12.2013 року постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.09.2013 знятий з обліку у зв`язку з відбуттям покарання; - 15.04.2013 Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт, 28.11.2013 року знятий з обліку у зв`язку з відбуттям покарання; - 03.12.2014 Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі; - 08.12.2014 Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі; - 16.12.2014 Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі; - 20.02.2015 Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30.09.2016 умовно-достроково за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.09.2016, не відбутий строк покарання 4 місяці 23 дня; - 16.09.2019 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту, звільнений 20.11.2019 у зв`язку з відбуттям строку покарання; - Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області від 24.09.2020 р. за ст.ст.185 ч.2, 15 ч.2-186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі; - Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області від 16.12.2020 р. за ст.190 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинання новопризначеного менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24.09.2020 р. остаточно призначено покарання 4 роки позбавлення волі; - вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15.04.2021 р. за ст.185 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 16.12.2020 р. більш суворим покаранням, призначеним за новим вироком, остаточно призначено покарання 5 років позбавлення волі.

Початок строку 12.08.2020 року

Кінець строку 12.08.2025 року

ВСТАНОВИВ:

Начальник Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» посилається на те, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України « Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, зокрема, викрадення чужого майна. Зокрема, ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 24.09.2020 р. ОСОБА_5 вчинив викрадення чужого майна, заподіявши майнову шкоду за ст.185 ч.2, ст.15 с.2-186 ч.2, 70 ч.1 КК України на загальну суму 1267 гривень 45 копійок.

Згідно вироку Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 16.12.2020 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайством), заподіявши майнову шкоду за ст.190 ч.2, 70 ч.4 КК України на загальну суму 900 гривень, тому з урахуванням положень ст.5 КК України просить, вирішити питання щодо приведення вироку суду у відповідність до вимог вказаного Закону.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, матеріали клопотання, заслухавши представника адміністрації виправної колонії, який клопотання підтримав, засудженого, який просить задовольнити вказане клопотання, прокурора, яка щодо задоволення клопотання заперечила суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що згідно вироку Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.09.2020 р. ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 6 (шість) місяців арешту, за .2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки із відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу (а.с.2-4).

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинення новопризначеного менш суворого покарання бульш суворим, призначеним вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 вересня 2020 року, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді озбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу (а.с.5-7).

Вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15 квітня 2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання, призначеним вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2020 року більш суворим покаранням, призначеним новим вироком, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років. У строк покарання ОСОБА_5 зараховано покарання, відбуте частково за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2020 року починаючи з 12.08.2020 по 14.04.2021 включно (а.с.8-10). Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишено без задоволення. Вирок Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15 квітня 2021 року відносно ОСОБА_5 залишено без змін (а.с.10-12).

Згідно з п. 13 ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»: установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення (у 2020 році) ОСОБА_5 діянь, за які засуджений вищевказаним вироком суду від 15 жовтня 2021 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить у квітні - 2102 грн. (1051*2=2 102) та у липні 2197 грн. (1098,5*2=2197).

Вартість викраденого майна, що встановлена вищевказаним вироком суду від 15 жовтня 2021 року, за епізодом вчиненого 14.04.2020 р. становила 1666,67 грн.; за епізодом вчиненого 01.07.2020 р. становила 2400 грн.; за епізодом вчиненого 11.07.2020 р. становила 2112,25 грн.; за епізодом вчиненого 18.07.2020 р. становила 2420,67 грн.

Судом встановлено, що вищевказаним вироком ОСОБА_7 призначено остаточне покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання, призначеним вироком Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 16.12.2020 р. більш суворим покаранням, призначеним новим вироком, і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років.

Положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення на стадії виконання питання про приведення вироку суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання, при цьому норми, на які посилається представник установи виконання покарань, передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від призначеного судом покарання.

Однак враховуючи вищенаведене та оскільки вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15 квітня 2021 року призначено покарання із застосуванням на підставі ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, з урахуванням вироків від 24.09.2020р. та 16.12.2020 року, за яким й відбуває покарання ОСОБА_5 , що виключає можливість вирішення судом питання про звільнення останнього від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України за деякими епізодами, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

На пiдставi наведеного, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні клопотання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» Міністерства юстиції України про звільнення від покарання та пом`якшення покарання засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено о 15 год. 40 хв. 18 жовтня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1