Справа № 645/2360/24
Провадження № 1-кп/645/353/24
В И Р О К

Іменем України

11 жовтня 2024 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0001290 від 01.03.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанськ, Харківської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом, інспектора кулеметника 1 комендантської групи комендантського відділення 4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у військовому званні «головний сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.09.2023 № 480-ОС головного сержанта ОСОБА_6 призначено на посаду інспектора кулеметника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Згідно п. 14 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі Положення), затвердженого Указом Президента України № 1115/2009 від 29 грудня 2009 року, на військову службу за контрактом приймаються громадяни відповідно до статей 19 і 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в тому числі військовослужбовці інших військових формувань із зарахуванням їх до списків особового складу органів Держприкордонслужби. Порядок добору та прийняття громадян на військову службу за контрактом встановлюється Адміністрацією Держприкордонслужби.

Крім того, відповідно до п. 15 Положення прийняття громадян на військову службу за контрактом здійснюється Головою Державної прикордонної служби України та начальниками органів Держприкордонслужби, які мають право видавати накази по особовому складу згідно з повноваженнями, визначеними пунктом 29 цього Положення.

Також згідно п. 29 Положення право на укладення контракту про проходження військової служби та внесення змін до нього надається:

1) начальнику органа Держприкордонслужби, який має право видавати накази по особовому складу, - з усіма військовослужбовцями рядового складу, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу, за якими штатом передбачені військові звання до капітана (капітан-лейтенанта) включно, які проходять військову службу в цьому органі, а також із громадянами, які приймаються на військову службу до цього органу на посади осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу;

2) ректору вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби - із громадянами, особами рядового складу, сержантського і старшинського складу, прийнятими на навчання до цього навчального закладу (контракт про навчання), слухачами, ад`юнктами, докторантами, у яких під час навчання закінчився контракт, а також із курсантами про проходження військової служби за контрактом на посадах офіцерського складу після закінчення вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби;

3) начальнику регіонального управління, розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, ректору вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби - із особами, зазначеними у підпункті 1 цього пункту, а також з особами офіцерського складу у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно, які проходять військову службу в підрозділах цього регіонального управління чи підпорядкованих йому органах, у розвідувальному органі, вищому військовому навчальному закладі Держприкордонслужби;

4) Голові Державної прикордонної служби України - з усіма військовослужбовцями Держприкордонслужби, громадянами, які приймаються на військову службу за контрактом до органів Держприкордонслужби, а також з особами, переведеними для проходження військової служби з інших військових формувань і правоохоронних органів, та з курсантами випускного курсу вищих військових навчальних закладів інших військових формувань, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які проходять навчання за замовленням Держприкордонслужби.

Водночас сержант ОСОБА_6 , будучи службовою особою, наділеною владними повноваженнями, з метою одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, значний авторитет та вплив в органах ДПСУ, зловживаючи ними, вчинив злочин за наступних обставин.

Так, 28.02.2024 року до головного сержанта ОСОБА_6 , як до військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_4 , по телефону звернувся військовослужбовець НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 з метою з`ясування питання щодо можливості переведення для подальшого проходження військової служби з першої прикордонної застави (з м.д.н.п. Тополі) першої прикордонної комендатури (з м.д.н.п. Колодязне) ІНФОРМАЦІЯ_2 до управління НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби ( АДРЕСА_1 ) у зв`язку із проблемами зі здоров`ям. На що, головний сержант ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 , що він може допомогти йому в переміщенні до управління НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_5 ), оскільки має налагоджені зв`язки серед посадових осіб з числа керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Враховуючи причини, з яких ОСОБА_7 бажає перевестись до м. Харкова, у головного сержанта ОСОБА_6 , всупереч вищевказаним вимогам Конституції України, Закону України «Про запобігання корупції», Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України виник злочинний корисливий умисел, спрямований на особисте протиправне збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоди в сумі 7000 доларів США від ОСОБА_7 для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , до кола повноважень якого, зокрема, входить прийняття рішення щодо переведення військовослужбовців в рамках НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З наведеною метою, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, повідомив ОСОБА_7 , про складність у процедурі переведення до управління 4 прикордонного загону у разі не передачі йому в подальшому грошових коштів в розмірі 7000 доларів США.

При цьому, ОСОБА_6 , запевнив, що тільки він, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, значний авторитет та вплив в органах ДПСУ, за 7000 доларів США зможе вжити дієвих заходів, щодо переведення ОСОБА_7 до управління 4 прикордонного загону, тобто ОСОБА_6 створив умови, за яких ОСОБА_7 був вимушений погодитися на передачу йому неправомірної вигоди з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав та законних інтересів.

Водночас, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність наведених вище ОСОБА_6 вимог, з метою викриття та припинення злочинної діяльності вказаної особи, звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їхнім контролем, з метою викриття злочинної діяльності головного сержанта ОСОБА_6 .

