УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 рокуселище Петрове Справа №: 941/1119/24
Провадження № 1-в/941/341/24

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

представника установи - ОСОБА_4

та засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференсзв`язку в залі суду в селищі Петрове справу за поданням начальника державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» про приведення вироку суду у відповідність до діючого законодавства, відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Малинівка Чугуївського району Харківської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого: 16.12.2016 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.121, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» звернувся до суду з вищевказаним поданням мотивуючи це тим, що 09.08.2024 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинну діяльність, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким Законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання.

Відповідно до вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 16.02.2016 року, ОСОБА_5 26.05.2014 року скоїв таємне викрадення чужого майна, а саме: викрав гроші в сумі 1000 гривень, що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

А тому начальник державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)»просить суд вирішити питання щодо приведення вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 16.02.2016 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

Представник державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» в судовлмузасідані подання підтримав.

Прокурор щодо задоволення подання не заперечував.

Засуджений теж не заперечував щодо задоволення подання начальника установи.

Суд, заслухавши доводи представника установи, думку прокурора, засудженого, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що подання начальника установипідлягає задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 16.02.2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 02 років позбавлення волі; ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 05 років позбавлення волі; за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді 09 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі. Згідно ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст.74 КК України (п.13 ч.1 ст.537 КПК України).

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч.3 ст.57, ч.1 ст.58, ч.1 ст.62 КК України), 11, 13, 13-2 ч.1 ст.537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 16.02.2016 року ОСОБА_5 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, де останній своїми протиправними діями 26.05.2014 року завдав матеріальну шкоду потерпілій особі на загальну суму 1000 гривень.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України). Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 ст.74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 16.02.2016 року завдав скоєнням крадіжки матеріальну шкоду потерпілій особі на загальну суму 1000 гривень, що менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 02 років позбавлення волі.

Як встановлено судом, вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 16.02.2016 року ОСОБА_5 засуджено ще і за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 05 років позбавлення волі; за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді 09 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі. Згідно ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Звільнення ОСОБА_5 від покарання за ч.2 ст.185 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння не впливає на остаточне покарання, призначене йому вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 16.02.2016 року.

Отже, на даний час ОСОБА_5 є засудженим вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 16.02.2016 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 05 років позбавлення волі; за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді 09 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі. Згідно ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

За таких обставин, подання є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, ч. 2 ст.74 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» про приведення вироку суду у відповідність до діючого законодавства, відносно засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 16.02.2016 року, за ч.2 ст.185 КК України у виді 02 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 16.02.2016 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.121, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 діб, через Петрівський районний суд Кіровоградської області, а засудженим в той самий термін з моменту отримання ним копії ухвали.

Суддя Петрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1