Номер провадження: 11-сс/813/1643/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 01.10.2024 про арешт майна у к/п № 0001544 від 18.12.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України (в ред. до 11.08.2023), ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0001544, внесеного до ЄРДР 18.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України (в ред. до 11.08.2023), ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України було задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно вилучене 29.05.2024 під час проведення обшуку транспортного засобу «Hyundai Sonata» 2016 р.в., д.н. НОМЕР_1 , а саме:

- мобільний телефон «iPhone 15 Pro» ( НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ) з сім-картами операторів мобільного зв`язку «Lifecell» ( НОМЕР_4 ) та «Київстар» ( НОМЕР_5 );

- флеш носій чорного кольору без зазначення логотипу, фірми виробника об`ємом 64 GB.

Обґрунтовуючи прийняте рішення про арешт майна, слідчий суддя зазначив, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, та є всі підстави вважати, що було знаряддям вчинення злочину, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

При цьому, слідчий суддя послався на те, що на виконання ухвал про повернення прокурору клопотання про арешт майна для усунення недоліків подано прокурором виправлене клопотання про арешт майна, крім того, постановою слідчого від 29.05.2024 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а накладення арешту на мобільний телефон та цифровий носій необхідно для його огляду та проведення відповідної комп`ютерно-технічної експертизи з метою встановлення наявності електронних доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою представник ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною та необґрунтованою з огляду на такі обставини:

- слідчий суддя не врахував, що прокурором без дотримання 3-денного терміну після повернення попередніх клопотань вчетверте подано клопотання аналогічного змісту, за відсутності нових доказів, протоколів огляду, а також те, що майно було повернуто ОСОБА_7 , та за на явності постанови слідчого від 29.05.2024 про визнання майна речовим доказом, яку суддя раніше не визнавав тією обставиною, що свідчить про те, що вилучене майно підпадає під критерії ст. 98 КПК України, дійшов протилежних висновків, ніж ті, які були викладені ним у попередніх ухвалах;

- речі вилучені під час обшуку не мають відношення до переліку відшуканого майна, переліченого в ухвалі про обшук, телефон не знаходився у місці проведення обшуку;

- з моменту проведення обшуку минуло більше 4-х місяців, а отже органом досудового розслідування повинні були проведені огляди вказаних електронних пристрої та складено відповідні протоколи огляду, а тому подальший арешт такого майна позбавлений будь-якого сенсу та не несе легітимної мети;

- прокурор не надає жодних доказів, що вилучене під час обшуку майно є предметом кримінального правопорушення, крім того із протоколів допиту та інших доказів наданих прокурором не вбачається причетність ОСОБА_7 до правопорушень, про які зазначено у клопотанні.

За таких обставин представник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 01.10.2024 та постановити нову ухвалу, якою клопотання про арешт майна залишити без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 також порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, вказавши, що пропустив процесуальний строк з поважних підстав, оскільки копію ухвали отримав лише 10.10.2024.

В судове засідання представник ОСОБА_6 та власник майна ОСОБА_7 не з`явились, водночас у поданій до апеляційного суду заяві ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу розглядати за відсутності апелянта та його представника, при цьому від прокурор ОСОБА_8 також надійшла заява, в якій він просив апеляційну скаргу розглядати за його відсутності та в задоволенні скарги відмовити.

Враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання апеляційного суду, колегія суддів, на підставі вимог ч. 4 ст. 405 та та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за їх відсутності та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За приписами ч. 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, поновленню, за клопотанням заінтересованої особи, підлягає строк, пропущений із поважних причин.

Приписами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України передбачено, що апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Водночас, як вбачається з матеріалів провадження, про розгляд клопотання власника майна ОСОБА_7 було повідомлено, водночас у поданій до суду заяві представник власника майна ОСОБА_6 просив розглядати клопотання за відсутності власника майна та його представника.

Разом з тим, всупереч вимогам ч. 7 ст. 173 КПК України копію ухвали представнику власника майна було надіслано на його електронну адресу лише 10.10.2024, яку отримано ним в цей же день (а.с. 121)

Отже, апеляційний суд приймає до уваги посилання представника власника майна з приводу того, що пропустив процесуальний строк з поважних підстав, оскільки копію ухвали отримав лише 10.10.2024, а апеляційну скаргу подав 15.10.2024.

