Справа № 143/550/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м.Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Погребище Вінницької області обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000048, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України; обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000100, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України; обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000326, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2021, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України; обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000363, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2021, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України; обвинуальний акт у кримінальному провадженні № 0000398, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2021, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, обвинуальний акт у кримінальному провадженні № 0000064, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2022, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

встановив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, житель АДРЕСА_1 , обвинувачується у тому, що, будучи раніше засудженим за майнові злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а навпаки повторно вчинив новий умисний злочин при наступних обставинах.

Так, 20.03.2021 року близько 21 год. 00 хв. він запропонував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснити крадіжку майна із домогосподарства, що знаходиться по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителю АДРЕСА_3 , на що останні погодилися, вступивши таким чином між собою в попередню змову групою осіб.

Діючи за попередньою домовленістю та реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілому, та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 цього ж дня, приблизно о 23 год. 00 хв., прийшли до домогосподарства ОСОБА_10 , де переконавшись, що у домогосподарстві нікого немає, за ними ніхто не спостерігає та їхні дії залишаються непоміченими для сторонніх осіб, через паркан потрапили на подвір`я останнього, де ОСОБА_6 руками витягнув скляну шибку із вікна жилого будинку, через яку разом із ОСОБА_4 потрапили в середину даного житлового будинку, а ОСОБА_7 залишився стояти на сторожі біля житлового будинку, спостерігаючи за обстановкою. В цей час ОСОБА_6 та ОСОБА_4 таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрали майно, яке належить ОСОБА_10 на загальну суму 1948 грн. 27 коп. Після цього з місця вчинення злочину вони зникли, а викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням у житло.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив закрити вказане кримінальне провадження у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_7 діяння.

Обвинувачений ОСОБА_7 надав згоду на закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, проте 20.09.2021 року звернувся із заявою до суду, в якій просив проводити судове засідання без його участі (Т.1, а.с.211).

Заслухавши учасників кримінального провадження, судом встановлено наступне.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно із ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. 00 коп., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_7 вчинив у 2021 році.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн. 00 коп., а 50 відсотків від його розміру становили 1135 грн. 00 коп.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2270 грн. 00 коп. ( 1135 Х 2 = 2270).

Як убачається з досліджених судом матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_7 було заподіяно майнову шкоду потерпілому ОСОБА_10 у розмірі 1948 грн. 97 коп.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно із пунктом 4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого обвинуваченим майна становить суму, що була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2270 грн. 00 коп., беручи до уваги згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження, суд вважає, що з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, розглядуване кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 підлягає закриттю на підставі пункту 4-1 ч.1 ст.284, ч.3 ст.479-2 КПК України.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, сформульованою у постанові Верховного Суду від 22.08.2024 року у справі №567/507/23.

Разом із цим, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження в окресленій частині, суд вважає передчасним вирішувати питання про долю речових доказів та розподілу процесуальних витрат, оскільки як слідує із матеріалів кримінального провадження діяння ОСОБА_6 та ОСОБА_4 по вищезгаданому епізоду від 20.03.2021 року перекваліфіковано прокурором із ч.3 ст.185 КК України на ст.162 КК України.

Крім того, суд вважає за необхідне направити копію цієї ухвали до органу Національної поліції з метою його інформування про закриття кримінального провадження.

Керуючись ч.1 ст. 5 КК України, ст. ст. 100, 174, 126, п.4-1 ч.1 ст.284, ч. 2 ст. 376, ст.479-2 КПК України, суд, -

ухвалив :

Кримінальне провадження №0000100, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2021 року, в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - закрити.

Копію ухвали направити до Відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У випадку подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу протягом семи днів із дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області.

Повний текст ухвали буде оголошений учасникам судового провадження о 11 год. 45 хв. 12.11.2024 року.

Суддя