Так, 25.03.2024 року приблизно о 15:45 год., ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, зустрівся з ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , зазначив останньому, що він має авторитет та можливість впливу на керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , до кола повноважень якого, зокрема, входить прийняття рішення щодо переведення військовослужбовців в рамках НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 , і за надання йому неправомірної вигоди у сумі 7500 доларів США він вирішить питання про переміщення ОСОБА_7 з першої прикордонної застави (з м.д.н.п. Тополі) першої прикордонної комендатури (з м.д.н.п. Колодязне) ІНФОРМАЦІЯ_2 до управління НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби ( АДРЕСА_1 ).

28.03.2024 року приблизно о 14:15 год., головний сержант ОСОБА_6 , попередньо домовившись про зустріч, перебуваючи біля кінотеатру «Київ» за адресою: АДРЕСА_3 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на особисте протиправне збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів для себе, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, зустрівся та одержав від ОСОБА_7 для себе заздалегідь обумовлену суму неправомірної вигоди в сумі 7500 доларів США (що еквівалентно курсу НБУ 294 204,75 грн.), за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , до кола повноважень якого, зокрема, входить прийняття рішення щодо переведення військовослужбовців в рамках НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме за прийняття рішення щодо переведення ОСОБА_7 з першої прикордонної застави (з м.д.н.п. Тополі) першої прикордонної комендатури (з м.д.н.п. Колодязне) ІНФОРМАЦІЯ_2 до управління НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби ( АДРЕСА_1 ), при цьому повідомив, що вказане питання буде вирішено протягом півтора місяця. Після чого ОСОБА_6 , був затриманий співробітниками правоохоронних органів порядку ст. 208 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 369-2 КК України, як одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

01.05.2024 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_5 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001290 від 01.03.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, у порядку, передбаченому ст.ст. 52, 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою про визнання винуватості, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації діянь останнього за ч.2 ст. 369-2 КК України, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, ОСОБА_6 в повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч. 2 ст. 369-2 КК України покарання у виді штрафу в розмірі сімнадцять тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 295 800 грн. (двісті дев`яносто п`ять тисяч вісімсот гривень).

В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Враховуючи, що прокурор та обвинувачений за участю захисника досягли угоди про визнання винуватості, підписали її, обвинувачений беззаперечно визнав свою провину у вчиненні інкримінованих правопорушень, між сторонами досягнута домовленість про призначення покарання, суд розглядає кримінальне провадження з обвинувальним актом відповідно до положень ст.ст. 468-475 КПК України та виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, які, згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги законодавства, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні зазначив, що угоду укладено добровільно, просив вказану угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджені в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди про визнання винуватості, тобто, що укладена угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені прокурором та обвинуваченим вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, тобто умови даної угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам діючого кримінально-процесуального та матеріального законодавства.

Тобто, при визначенні особі покарання за ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу враховувано положення ч. 2 ст. 53 КК України та визначено штраф у розмірі, не меншому за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України. Оскільки сума отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу обвинуваченим становить 7500 доларів США, що станом на 28.02.2024 року по курсу НБУ становить 294204 грн.75 коп. (7500 доларів США х 39,2 грн.), то узгоджений сторонами угоди розмір покарання у виді штрафу, а саме 295800 грн. відповідає положенням ст.ст. 50, ч. 2 ст. 53, 65-67 КК України. Даний вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідає тяжкості кримінального правопорушення.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, одружений, військовослужбовець військової служби за контрактом, інспектор кулеметник 1 комендантської групи комендантського відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «головний сержант», з вищою освітою, на диспансерному (профілактичному) обліку у КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» не перебуває, впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП ХОР « ІНФОРМАЦІЯ_6 » не звертався, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується наступним чином: має в цілому добре розвинене почуття відповідальності за доручену справу, накази старших командирів та начальників виконує, при цьому не проявляє розумну ініціативу, коли це потрібно, вимоги статутів та інших керівних документів в об`ємі своїх функціональних обов`язків знає, користується знаннями загальновійськових статутів, уміло застосовує їх на практиці, має достатні знання для виконання своїх функціональних обов`язків, у стройовому відношенні підтягнутий, акуратний, здатен виконувати завдання, але організаторських здібностей не має, по відношенню до себе вимогливий, але інколи схильний до прийняття типових рішень, добре переносить втому, спрямований виконати роботу, але потребує керівного контролю та допомоги за порядком виконання поставлених завдань, має задовільний рівень підготовки, самостійно підвищує свою майстерність в межах займаної посади, високим авторитетом в підрозділі не користується, тихий, спокійний спілкується у обмеженому колі раніш знайомих військовослужбовців, свої проблемні питання намагається вирішувати самостійно, а коли не виходило закривався в собі, при спілкуванні для вирішення проблематики нехтував порадами та пропозиціями, має на утриманні дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до ч. 1ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, а тому є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_5 , за обвинувальним актом у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001290 від 01.03.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, необхідно затвердити.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 01.04.2024 року, під час досудового розслідування, було накладено арешт на майно: мобільний телефон Redmi Note 11, imei1: НОМЕР_2 , imeі: НОМЕР_3 ; службове посвідчення Державної прикордонної служби України ПС № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 ; грошові кошти у сумі 7500 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США у кількості 75 штук, а саме: РВ 27371656М, РН79779786А, РН79779755А, РН79779743А, РН79779773А, РН79779753А, PF13526810L; PB27193556M; PF13704473J; PF13704565J; PC52148538B; PC52148539B; PC52148540B; PF62436366E; PF90912926K; PD33134648A; PJ42293097A; ML57170056C; ML57170063C; PD54615676C; PD54615688C; PD54615689C; PD54615678C; PD54615700C; PD54615667C; MK45959951A; MF29427061E; LK77920975C; LL29832323F; MB47272434N; ML40043251D; PG52665415B; PG52665417B; PF32728117L; PF32728113L; PF32728119L; PF32728119L; PF32728118L; PF62436342E; PF62436382E; PG21839490D; PG21839435D; PG21839434D; PG21839451D; PG21839450D;PG21839452D; PG21839491D; LB38759068F; LF72122952D; LL51253340C; ML21896772E; ML21896765E; KB78622580J; HA05652503B; HB34888824G; HB96624978B; HB73547832I; KG49052484B; HG10462891C; HB47759737K; HL75087760F; HB04311311A; HB21303314I; KB85713342K; KB49444071H; HB53073033N; FE51490687A;KB89776574C; HB33304589M; HF76341902B; HB76862102B; FE24943834A; CB02824382C; KB93981275J; KB11545633A; HC33209794A.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи, що підстави, передбачені ч. 4 ст. 174 КПК України для продовження існування арешту відсутні, то накладений арешт підлягає скасуванню.

