Справа №522/2612/24
Провадження №1-кп/522/1790/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року Місто Одеса, Україна

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000005 від 03.01.2024, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, яка має середньо-спеціальну освіту, не заміжньої, має неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала касиром магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

інші учасники:

потерпілі - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

УСТАНОВИВ:

03.01.2024 о 08 годині 48 хвилин ОСОБА_9 прибула до магазину "Заморожені напівфабрикати", що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де вже перебували працівники вищевказаного магазину ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , які прибули до вищевказаного магазину, з метою проведення контролю грошових та товарних залишків.

Перебуваючи у громадському місці, у приміщенні зазначеного магазину, приблизно о 09 годині 00 хвилин, при обговоренні робочих питань касової дисципліни між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 раптово виникла словесна перепалка, яка невдовзі переросла у словесний конфлікт, під час якого в ОСОБА_3 , виник умисел на вчинення хуліганських дій.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення хуліганських дій, усвідомлюючи чисельну кількість громадян, які перебувають в приміщенні зазначеного магазину та поблизу нього, ОСОБА_3 почала агресивно себе поводити та діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку, та нехтуючи існуючими у суспільстві загально-визнаними правилами поведінки і моральності, грубо порушуючи громадський порядок, з особливою зухвалістю розуміючи, що її дії сприймаються громадськістю як зневага до суспільства, перекинула касовий модуль на підлогу, який був в приміщенні магазину та почала нецензурно висловлюватись, а також кричати в бік ОСОБА_8 , при цьому розмахуючи руками та здійснила декілька ударів ногами по холодильній камері.

На крик та нецензурне висловлювання з боку ОСОБА_3 , до магазину зайшла ОСОБА_7 , яка на той час виходила з приміщення вищевказаного магазину та намагалась заспокоїти ОСОБА_3 .

Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що перебуває в громадському місці не зважаючи на присутність сторонніх осіб, продовжуючи конфлікт, грубо порушуючи громадський порядок, з особливою зухвалістю, розуміючи, що за її діями спостерігають сторонні особи, почала нецензурно висловлюватись та кричати в бік ОСОБА_7 , а далі кинулась в бійку до останньої. Під час бійки, ОСОБА_3 дістала з належного їй рюкзака заздалегідь заготовлений та спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень предмет, а саме кухонний ніж, який належить до різновиду ножів господарсько-побутових, виготовлений промисловим способом, та продовжуючи свої хуліганські дії, тримаючи вказаний ніж в правій руці, почала наносити ОСОБА_7 удари в область голови. Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження, а саме: різані рани на волосистій частині голови в ділянці потилиці зліва, вище потиличного бугра, на волосистій частині голови в ділянці потилиці справа, вище потиличного бугра.

В цей час, ОСОБА_8 вибігла з магазину, щоб покликати на допомогу громадян, а ОСОБА_3 побачивши, що ОСОБА_8 вибігла з магазину, продовжуючи свої хуліганські дії, усвідомлюючи, що перебуває в громадському місці, що своїми діями вона зірвала роботу вказаного магазину та магазинів, розташованих поруч, не зважаючи на присутність сторонніх осіб, які спостерігають за її діями, грубо порушуючи громадський порядок з особливою зухвалістю, розуміючи, що її дії сприймаються громадськістю як зневага до суспільства, вона вибігла за ОСОБА_8 на вулицю, а слідом за ними з приміщення вказаного магазину вибігла ОСОБА_7 .

У свою чергу ОСОБА_8 , намагаючись втекти від ОСОБА_3 , забігла знову до приміщення вказаного магазину, проте ОСОБА_3 наздогнала її, та продовжуючи свої хуліганські дії, штовхнула ОСОБА_8 , в результаті чого остання впала на підлогу, а ОСОБА_3 застрибнула на неї та почала наносити удари вищезазначеним ножом, в область голови. Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_8 різані рани правої скроневої ділянки, правої завушної ділянки та правої вушної раковини.

