Справа № 752/4838/24
Провадження по справі № 1-кс/752/6462/24
У Х В А Л А

іменем України

"13" серпня 2024 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання представника власника майна ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000538 від 27.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255-2 КК України,-

встановив:

07 серпня 2024 року до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника власника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2024 (справа № 752/4838/24, провадження № 1-кс/752/4249/24) на автомобіль Toyоta Land Cruiser Prado, н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання представник ОСОБА_3 зазначив, що 21.05.2024 у межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000538 від 27.10.2023 проведено обшук автомобіля Toyоta Land Cruiser Prado, н.з. НОМЕР_1 , в ході якого серед іншого вилучено й сам автомобіль. Вказаний транспортний засіб Toyоta Land Cruiser Prado, н.з. НОМЕР_1 , на праві власності належить ОСОБА_4 . Ухвалою слідчого судді від 27.05.2025 накладено арешт на вищезазначений транспортний засіб з метою збереження речового доказу. Між тим, автомобіль Toyоta Land Cruiser Prado, н.з. НОМЕР_1 не є знаряддям вчинення злочину, яке зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, чи об`єктом кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000538 від 27.10.2023. Тобто, належний їй автомобіль не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а тому арешт накладено безпідставно. Також представник ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_4 не є підозрюваною у кримінальному провадженні і наявність арешту перешкоджає мирно володіти належним їй майном, розпоряджатися та користуватися ним.

Представник власника майна ОСОБА_3 , який звернувся до слідчого судді із зазначеним клопотанням, за викликом до слідчого судді не з`явився. Причини неявки не повідомив.

Прокурор за викликом до слідчого судді не з`явися. Про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомлений у порядку, передбаченому ст. 135 КПК України. Причини неявки суду не повідомив. Заперечень, пояснень з приводу заявленого клопотання, не надав.

Неявка належним чином повідомлених учасників кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього документи, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, вислухавши доводи власника майна, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю, який має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Слідчим СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000538 від 27.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.1 ст. 255-1, ч.1 ст. 255-2, ч.2 ст. 332 КК України.

21 травня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва проведено обшук автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», н.з. НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2024 (справа № 752/4838/24, провадження № 1-кс/752/4249/24) накладено арешт у тому числі і на автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado», н.з. НОМЕР_1 , який виявлено та вилучено в ході обшуку, який відбувся 21.05.2024.

Постановою слідчого від 21.05.2024 вищевказаний автомобіль визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 встановлено, що автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado», н.з. НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_4 .

Задовольняючи клопотання про накладання арешту, слідчий суддя виходив з того, що автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado», н.з. НОМЕР_1 є тимчасово вилученим майном та визнаний речовим доказом, а тому з метою його збереження як речового доказу на нього накладено арешт.

Надаючи оцінку правомірності обмеження (подальшого обмеження) власника транспортного засобу ОСОБА_4 можливості реалізації нею права власності, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, що передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У практиці ЄСПЛ неодноразово зазначалось, що таке втручання держави у права особи повинно здійснюватися на підставі закону

Крім того, статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

У силу ст. 2 КПК України до завдань кримінального провадження з-поміж іншого віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Главою 2 КПК України встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження до яких, серед інших, віднесені законність (ст. 9), недоторканність права власності (ст. 16).

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, коли арешт накладається з метою збереження речового доказу, він накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, яка визначає, що до речових доказів серед іншого відносять об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З наданих до клопотання матеріалів встановлено, що власником автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , яка не є підозрюваною у кримінальному провадженні № 0000538 від 27.10.2023 і не має жодного відношення до кримінальних правопорушень, які є предметом досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні.

На момент розгляду даного клопотання стороною обвинувачення слідчому судді не надано доказів того, що під час досудового розслідування були встановлені відомості, які можуть свідчити, що транспортний засіб є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та/або він зберіг на собі сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За вказаних обставин, ризики, які були підставою для арешту зазначеного майна на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали, що обґрунтовано аргументами, які викладені у клопотанні.

Виходячи з того, що стороною обвинувачення, представники якої до суду на неодноразові виклики не з`явилися, не спростовані аргументи власника майна, що піддане арешту майно має законне походження, відсутні дані, що були здобуті відомості, для віднесення автомобіля до речових доказів, подальше застосування щодо нього зазначеного заходу забезпечення не відповідає положенням ст. 170 КПК України.

Також, враховуючи тривалість досудового розслідування, ненадання слідчим та/або прокурором на день розгляду клопотання про скасування арешту належних і допустимих доказів того, що вказане майно має кримінально протиправне походження, подальше перебування його під арештом не відповідає завданням, визначеним ч. 3 ст. 132 КПК України.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що представник власника майна ОСОБА_3 довів, що в подальшому застосуванні такого заходу як арешт автомобіля ОСОБА_4 відпала потреба, що відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту.

Керуючись ст.ст.98, 170, 174, 372, 392 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

клопотання представника власника майна задовольнити.

Скасувати арешт з транспортного засобу Toyоta Land Cruiser Prado, н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2024 (провадження №1-кс/752/4249/24, справа № 752/4838/24), повернувши транспортний засіб власнику за першою вимогою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1