У рішенні по справі «Воловік проти України» (Volovik v. Ukraine) від 06.12.2007, заява №15123/03, ЄСПЛ зазначає, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених ст. 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду.

Таким чином, з метою дотримання права на доступ до суду, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання представника ОСОБА_6 , поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 01.10.2024.

Щодо доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_6 , стосовно законності та обгрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді про арешт майна, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є серед іншого щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як вбачається із клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001544 від 18.12.2023 (виділене щодо невстановлених осіб з кримінального провадження №0001094) за ч. 4 ст. 190КК України (в ред. до 11.08.2023), ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України.

Досудове розслідування проводиться за фактом протиправного заволодіння організованою групою осіб шляхом обману, підробки документів та їх використання для несанкціонованої зміни інформації щодо права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкти нерухомості з використанням у т.ч. технічних паспортів, довідок, інших офіційних документів, печаток, штампів фіктивних юридичних осіб (у т.ч. ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» (засновник та директор ОСОБА_9 ), ТОВ «ПІВДЕНЬ-ЖИТЛОБУД» 3).

Зокрема, згідно матеріалів досудового розслідування, організована група осіб вчинила злочинні дії щодо заволодіння комунальним та державним майном Цебриківської територіальної громади та АТ «Укрпошта».

Так, протягом грудня 2019 по лютий 2020 року, організована група осіб, отримавши за невстановлених в ході досудового розслідування обставин інформацію про базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та 92/1 (район «Сонячний»), розробила та реалізувала план незаконного придбання права власності на вищевказаний об`єкт нерухомості та правом володіння та користування земельною ділянкою площею 0,208 га, яка використовуються для експлуатації та обслуговування цієї бази відпочинку.

З метою заволодіння державним майном бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ПАТ «УКРПОШТА» та земельною ділянкою під базою організована група осіб підробила низку офіційних документів.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що група організована група осіб в період 2020-2023, діючи за попередньою змовою з корисливих мотивів шляхом обману, підробки офіційних документів та їх використання заволоділа земельними ділянками, які перебували в комунальній власності Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області.

На підставі заяв та підроблених витягів 18 громадян Цебріківською селищною радою прийнято рішення про передачу у власність 18 земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Окрім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи з корисливих інтересів, протягом 2022-2023 р.р. організована група на підставі зібраних копій документів громадян підробила витяги з рішень Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про нібито передачу земельних ділянок з комунальної власності у приватну власність.

Надалі, підроблені витяги з рішень Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, копії паспортів та довідок про присвоєння ідентифікаційних кодів надано невстановленими особами державним реєстраторам Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області та Долинської сільської ради Подільського району Одеської області, які сформували в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), прийняли рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та зареєстрували прав власності за громадянами на земельні ділянки з відповідними кадастровими номерами.

Наразі на підставі зібраних матеріалів досудового розслідування перевіряється причетність до вчинення вказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_7 .

Так, 29.05.2024 за результатами проведення санкціонованого обшуку у кримінальному провадженні транспортного засобу «Hyundai Sonata» 2016 р.в., д.н. НОМЕР_1 слідчим було виявлено та вилучено: мобільний телефон «iPhone 15 Pro» (ІМЕІ НОМЕР_6 ; ІМЕІ НОМЕР_7 ) з сім-картами операторів мобільного зв`язку «Lifecell» ( НОМЕР_4 ) та «Київстар» ( НОМЕР_5 ), флеш носій чорного кольору без зазначення логотипу, фірми виробника об`ємом 64 GB.

Вилучене 29.05.2024 під час санкціонованого обшуку транспортного засобу «Hyundai Sonata» 2016 р.в., д.н. НОМЕР_1 , постановою слідчого від 29.05.2024 визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження № 0001544 від 18.12.2023, оскільки вилучене майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що вилучений 29.05.2024 під час санкціонованого обшуку транспортного засобу «Hyundai Sonata» 2016 р.в., д.н. НОМЕР_1 мобільний телефон належить ОСОБА_7 .