В цей момент ОСОБА_7 забігла до приміщення вказаного магазину, та намагаючись припинити хуліганські дії ОСОБА_3 , відтягнула останню від ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_8 піднялась з підлоги та разом з ОСОБА_7 забігли до приміщення туалету, з метою уникнення отримання подальших тілесних ушкоджень від ОСОБА_3 та зачинились там.

У свою чергу ОСОБА_3 , продовжуючи свої хуліганські дії, підійшла до приміщення туалету, продовжуючи кричати та нецензурно висловлюватись, та почала бити ногами у вхідні двері до приміщення туалету в якому знаходились ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також продовжила висловлюватись на їх адресу нецензурною лайкою.

Загалом, хуліганські дії ОСОБА_3 тривали з 09 години 00 хвилин по 09 годину 17 хвилин, що призвело до тривалого порушення спокою громадян, а також було тимчасово порушено нормальну діяльність магазину "Заморожені напівфабрикати", а також магазинів які знаходились поруч з місцем вчинення злочину.

У подальшому хуліганські дії ОСОБА_3 були припинені співробітниками УПП в Одеській області, які прибули на місце вчинення кримінального правопорушення за викликом пересічних громадян.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч.4 ст.296 КК України, за кваліфікуючими ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнала у повному обсязі, підтвердивши викладені в обвинувальному акті обставин, просила її суворо не карати, враховуючи, що має на утриманні неповнолітню доньку та вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні заявили, що не мають до обвинуваченої претензій майнового характеру, в частині призначення покарання покладалися на розсуд суду.

Оскільки обвинувачена визнала свою винуватість у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення.

ЩОДО ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

Відповідно до роз`яснень, викладених Пленумом Верховного Суду України у Постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винної, відсутність обставин, що обтяжують покарання та обставини, що його пом`якшують.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст.296 КК України, є тяжким злочином проти громадського порядку та моральності, який караються лише позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

ОСОБА_3 , є громадянкою України, з середньо-спеціальною освітою, не заміжня, має неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала касиром в продуктовому магазині «Копійка», має постійне місце проживання та реєстрацію, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Відомостей щодо перебування обвинуваченої на обліках у лікарів психіатра та нарколога, зловживання нею алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.

Обвинувачена беззаперечно визнала свою вину у вчиненні злочину, надавши відповідні показання, утім не принесла вибачення потерпілим через образи морального характеру. Разом із цим обвинувачена заявила, що готова відбути покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Потерпілі в частині призначення обвинуваченій покарання покладалися на розсуд суду, претензій майнового характеру не мають.

На підставі ч.2 ст. 66 ККУ суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , беззаперечне визнання винуватості, вчинення злочину вперше, відсутність претензій з боку потерпілих та наявність неповнолітньої доньки.

Обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст.67 ККУ, не встановлені.

Водночас, вирішуючи питання про вид покарання судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину та його суспільну небезпеку, особу обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи зазначені обставини, що пом`якшують покарання, наявність неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка залишилась на утриманні бабусі, враховуючи, що обвинувачена вперше притягується до кримінальної відповідальності, приймаючи до уваги зазначені пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, відсутність, обставин, що обтяжують покарання, а також усі обставини справи в їх сукупності, керуючись принципом індивідуалізації, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинений нею злочин, передбачений ч.4 ст.296 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції даної статті, оскільки на думку суду її подальше виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

Суд вважає, що застосування такого покарання в даному випадку буде достатнім для перевиховання обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Приймаючи таке рішення, суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-90 КК України, ст. 1-379 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та призначити їй покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін її попереднього ув`язнення у період часу з 03.01.2024 року по 05.01.2024 року та з 28.05.2024 року по день вступу вироку в законну силу із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 з 28.05.2024 року.

Запобіжний захід обвинуваченій у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 92 копійки.

Скасувати арешт, накладений слідчим суддею Приморського районного суду м.Одеси від 08.01.2024 року.

Речові доказ по справі:

-Ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, три марлеві тампони, змиви з рук -знищити.

-DVD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження - зберігати у матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченим, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

03.09.2024