ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2024 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000280 від 07.09.2023, про обвинувачення ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Митки Барського району Вінницької області, громадянки України, з неповною середньою освітою, неодруженої, офіційно непрацевлаштованої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ,

свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

УСТАНОВИВ:

22.06.2023 у ранкову пору доби, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, у ОСОБА_3 , яка перебувала у приміщенні готелю «Барселона» за адресою: АДРЕСА_2 , виник умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення відносно неї кримінального правопорушення. Цього ж дня о 10:00 ОСОБА_3 зробила повідомлення на лінію «102» про те, що з її банківської картки, відкритої у АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 (банківський рахунок НОМЕР_2 ), вчинено крадіжку грошових коштів у сумі 18000 гривень. 22.06.2023 о 10:06 до готелю «Барселона», де в одному з номерів перебувала заявниця ОСОБА_3 , прибула слідчо-оперативна група, до складу якої входив старший слідчий СВ ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 , який відповідно до ст. 214 КПК України, наділений повноваженнями на прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення. 22.06.2023 о 10:10 слідчий склав протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_3 , під час складання протоколу під підпис попередив останню про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. 22.06.2023 об 11:28 відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 були внесені до ЄРДР за № 0000193 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Під час досудового слідства у кримінальному провадженні № 0000193 від 22.06.2023, на підставі постанови прокурора 03.08.2023 отримано тимчасовий доступ до інформації, яка перебуває у володінні АТ КБ «Приватбанк», а саме до наявного у ОСОБА_3 банківського рахунку НОМЕР_2 , під час огляду якої встановлено, що остання самостійно 17.06.2023, 18.06.203, 19.06.2023 та 21.06.2023 знімала готівкові кошти зі своєї кредитної банківської картки № НОМЕР_1 у сумі 18000 гривень з банкомату № CAVI13066, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та 22.06.2024, достовірно розуміючи, що повідомлені нею відомості не відповідають дійсності, звернулася до поліції для написання заяви про вчинення крадіжки коштів з її банківської картки з метою уникнення сплати кредитного боргу, який у неї виник після зняття грошових коштів.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 383 КК України, тобто завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину спочатку визнала, потім заперечила, а потім визнала частково. Пояснила, що у той період часу вона розійшлася зі своїм хлопцем та перебувала у схвильованому стані, їй були потрібні кошти, вона намагалася зняти їх з банкомату, їх там не виявилося. Зазначила, що з даного приводу зверталася у відділення банку, пізніше заперечила факт звернення у відділення банку та отримання виписки. Пояснила суду, що вважала гроші викраденими, тому звернулася у поліцію.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона працює керівником відділення АТ КБ «Приватбанк» у м. Бар. Свідок пам`ятає звернення ОСОБА_3 до банку. Коли саме це було вже не пам`ятає. ОСОБА_3 звернулася у касу банку щоб отримати готівку зі свого рахунку, тобто зі своєї кредитної картки. Касир їй відмовила, оскільки на картці були відсутні кошти. Тоді ОСОБА_3 звернулася до свідка, як до керівника відділення, зі скаргою. Свідок особисто перевірила рахунок ОСОБА_3 та переконалася, що кошти на рахунку відсутні. Через сервіс «Приват24» свідок сформувала виписку за рахунком, та продемонструвала ОСОБА_3 . дні, години та адресу банкомату, де знімалися кошти. ОСОБА_3 заперечила, що кошти знімала вона. Тоді свідок запитувала чи передавала ОСОБА_3 свою картку іншим особам, чи повідомляла свій пін-код, можливо пін-код записаний на картці, чи можливо хтось отримав доступ до її картки без її відома. На усі ці питання ОСОБА_3 відповідала категоричною відмовою, стверджувала про те, що картку вона нікому не передавала, картка була постійно при ній, пін-код теж не розголошувала. Свідок передала виписку ОСОБА_3 . Свідок повідомила, що у відділенні банку встановлене відео спостереження, візит ОСОБА_3 повністю зафіксований.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що 22.06.2023 за повідомленням ОСОБА_3 про те, що з її банківської картки невідома особа вчинила крадіжку грошових коштів, був здійснений виїзд слідчо-оперативної групи, до складу якої входив він та слідчий ОСОБА_8 22.06.2023 у одному з номерів готелю «Барселона», де перебувала заявниця ОСОБА_3 , її було опитано слідчим та складено протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення. У бланку протоколу зазначається попередження про завідомо неправдиве повідомлення про злочин, де ОСОБА_3 ставила свій підпис, крім того, слідчий усно роз`яснював ОСОБА_9 положення цих статей та попереджав про кримінальну відповідальність. Відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 були внесені до ЄРДР.

