Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 641/8777/21
Провадження № 1-кп/644/292/24
06.11.2024
У Х В А Л А

Іменем України

06 листопада 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001279 від 21.10.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 353, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 353, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого АДРЕСА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 353, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 353, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України,-

в с т а н о в и в :

У судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про продовження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

В обґрунтування посилався на те, що ризики, які існували на час обрання міри запобіжного заходу не зменшились, з урахуванням особи обвинувачених та суворості можливого покарання вони можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та інших обвинувачених, що підтверджується характером вчинених кримінальних правопорушень з застосуванням до потерпілих фізичного та психологічного насильства, а також можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є особами які раніше вчиняли кримінальні правопорушення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що ОСОБА_8 з 21.05.2021 року утримується під вартою, заперечує обґрунтованість підозри. Ризики наведені прокурором носять характер припущень та нічим не доведені, так двоє потерпілих допитані судом, потерпілий ОСОБА_12 заперпечує причетність ОСОБА_8 до вчиненого злочину, потерпіла ОСОБА_13 взагалі перебуває поза межами України, крім того прокурором не надано доказів, щоби жоден з потерпілих чи свідків посилався на вчинення на них тиску з боку обвинуваченого. Сама по собі тяжкість вчиненого злочину не може слугувати підставою до продовження міри запобіжного заходу. На надано доказів про переховування від органів досудового слідства чи суду. ОСОБА_8 має постійне місце проживання, цивільну дружину та пристарілу матір. Оскільки злочини у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 не мають тяжких наслідків то просила змінити запобіжний захід на домашній арешт, а у разі відмови застосувати заставу у межах передбачених КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника та доповнив, що він з`являвся до слідчого самостійно, та не будучи затриманою особою сам з`явився у суд при вирішенні питання про обрання міри запобіжного заходу, а отже не вдавався до ухилення або втечі. За час тривалого перебування під вартою прокурор не надано жодного доказу на підтвердження його винуватості. Потерпілий ОСОБА_12 взагалі заперечив його причетність до злочину, потерпілий ОСОБА_14 дав показання, які теж не підтверджують обвинувачення. Таким чином просив вважати ризики на які посилається прокурор надуманими, оскільки вони не підтверджені жодним доказом і просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, оскільки він має піклуватися про матір.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та зазначила, що перераховані прокурором ризики ґрунтується на припущеннях, які не підтверджені доказами, крім того прокурор посилаючись на наявність ризиків не надав з часу обрання запобіжного заходу жодного нового доказу на підтвердження існування ризиків. ОСОБА_9 раніше не судимий не перебував у розшуку, з`явився по виклику органу досудового розслідування сам, має сім`ю, постійне місце проживання, опікуються неповнолітньою дочкою, до затримання працював, характеризується позитивно, на цей час йому гарантовано працевлаштування за колишнім місцем роботи тому і просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_9 в свою чергу підтримав думку захисника та просив змінити йому міру запобіжного заходу на домашній арешт, посилаючись на необхідність надання допомоги своїм рідним.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що ризики на які прокурор посилався в своєму клопотанні не доведені, мають характер припущень. Потерпілі в справі допитані, одна з потерпілих перебуває за межами України, а отже немає підстав стверджувати про можливість тиску на потерпілих. Також є безпідставним і посилання прокурора на можливість вчинення ОСОБА_10 нових злочинів. ОСОБА_10 має сім`ю, працював, надавав допомогу непрацездатному батькові та утримував дочку. На цей час має тяжку невиліковну хворобу, потребує спеціального режиму. Просила змінити запобіжний захід на домашній арешт вважаючи, що такий захід забезпечить розгляд справи

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав думку свого захисника, зазначив, що прокурор не довів ризиків які зазначив у клопотанні і просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та зазначила, що ризики зазначені прокурором носять характер припущень. ОСОБА_11 сам з`явився до слідчого і сам же з`явився у суд при обранні йому міри запобіжного заходу, просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав думку свого захисника, зазначив, що перебуває під вартою більше 40 місяців, ризики на які посилається прокурор безпідставні в зв`язку з чим просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

При обговоренні клопотання захисника ОСОБА_15 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 застави прокурор заперечував проти його задоволення посилаючись на те, що ОСОБА_16 обвинувачується у злочину пов`язаному з насильством і суд може не обирати такий запобіжний захід.

ОСОБА_8 посилався на те, що на цей час він не має матеріальної можливості внести заставу, просив не задовольняти в цій частині клопотання захисника, оскільки у разі відмовим у зміні запобіжного заходу на домашній арешт буде сам звертатися з відповідним клопотанням.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали обвинувального акту, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора.

Суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення. (ч. 3 ст. 331 КПК України)

Згідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи чи продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Строк дії раніше обраної міри запобіжного заходу для обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 спливає 09 листопада 2024 року.