Метою накладення арешту прокурор визначив необхідність проведення комп`ютерно-технічної експертизи вилученого мобільного телефону та флеш носія інформації, а його завданням - необхідність у їх збереженні.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Надаючи оцінку доводам апелянта відносно того, що прокурором до клопотання не долучено документів щодо здійснення огляду вилучених мобільних телефонів, не наведено факту та обставин відповідно до яких особою, яка могла вчиняти дії щодо сприяння вчиненню кримінальних правопорушень є ОСОБА_7 колегія суддів зауважує, що триває досудове розслідування, яке полягає у збиранні, дослідженні, оцінці, перевірці та використанні доказів з метою встановлення наявності або відсутності складу кримінального правопорушення.

При цьому, слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Щодо доводів апеляційної скарги про невідповідність вилученого майна критеріям речових доказів колегія суддів визнає їх необґрунтованими та погоджується із висновками слідчого судді, що накладення арешту, зокрема, на мобільний телефон «iPhone 15 Pro», флеш носій чорного кольору без зазначення логотипу, фірми виробника об`ємом 64 GB, необхідно для проведення їх огляду, виконання призначеної 06.06.2024 комп`ютерно-технічної експертизи з метою встановлення наявності електронних доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, що необхідність проведення експертизи є достатньою підставою для накладення арешту на майно.

Водночас, колегія суддів зауважує, що слідчим суддею не у повному обсязі були враховані вимоги ст. 173 КПК України, зокрема не оцінено наслідки накладення арешту для ОСОБА_7 виді порушення права володіння та користування його майном.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що постанова про призначення комп`ютерно-технічної експертизи від 06.06.2024 разом із мобільним телефоном «iPhone 15 Pro» ( НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ) з сім-картами операторів мобільного зв`язку «Lifecell» ( НОМЕР_4 ) та «Київстар» ( НОМЕР_5 ), а також флеш носієм чорного кольору без зазначення логотипу, фірми виробника об`ємом 64 GB, надіслана для організації виконання начальнику УСБУ в Одеській області 06.06.2024 (а.с. 77 (зворот), 79-80), однак наразі матеріали справи не містять відомостей як про хід виконання вказаної експертизи, так і про результати її проведення.

Отже, керуючись положеннями ст. 28, п.п. 5, 6 ч. 2, ч. 4, п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України, зважаючи на те, що накладення арешту на майно порушує основоположні права його власника ОСОБА_7 , приймаючи до уваги, що відомості до ЄРДР були внесені 18.12.2023, відсутність в матеріалах, які надані апеляційному суду відомостей відносно руху провадження та ненадання такої інформації прокурором, колегія суддів вважає за необхідне обмежити строк дії арешту на час, який є потрібним та достатнім для проведення органом досудового розслідування відповідних процесуальних дій, спрямованих на встановлення наявності або відсутності складу кримінального правопорушення.

Інші доводи представника власника майна, як то зловживання прокурором своїми процесуальними правами та неправомірність дій щодо неповернення тимчасово вилученого майна, на яке було накладено арешт, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки наведені обставини не є предметом апеляційного розгляду, а тому відсутні підстави для надання оцінки правомірності дій прокурора щодо неповернення майна.

Також, у апеляційного суду відсутні підстави стверджувати, що клопотання прокурора про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Приймаючи до уваги встановлені апеляційним судом обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги представника власника майна, вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про часткове задоволення клопотання прокурора по накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 24, 28, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Клопотання представника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.10.2024 про накладення арешту на майно у к/п № 0001544 від 18.12.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України (в ред. до 11.08.2023), ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.366 КК України

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 01.10.2024 про арешт майна у к/п № 0001544 від 18.12.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України (в ред. до 11.08.2023), ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно.

Накласти арешт на майно, вилучене 29.05.2024 року під час проведення обшуку транспортного засобу «Hyundai Sonata» 2016 р.в., д.н. НОМЕР_1 , а саме:

- мобільний телефон «iPhone 15 Pro» ( НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ) з сім-картами операторів мобільного зв`язку «Lifecell» ( НОМЕР_4 ) та «Київстар» ( НОМЕР_5 );

- флеш носій чорного кольору без зазначення логотипу, фірми виробника об`ємом 64 GB.

Строк дії ухвали апеляційного суду в частині накладення арешту на зазначене майно становить до 05.12.2024.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4