Провадження № 1-кп/761/3532/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

провівши підготовче судове засідання в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003012 від 20.07.2024, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Актобе Республіки Казахстан, громадянина Республіки Казахстан, який здобув середню освіту, працює хіміком-синтетиком на науково-виробничому підприємстві Укроргсинтез (ЄНАМІН), студент ІІ курсу КНУ ім.Шевченка, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , особа з інвалідністю ІІ групи, раніше не судимий,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_3 ,

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003012 від 20.07.2024, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою суду від 01 серпня 2024 року вказане провадження призначено до підготовчого судового засідання.

Разом з тим, в рамках даного провадження на електронну адресу суду 09 вересня 2024 року надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що сума інкримінованих згідно з обвинувальним актом ОСОБА_9 чотири епізоди не перевищує встановлений законом розмір, з якого настає кримінальна відповідальність (в силу Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024). Так, за епізодом від 09.07.2024 сума становить 366 грн. 39 коп., 13.07.2024 - 737 грн. 45 коп., за епізодом 14.07.2024 - 1861 грн. 60 коп., а за 15.07.2024 - 1790 грн. 88 коп. Також у своєму клопотанні захисник звертає увагу, що такі злочини не є триваючими, не охоплюються єдиним умислом, а тому, слід вважати, що вчинено чотири самостійні злочини.

Так, враховуючи, що суми викраденого ОСОБА_10 майна не перевищує встановленого законом розміру, що в силу внесених до законодавства змін передбачає притягнення особи до адміністративної відповідальності та, у свою чергу, виключає кримінальну відповідальність особи, захисник просить закрити провадження стосовно ОСОБА_2 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна караність діяння.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні подане раніше клопотання підтримав та просив задовольнити із зазначених у ньому підстав. Наголосив, що кримінальна караність інкримінованих підзахисному ОСОБА_9 злочинів усунена, а відтак, підстави для подальшого здійснення кримінального провадження, зокрема і призначення обвинувального акту до судового розгляду, відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_11 просив задовольнити клопотання захисника та закрити кримінальне провадження стосовно нього. Запевнив, що завдану шкоду відшкодував у повному обсязі та зробив для себе відповідні висновки.

Прокурори ОСОБА_12 та ОСОБА_5 у ході судового розгляду заперечували щодо вирішення питання про закриття даного кримінального провадження на стадії підготовчого судового провадження, обґрунтовуючи свою позицію відсутністю на цій стадії у суду повноважень на дослідження письмових доказів сторони обвинувачення, що підтверджують викладені в обвинувальному акті обставини. При цьому, просили призначити обвинувальний акт до судового розгляду та вже безпосередньо під час розгляду обвинувального акту по суті вирішити питання про закриття даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_13 . Водночас прокурор ОСОБА_5 запевнив, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, а викладені у ньому фактичні обставини відповідають тим, що були встановлені в ході досудового розслідування, в тому числі і щодо вартості викраденого майна.

Представник потерпілого ТОВ «Фора» ОСОБА_14 , будучи належним чином повідомленим про дату і час судового засідання, у призначений час до суду не прибув. Разом з тим, до початку судового розгляду на електронну адресу суду надійшла заява представника потерпілого ОСОБА_14 , в якій останній вказує, що не заперечує стосовно закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Також останній у своїй заяві підтвердив, що обвинувачений у добровільному порядку відшкодував завдані ТОВ «Фора» збитки, а відтак, жодних претензій майнового характеру товариство до останнього не має. Враховуючи зайнятість, просив проводити судове засідання без участі представника потерпілого.

Вислухавши думку учасників провадження, ретельно дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали кримінального провадження №0003012 від 20.07.2024 стосовно ОСОБА_2 , а також скеровану на адресу суду заяву представника потерпілого ТОВ «Фора» ОСОБА_14 від 11.09.2024, суд прийшов до таких висновків.

Так, закриття провадження є однією із форм закінчення судового розгляду кримінального провадження.

За приписами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до абз. 5 ч. 7 ст. 284 КПК ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

У свою чергу, як вбачається зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_11 вчинив декілька епізодів таємного викрадення товарів із магазину « Фора », що за адресою: м. Київ, вул. Чорновола, 27 , а саме 09.07.2024 на суму 366 грн. 39 коп., 13.07.2024 - 737 грн. 45 коп., 14.07.2024 - 1861 грн. 60 коп., 15.07.2024 - 1790 грн. 88 коп.