Аналізуючи обставини та факти, наведені прокурором в обґрунтування клопотання, суд приходить до переконливого висновку, про доведеність існування ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 можуть переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду через побоювання можливого суворого покарання, тобто ризик, який був підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування, продовжує мати місце і надалі.

Разом з тим суд не знаходить підстав вважати, що прокурором доведений ризик того, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебуваючи на свободі можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також те, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебуваючи на свободі можуть впливати на потерпілих, оскільки ОСОБА_14 та ОСОБА_12 допитані судом, а потерпіла ОСОБА_13 за повідомленням Департаменту стратегічних розслідувань НП України потерпіла 06.03.2022 р. виїхала за межі України і на цей час перебуває на території Німеччини.

Також на думку суду, наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який дає підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 , може вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобто ризик, який був підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування, продовжує мати місце і надалі.

Характер інкримінованих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 кримінальних особливо тяжких злочинів, свідчить про підвищену суспільну небезпеку.

Однак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.

Крім того судом враховується той факт, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , перебувають під вартою на протязі тривалого часу і за цей час прокурором не наведено додаткових доказів на підтвердження ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу, також деякі ризики перестали існувати під час судового розгляду.

Отже з врахуванням відомостей про особи ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які дали суду показання, об`єму обвинувачення з урахуванням показань потерпілих, та досліджених на цей час доказів, які не перебували у розшуку, самостійно з`явився за викликами слідчого та суду, мають постійне місце проживання, ОСОБА_9 проживає у квартирі АДРЕСА_5 , опікуються неповнолітньою дочкою, до затримання працював, характеризується позитивно, ОСОБА_11 , не обвинувачується у вчиненні злочину проти ОСОБА_12 , має постійне місце проживання у квартирі АДРЕСА_6 , то суд доходить висновку про можливість зміни їм міри запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем їх мешкання, оскільки застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є більш доцільним, саме такий запобіжний захід на думку суду забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених та виконання ним процесуальних обов`язків.

При цьому на останніх слід покласти додаткові обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , то суд приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та з урахуванням положень ст. 177 КПК України відповідно до якої метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Виходячи з того, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства.

Визначаючи підстави для виняткового виду запобіжного заходу суд враховує обставини, визначені в ст.178 КПК України, а також тяжкість обвинувачення, а також враховує, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_8 , та ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак зазначений у ухвалі ризик не змінився.

Враховуючи існування ризиків, суд продовжує для ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, виходячи з цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає необхідним з урахуванням часу, необхідного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

Крім того суд вважає за необхідне задовольнити клопотання сторони захисту, а саме в частині щодо можливості визначення застави при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , а також вважає за необхідне вирішити питання про визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_10 .

Щодо визначення розміру застави обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 32 ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення у випадку неявки підозрюваного до суду достатнім стримуючим фактором для нього, щоб не здійснити втечу.

На переконання слідчого судді підозрюваному ОСОБА_17 слід визначити заставу у межах розміру, визначеному п. 2 ч. 5 ст.182 КПК України, а саме 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800,00 (триста дві тисячі вісімсот) грн.

Зазначений розмір, з урахуванням майнового стану підозрюваних, не є явно непомірним для нього.

В той же час він є значним та, на думку суду, цілком здатним забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку підозрюваного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 176, 177, 178, 180, 183, 182, 183,193, 194, 196, 197, 331, 369 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 60 днів, а саме до 04 січня 2025 року включно, з визначенням застави.

Визначити ОСОБА_8 , року народження суму застави у 302800,00 (триста дві тисячі вісімсот) грн., яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області.

Визначити ОСОБА_10 , року народження суму застави у 302800,00 (триста дві тисячі вісімсот) грн., яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області.

У разі внесення застави у визначеному суддею розмірі вважається, що до підозрюваних обрано запобіжний захід у виді застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу протягом дії ухвали.

У випадку внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

-прибувати до суду на першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу судді або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у випадку внесення застави, оригінал документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що підозрювані ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, максимальне покарання за яке передбачене законом у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку підозрюваного; забезпечувати явку, належно повідомленого підозрюваного, обвинуваченого, до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомлення слідчого, прокурора, слідчого суддю, та суд про причини неявки підозрюваного, обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого підозрюваного обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відмовити ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Змінити обвинуваченим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Харківського слідчого ізолятора на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання (реєстрації):

- ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_5 ,

- ОСОБА_11 у квартирі АДРЕСА_6 ,

з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 60 діб, до 04 січня 2025 року.

Покласти на ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Звільнити обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , з-під варти в залі суду.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_11 направити до СВ ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області для виконання, з метою контролю за поведінкою підозрюваного та негайного їх доставлення працівниками поліції до місця проживання.

Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченим, їх захисникам та прокурору.

Копію ухвали направити до Харківської установи виконання покарань (№ 27).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, прокурором безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: ОСОБА_1