Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2352/24
Провадження № 1-кп/376/278/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2024 р. Сквирський районний суд Київської області у складі

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду м. Сквира Білоцерківського району Київської області клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 120 0112 від 19.04.2024 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Киселівка Снігіревського району Миколаївської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2024 року приблизно о 06 годині, ОСОБА_5 , перебував в кімнаті №19 Сквирського психоневрологічного інтернату, за місцем утримання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час словесного конфлікту з приводу того, що ОСОБА_7 попросив цигарку у ОСОБА_5 , чим викликав у останнього обурення, оскільки вони мають однаковий розмір пенсії по інвалідності, ОСОБА_5 спричинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 наніс не менше 2 ударів ногами, взутими у берці, в область голови та тіла ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, синців та крововиливів на голові, перелому кісток носа та перелому нижньої стінки правої верхньощелепної пазухи, крововиливів під оболонки та в шлуночки головно мозку, набряку-набухання головного мозку з вклиненням стовбуру мозку в великий потиличний отвір; переломів 1, 3 ребер справа та 5, 6 ребер зліва.

Вищевказані ушкодження заподіяні тупими предметами та мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Описана внутрішньочерепна травма заподіяна тупим (тупими) предметами та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

В результаті нанесення ОСОБА_5 вказаних тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 помер 07.05.2024 у КНП БМР «Білоцерківській міській лікарні №2».

Вказане свідчить про те, що є прямий причинний зв`язок між отриманими ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_7 .

Згідно Висновку судово-психіатричної експертизи № 308 від 29.07.2024: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час скоєння інкримінованих йому дій страждав на легку розумову відсталість зі значними порушеннями поведінки, MKX-10F70.1.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та просив суд прийняти рішення про застосування до ОСОБА_5 госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Захисник ОСОБА_5 ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора, просив суд задовольнити його, оскільки ОСОБА_5 дійсно потребує лікування.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 суду повідомив, що він працює лікарем - психіатром Сквирського психоневрологічного інтернату. ОСОБА_8 є вихованцем інтернату, є психічно хворою людиною і потребує допомоги, а саме лікування в спеціальному закладі, оскільки в психоневрологічному інтернаті вихованці мешкають і отримують тільки невідкладну допомогу. Також законний представник повідомив, що йому відомо про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 . Подібний випадок з ОСОБА_11 стався в ОСОБА_12 , де ОСОБА_11 перебував три місяці і там також наніс людині тілесні ушкодження. ОСОБА_5 страждає на розумову відсталість, це вроджена вада, ОСОБА_11 не може оцінювати свої дії. Законний представник погоджується з Висновком психіатричної експертизи та просить суд задовольнити клопотання прокурора.

ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що він мешкав в одній кімнаті з ОСОБА_13 . Вранці ОСОБА_13 попросив цигарку, ОСОБА_5 розлютився та почав бити ОСОБА_13 черевиком по голові та тулубу.

Вислухавши думку учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 513 КПК України передбачено, що визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з вимогами ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У силу вимог ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом;

госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом;

госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду(ч. 5 ст. 94 КПК України).

Суд, з`ясовуючи питання чи мало місце суспільно небезпечне діяння, та чи вчинено воно ОСОБА_5 , дослідив письмові докази, які містяться в кримінальному провадженні та допитав свідків.

Так, згідно Висновку судово психіатричної експертизи № 308 від 29.07.2024 року ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав та на даний час страждає на легку розумову відсталість із значними порушеннями поведінки, за МКХ-10 F 770.1., під час скоєння інкримінованих йому дій не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, за своїм психічним станом ОСОБА_5 не може приймати участь у слідчих діях та у судовому засіданні( том 2 а. провадження 147-148).

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність чи обмежену осудність і викликають потребу у застосуванні щодо неї таких заходів.

Суд вважає, що Висновок судово-психіатричної експертизи № 308 від 29.07.2024 року є обґрунтованим, переконливим і вмотивованим та у повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 101,102 КПК України, містить обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені в Постанові слідчого від 23.07.2024 року ( том 2 а. провадження 144-145) про призначення судово-психіатричної експертизи.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_14 суду повідомив, що він мешкає в ОСОБА_15 психоневрологічному інтернаті і там проходить лікування. Його палата знаходиться напроти палати ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Приблизно в четвертій ранку свідок почув в палаті ОСОБА_11 та ОСОБА_18 та повідомив про це черговому санітару. Згодом свідок дізнався, що ОСОБА_11 побив ОСОБА_13 і останній помер.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 суду повідомив, що він працює в ОСОБА_15 психоневрологічному інтернаті на посаді молодша медсестра палати. Весною 2024 року свідок чергував на роботі, точної дати на сьогодні не пам`ятає, перебував у другому корпусі інтернату, на другому поверсі знаходиться палата АДРЕСА_2 в якій мешкали ОСОБА_20 та ОСОБА_8 . Під ранок до свідка звернувся вихованець інтернаті ОСОБА_21 і повідомив, що в палаті ОСОБА_16 дуже гучно, свідок пішов до палати № 19 та побачив там ОСОБА_22 , який лежав на ліжку. В подальшому ОСОБА_20 не з`явився на сніданок і свідок разом з черговою медсестрою ОСОБА_23 знайшли потерпілого в палаті. ОСОБА_20 був у крові, йому було надано допомогу та викликано швидку допомогу. ОСОБА_20 про події нічого не розповідав і взагалі він погано розмовляв. В подальшому свідку стало відомо, що від травм ОСОБА_20 помер у лікарні. Також свідок повідомив, що ОСОБА_8 агресивний, дуже брехливий, неодноразово застосовував фізичну силу до вихованців інтернату, під час агресії розбив скло, а також на думку свідка потребує лікування.