За змістом п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку, зокрема, зазначаються рішення суду щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Під час досудового розслідування ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 29.03.2024 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмір 242 240 грн., Згідно розписки адвоката ОСОБА_5 , квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 29.03.2024 року та відповіді на запит начальника ТУ ДСА України в Харківській області № 04-48/1435/24 від 01.04.2024 року, ОСОБА_9 була внесена та зарахована застава на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області 29.03.2024 року, за обвинуваченого ОСОБА_6 , у сумі 242 240 грн, у зв`язку з чим ОСОБА_6 , звільнено із «Харківського слідчого ізолятору».

Відповідно до ст. 182 КПК України, з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 №15, передбачений і порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства (пункти 7-8).

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

В силу вимог ст. 368 КПК України питання про повернення застави суд має вирішити під час винесення вироку по справі.

Під час перебування під заставою ОСОБА_6 умови запобіжного заходу не порушував, внесена заставодавцем ОСОБА_9 застава в дохід держави не зверталась.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе повернути грошові кошти в розмірі 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, внесені на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області заставодавцю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст.314,368,370,374 ст. ст.468-476 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 01 травня 2024 року, укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_5 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001290 від 01.03.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 17 400 (сімнадцяти тисяч чотириста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 295 800 (двісті дев`яносто п`ять тисяч вісімсот) грн.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді застави скасувати.

Заставу у розмірі 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, внесену заставодавцем ОСОБА_9 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, повернути заставодавцю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 01.04.2024 року, а саме:

-мобільний телефон Redmi Note 11, imei1: НОМЕР_2 , imeі: НОМЕР_3 ;

-службове посвідчення НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_6 ;

-грошові кошти у сумі 7500 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США у кількості 75 штук - після набрання вироком законної сили, скасувати.

Речові докази - мобільний телефон Redmi Note 11, imei1: НОМЕР_2 , imeі: НОМЕР_3 , службове посвідчення НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_6 .

Речові доказм - грошові кошти у сумі 7500 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США у кількості 75 штук, а саме: РВ 27371656М, РН79779786А, РН79779755А, РН79779743А, РН79779773А, РН79779753А, PF13526810L; PB27193556M; PF13704473J; PF13704565J; PC52148538B; PC52148539B; PC52148540B; PF62436366E; PF90912926K; PD33134648A; PJ42293097A; ML57170056C; ML57170063C; PD54615676C; PD54615688C; PD54615689C; PD54615678C; PD54615700C; PD54615667C; MK45959951A; MF29427061E; LK77920975C; LL29832323F; MB47272434N; ML40043251D; PG52665415B; PG52665417B; PF32728117L; PF32728113L; PF32728119L; PF32728119L; PF32728118L; PF62436342E; PF62436382E; PG21839490D; PG21839435D; PG21839434D; PG21839451D; PG21839450D;PG21839452D; PG21839491D; LB38759068F; LF72122952D; LL51253340C; ML21896772E; ML21896765E; KB78622580J; HA05652503B; HB34888824G; HB96624978B; HB73547832I; KG49052484B; HG10462891C; HB47759737K; HL75087760F; HB04311311A; HB21303314I; KB85713342K; KB49444071H; HB53073033N; FE51490687A;KB89776574C; HB33304589M; HF76341902B; HB76862102B; FE24943834A; CB02824382C; KB93981275J; KB11545633A; HC33209794A, що зберігаються в АТ КБ «ПриватБанк» - повернути фінансовому відділу УСБУ в Харківській області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1