Так, станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн, а 50 відсотків від його розміру становить 1514 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_10 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 3028 грн. 00 коп.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_10 майна за вказаними у обвинувальному акті епізодами від 09.07.2024, 13.07.2024, 14.07.2024 та 15.07.2024 становила відповідно 366 грн. 39 коп., 737 грн. 45 коп., 1861 грн. 60 коп., 1790 грн. 88 коп., тобто ці суми за кожним з епізодів є меншими за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 грн. 00 коп., то суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, посилання в обвинувальному акті на вчинення ОСОБА_10 таємного викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а також таємне викрадення чудового майна (крадіжка) вчинена повторно в умовах воєнного стану, не заслуговують на увагу як такі, що з урахуванням вищенаведеного, не підпадають під кримінально карані діяння, передбачені Особливою частиною КК України.

Так, згідно з ч. 7 ст. 284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Приписами ч. 3 ст. 479-2 КПК України закріплено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Як встановлено у судовому засіданні, захисником обвинуваченого ОСОБА_2 - адвокатом ОСОБА_6 на адресу суду скеровано клопотання про закриття кримінального провадження №0003012 від 20.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 4 ст. 185 КК України. Вказане клопотання було підтримане обвинуваченим, який зазначив, що йому зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження за вказаною підставою і він не заперечує щодо такого закриття.

У той же час, щодо тверджень прокурорів про неможливість вирішити питання щодо закриття даного кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у підготовчому судовому провадженні, враховуючи не дослідження судом необхідних для прийняття такого рішення доказів, слід звернути увагу на таке.

Так, положеннями чинного КПК України в частині вирішення питання щодо декриміналізації діянь не містить вказівки на конкретну стадію судового провадження, на якій суд може прийняти рішення про закриття кримінального провадження у разі встановлення втрати чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність інкримінованого особі діяння.

У свою чергу, із аналізу диспозиції ст. 3 ст. 479-2 КПК України слідує, що суд після надходження на його розгляд клопотання учасника провадження щодо закриття кримінального провадження із наведеної підстави зупиняє судовий розгляд та першочергово вирішує таке питання. Так, у разі згоди особи на закриття провадження суд своєю вмотивованою ухвалою, яка повинна узгоджуватися із вимогами ст. 369-372 КПК України, закриває кримінальне провадження.

При цьому, суд звертає увагу, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням сторони обвинувачення, що має чітко визначену форму та містити передбачені ст. 291 КПК України реквізити. Так, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_2 відповідає закріпленим вимогам, зокрема містить дані про розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди. У той же час, твердження прокурора щодо неможливості суду пересвідчитися у правильності викладених в обвинувальному акті даних (зокрема стосовно суми завданої шкоди) фактично ставить під сумнів інкриміновані обвинуваченому епізоди. Однак стороною захисту викладені в обвинувальному акті фактичні обставини не оспорювалися, сам обвинувачений підтвердив, що 09.07.2024, 13.07.2024, 14.07.2024 та 15.07.2024 перебував у приміщенні магазину «Фора» та таємно викрав товар, не розплатившись за нього, розпорядився на власний розсуд. Також викладені в обвинувальному акті фактичні обставини щодо вартості викраденого товару не оспорювались і прокурором в судовому засіданні.

Відтак, суд з урахуванням наданих у розпорядження матеріалів кримінального провадження №0003012 від 20.07.2024, беручи до уваги, що суми викраденого ОСОБА_10 майна не перевищують визначений законом розмір, з якого настає кримінальна відповідність, а також враховуючи позицію Об`єднаної палати ККС Верховного Суду, викладену у постанові від 07.10.2024 (справа №278/1566/21), що внесені Законом України №3886-IX від 18.07.2024 зміни мають зворотну дію в часі та є змінами до закону України про кримінальну відповідальність, приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003012 від 20.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закриттю, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність інкримінованого останньому діяння.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлений.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 9, 284, 369-372, 479-2 КПК України, ст.ст. 1, 5 КК України, ст. 58 Конституції України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_6 - задовольнити.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003012 від 20.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - закрити оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази:

-оптичні диски з відеозаписами з камер відеоспостереження за адресою: м. Київ, вул. Чорновола 27, надані адміністратором магазину «Фора», які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження №0003012 від 20.07.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголосити 22 жовтня 2024 року о 10 год. 10 хв.

Суддя ОСОБА_1