З Протоколу огляду місця події від 18.04.2024 року (том 1 а. провадження 16 - 27) вбачається, що місцем огляду є територія Сквирського психоневрологічного інтернату, що за адресою: АДРЕСА_1 . Місцем огляду є палата, яка знаходиться на 2 поверсі інтернату, кімната розміром 3,6 м на 2,6 м. під час огляду виявлено одну пару чоловічого взуття із шкірозамінника чорного кольору з нашаруванням речовини темно бурого кольору.

З Протоколу огляду місця події від 07.05.2024 року м. Біла Церква (том 1 а. провадження 39 - 42) вбачається, що об`єктом огляду є відділення нейрохірургії КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Семашко,9 палата № 3. Під час огляду вилучено тіло громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відправлено на розтин до Білоцерківського районного відділення КЗ КОР «Київське обласне бюро судово медичної експертизи».

Висновком експерта від 16.07.2024 року № СЕ-19/111-24/35091-БД (том 2 а. провадження 62 -68) встановлено, що після проведення експертного дослідження зразок букального епітелію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опечатано биркою із пояснювальними написами і підписом експерта та повертаються ініціатору проведення експертизи разом з висновком експерта, а також експерт дійшов висновку, що встановлені генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами проведеної судової молекулярно генетичної експертизи від 08.07.2024 року № СЕ-19/111-24/34476-БД (том 2 а. провадження 76 -81) експерт дійшов висновку, а саме: встановлено генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Висновком експерта від 17.07.2024 року № СЕ-19/111-24/35557-БД встановлено, що на наданих на дослідження об`єктах, а саме:

На зовнішній поверхні правого берца виявлено кров людини;

на зовнішній поверхні лівого берца крові людини не виявлено.

Встановлено генетичні ознаки крові на зовнішній поверхні правого берца.

Генетичні ознаки крові на зовнішній поверхні правого берца збігаються між собою та збігаються з ген етичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ймовірність походження генетичних ознак крові на зовнішній поверхні правого берца від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить не менше ніж 99,%.

На наданих на дослідження об`єктах, а саме на внутрішній поверхні правого та лівого берців виявлено клітини з ядрами.

Встановлено генетичні ознаки клітин на внутрішній поверхні правого та лівого берців, які є змішаними, містять генетичні ознаки більш ніж двох осіб і не придатні для ідентифікації (том 2 а. провадження 88 -97).

Згідно Висновку експерта № 240 від 19 липня 2024 року смерть ОСОБА_7 , 1973 року народження, настала від внутрішньочерепної травми, що проявилась крововиливами під оболонки та в шлуночки головного мозку.

На це вказують: синці та крововиливи на голові, перелом кісток носа та перелом нижньої стінки правої верхньощелепної пазухи, крововилив під оболонки та в шлуночки головного мозку, набряк набухання головного мозку з вклиненням стовбору мозку в великий потиличний отвір.

Вищевказане свідчить про те, що є прямий причинний зв`язок між отриманими ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_7 .

Описана внутрішньочерепна травма заподіяна тупим (тупими) предметами та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які, згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17 січня 1995 року, є небезпечними для життя.

Крім вищеописаних ушкоджень, при судово медичній експертизі трупа, знайдені переломи 1,3 ребер справа та 5,6 ребер зліва. Дані ушкодження заподіяні тупими предметами, мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості та не перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті (том 2 п. провадження 102 -104).

Всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, підтверджені доказами, які були оцінені відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, тобто тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, та внаслідок якого настала смерть потерпілого, та це суспільно небезпечне діяння вчинив ОСОБА_5 , який перебував у цей час у стані неосудності, та до нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 передбачено, що з огляду на вимоги статей 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

При цьому, при визначенні виду примусових заходів медичного характеру, суд враховує рекомендації експертів, викладені у висновку судово-психіатричного експерта № 308 від 29.07.2024 року, згідно з яким ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної установи зі суворим наглядом, а також роз`яснення п. п.3, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 та положення ч.5 ст.94 КК України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 512 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 516 КПК України ухвала суду про застосування чи відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру, продовження, зміну, припинення застосування примусових заходів медичного характеру або відмова у цьому може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

Питання щодо речових доказів підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 92-94 КК України, ст.ст. 94,101,102, 369 372, 512, 395,513, 516 КПК України, п. п. 3,8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 №7, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 24 11126 0000 112 від 19.04.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березнеговате Березнеговацького району Миколаївської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 94 КК України - госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом в Державній установі «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» за адресою: м. Київ, вул.Кирилівська, 103 а.

Речові докази:

-Чоловіче взуття із шкірозамінника чорного кольору, поміщене до картонної коробки, яку опечатано як речовий доказ «Пакет №1», змив речовин бурого кольору, поміщений до паперового конверта з надписом «Пакет №2» та змив речовин бурого кольору поміщений до паперового конверту з підписом «Пакет №3», які поміщено до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити.

Витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд протягом 30 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1