ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2419/24 Справа № 215/6241/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

засудженого: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року про заміну засудженому ОСОБА_7 покарання у вигляді довічного позбавлення волі більш м`яким, на позбавлення волі на строк 20 (двадцять років) за вироком колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області від 14.10.2013 р. за ст.ст.115 ч.2 п.п.2,9,12,13, 194 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року задоволено подання Державної Установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» МЮ України про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Замінено засудженому ОСОБА_7 покарання у вигляді довічного позбавлення волі більш м`яким, на позбавлення волі на строк 20 (двадцять років) за вироком колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області від 14.10.2013 р. за ст.ст.115 ч.2 п.п.2,9,12,13, 194 ч.2 КК України.

З вказаною ухвалою суду не погодився прокурор ОСОБА_9 та оскаржив в апеляційному порядку. В обґрунтування вказує, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам. Засуджений ОСОБА_7 має низькі показники виправлення: одне заохочення, середній ризик повторного злочину, не працював і не залучався до суспільно корисних робіт. Вважає, що судом було проігноровано ставлення засудженого до праці, а рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є передчасним.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання Державної Установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)».

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, пояснення засудженого та його захисника, які посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Згідно з ч. 5 ст. 82 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Згідно роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він став на шлях виправлення.

За змістом зазначеної вище статті та роз`яснень, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процес виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на підставі всебічного врахування даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання.

Переглядаючи рішення суду в межах апеляційної скарги прокурора, колегія суддів погоджується з її доводами про те, що висновок суду про можливість заміни засудженому ОСОБА_7 покарання у вигляді довічного позбавлення волі більш м`яким, на позбавлення волі на строк 20 років повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив дані про особу засудженого, що призвело до неналежної оцінки всіх даних в сукупності.

Як вбачається з матеріалів провадження, 25.10.2023 р. до суду надійшло подання Державної Установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» МЮ України (далі Установа) про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк відносно засудженого ОСОБА_7 за вироком Апеляційного суду Херсонської області від 14.10.2013 р., відповідно до ст.82 КК України.

Під час розгляду вказаного клопотання, судом встановлено, що на підставі вироку Апеляційного суду Херсонської області від 14.10.2013 р. ОСОБА_7 засуджено за ст.ст.115 ч.2 п.п.2,9,12,13, 194 ч.2 КК України до довічного позбавлення волі.

Згідно довідки про заохочення і стягнення ОСОБА_7 стягнень не має, має одну подяку від 14.04.2023 р. за активну участь у конкурсі творчих робіт, на профілактичному обліку Установи не перебуває.

Засуджений не залучався до праці з незалежних від нього причин, відповідно до характеристики з місця відбуття покарання, та психологічної характеристики ОСОБА_7 позитивно характеризується, психологічно має як позитивні так і негативні риси характеру.

ОСОБА_7 приймає участь в індивідуальних та групових виховних заходах «Духовне відродження», пройшов курс освіти на платформі «Зрозуміло», відповідно до сертифікату, отримав атестат про освіту.

Засуджений представив індивідуальний план виправлення і ресоціалізації в якому планує відшукати контакти членів своєї родини, зайнятися отриманням професійних навичок і роботи.

За результатами висновку щодо ступеня виправлення засудженого то ОСОБА_7 має середній рівень ризику вчинення повторних кримінальних правопорушень, набрав 135 балів при рівні середнього рівня від 105 до 292, що відповідно ближче до низького рівня ризику, а за станом реалізації програми соціально-виховної роботи має 69 балів, що достатньо для необхідного рівня виправлення.

До складення висновку долучався уповноважений орган з питань пробації, але згідно листа та інформаційного повідомлення органи пробації в Херсонській територіальній громаді в зв`язку з бойовими діями не відновили свою діяльність, була проведена телефонна розмова з братом засудженого ОСОБА_10 , який готовий надати засудженому ОСОБА_7 місце проживання в м.Херсон після його звільнення.

Так, суд першої інстанції не надав належну оцінку, що засуджений ОСОБА_7 за досить тривалий час відбуття покарання має лише одне заохочення, отримане в період, що передує зверненню з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та допускав порушення, стягнення за які хоч і погашені, але як визначено постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» при вирішенні питання про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким необхідно надавати оцінку виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, а не певного періоду часу.

Також, за результатами проведеної із засудженим оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, на підставі даних, внесених до Єдиного реєстру засуджених та осіб взятих під варту, а саме підсистеми «Касандра» ОСОБА_7 має 135 балів, що є середнім рівнем втручання, тобто має середній рівень ризику до вчинення повторного кримінального правопорушення, що свідчить про те, що засуджений продовжує нести потенційну небезпеку для суспільства.

Апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні питання про заміну покарання не взяв до уваги вирок Апеляційного суду Херсонської області від 14.10.2013 р. та наведені у ньому висновки при призначенні покарання. У вказаному вироку апеляційний суд не погодився з призначеним покаранням ОСОБА_7 судом першої інстанції, та зазначив, що при призначенні покарання засудженому ОСОБА_11 суд першої інстанції хоча і посилався на ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, проте фактично не врахував, що самі обставини вчинення злочинів свідчать про їх підвищену суспільну небезпечність, а відношення ОСОБА_7 до їх вчинення та наслідків, його поведінки направлена на приховання слідів злочину свідчать про його винятком цинізм.

ОСОБА_7 достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_12 вагітна, позбавив її життя шляхом нанесення великої кількості тілесних ушкоджень на очах її матері, яку як свідка за його наказом задушив ОСОБА_13 , заніс труп в будинок і умисно цей будинок підпалив.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції скасував вирок у частині призначеного покарання судом першої інстанції у виді 15 років позбавлення волі та призначив остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження скоєння нових злочинів. Засуджений має усвідомлювати, що перед ним відкрита перспектива про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк і це залежить від нього та його бездоганної поведінки.

За таких обставин колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку наявні лише формально- юридичні підстави заміни покарання у вигляді довічного позбавлення волі на більш м`який, на позбавлення волі на певний строк, засудженому ОСОБА_7 , висновки суду першої інстанції є невірними та необґрунтованими, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали, якою в задоволенні подання начальника Державної Установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» МЮ України про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року про заміну засудженому ОСОБА_7 покарання скасувати.

У задоволені подання Державної Установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» МЮ України про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк відмовити.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді