Справа № 369/2409/21
Провадження № 1-в/740/230/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині подання провідного інспектора Ніжинського РВ ФДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 про приведення судового рішення у відповідність з діючим законодавством відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Вертіївка, Ніжинського району, Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.01.2023,

за участі сторін: прокурора ОСОБА_5 , представника органу пробації ОСОБА_6 ,

встановив:

до суду надійшло подання Ніжинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про приведення вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.01.2023 відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до діючого законодавства.

В обґрунтування подання зазначено, що з 22.02.2024 на обліку у відділі перебуває звільнений від відбування покарання з випробуванням засуджений ОСОБА_4 , відповідно до вироку суду від 31.01.2023. Посилаючись на вимоги п.13 ч.1 ст.537, п.2 ч.2 ст.539 КПК України, ст.4, 5 КК України, ст.58 Конституції України, Закон України «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, просить привести вирок суду у відповідність до чинного законодавства.

У судовому засіданні представник органу пробації уточнив вимоги подання та просив звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке останній засуджений.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, що згідно ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає розгляду подання.

Заслухавши представника органу пробації, прокурора, дослідивши матеріали подання і особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 ч.2 ст.539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Частинами 2 і 3 ст.74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.01.2023 ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Згідно ухвали Київського апеляційного суду від 24.10.2023 вирок змінено, рецидив злочинів визнано обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , в іншій частині вирок залишено без змін.

Як встановлено цим вироком суду, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 КК України, а саме, 10.01.2021 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, чим заподіяв ТОВ «ТРАШ» матеріального збитку на суму 1 398 грн 39 коп; 14.01.2021 ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, чим заподіяв ТОВ «ТРАШ» матеріального збитку на суму 2 217 грн. 46 коп. та 18.01.2021 ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, чим заподіяв ТОВ «ТРАШ» матеріального збитку на суму 1 713 грн 98 коп.

На час, до якого відноситься вчинені ОСОБА_4 діяння, положення ч.1 ст.51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч.3 ст.51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01.01.2021 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2021 в сумі 2 270 грн.

Отже, податкова соціальна пільга у 2021 році складала 1 135 грн. (2 270 грн. х 50%).

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 (далі - Закон № 3886-IX від 18.07.2024).

Цим Законом ст.51 КУпАП викладено в новій редакції.

Згідно з ч.1 ст.51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст.4 КК України).

Згідно із ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 ст.5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вартість майна, за вчинення 10.01.2021, 14.01.2021, 18.01.2021 крадіжок, за які ОСОБА_4 засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.01.2023, зміненим ухвалою Київського апеляційного суду від 24.10.2023 у справі №369/2409/21 становить 1 398 грн 39 коп та 2 217 грн. 46 коп, 1 713 грн 98 коп відповідно, що кожне окремо не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на 2021 рік (2270 грн).

Тобто діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 , на цей час не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній був засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого закон передбачає кримінальну відповідальність.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі №278/1566/21 (провадження №51-2555кмо24).

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст.5 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.01.2023, зміненим ухвалою Київського апеляційного суду від 24.10.2023.

Суд звертає увагу, що суд звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь не відповідає положенням ч.2 ст.74 КК України.

Керуючись ст.ст.5, 74 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд, -

постановив:

подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вирокомКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 31.01.2023 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, від призначеного йому покарання, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1