Після показань свідків на запитання учасників кримінального провадження та суду обвинувачена пояснила, що до відділення банку вона не ходила, кошти намагалася зняти у банкоматі. Потім обвинувачена пояснила, що виписку їй ніхто не давав. Зазначила, що на момент виклику поліції, вона була впевнена, що гроші у неї вкрали. Пізніше, приблизно через два тижні, коли обвинувачена поїхала на роботу у м. Київ, вона за допомогою застосунку «Приват24» перерахувала свої витрати та виявила, що кошти, про крадіжку яких вона повідомила, з картки вона знімала сама і витратила їх на свої потреби. Про дану інформацію слідчому чи в правоохоронні органи обвинувачена не повідомляла, бо повинна була працювати, щоб погасити кредит. Пояснила, що номера телефону поліції не мала. Зрозуміла свою помилку про те, що було необхідно повідомити поліцію, що кошти вона знімала і витратила сама. Пояснила, що щиро розкаялася. Просила не позбавляти її волі, оскільки їй необхідно погасити ще три кредити, крім того, що виник у червні 2023 року.

Стороною обвинувачення у судовому засіданні були надані такі письмові докази:

- повідомлення № 2760 від 07.09.2023, відповідно до змісту якого старший слідчий СВ ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 звернувся до начальника ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області з повідомленням, у якому вказав, що у діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому, дізнавачу або органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів з описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 18.09.2023, відповідно до даних якого заступник начальника СВ ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 , на підставі ухвали слідчого судді отримав тимчасовий доступ до оригіналів матеріалів кримінального провадження № 0000193 від 22.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Після завершення огляду було вилучено такі документи: оригінал рапорту про реєстрацію повідомлення на спецлінію 102 за № 1791 від 22.06.2023; оригінал протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; оригінал пам`ятки про процесуальні права потерпілого; оригінал протоколу допиту потерпілої ОСОБА_3 ; оригінал постанови про тимчасовий доступ до речей і документів; оригінал протоколу тимчасового доступу до речей і документів та опису вилучених речей; оптичний диск з вилученою інформацією; протокол огляду диску та фототаблиці до нього;

- протокол прийняття заяви від ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення від 22.06.2023, відповідно до змісту якого у період часу з 17.06.2023 по 19.06.2023 невідома особа зняла кошти з банківської картки, яка належить ОСОБА_3 , у сумі 18000 гривень; у протоколі наявний підпис ОСОБА_3 про попередження про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України;

- пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої ОСОБА_3 від 22.06.2023;

- протокол допиту потерпілої від 22.06.2023, відповідно до змісту якого потерпіла ОСОБА_3 вказала, що 22.06.2023 вона вирішила зняти кошти зі своєї банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 (банківський рахунок НОМЕР_2 ), однак кошти були відсутні. У банку їй надали виписку за рахунком, у якій вказано, що з 17.06.2023 по 19.06.2023 невідома особа зняла з її карти 18000 гривень. Картка завжди була при ній, вона її нікому не передавала, пін-код від картки нікому не передавала, хто міг зняти кошти вона не знає. До протоколу допиту додала виписку за своїм рахунком; у протоколі наявний підпис ОСОБА_3 , зауваження відсутні;

- виписку за карткою/рахунком АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритого на ім`я ОСОБА_3 , з якої вбачається із вказаної карти було знято у банкоматі Відділення банку, АДРЕСА_3 , 17.06.2023 о 19:11 грошові кошти у сумі 1000 грн, о 19:12 у сумі 1000 грн, о 19:13 у сумі 1000 грн, о 19:14 у сумі 1000 грн, о 19:15 у сумі 1000 грн, о 19:16 у сумі 1000 грн, о 19:17 у сумі 1000 грн; 18.06.2023 о 17:51 у сумі 1000 грн, о 17:52 у сумі 1000 грн, о 17:53 у сумі 1000 грн, о 17:54 у сумі 1000 грн, о 17:55 у сумі 1000 грн; 19.06.2023 о 09:39 у сумі 1000 грн, о 09:40 сумі 1000 грн, о 09:41 сумі 1000 грн, о 09:42 сумі 1000 грн. 19.06.2023 о 15:46 кошти у сумі 2000 грн було списано: MAG.KASHTAN.GARMAKY;

- постанову про тимчасовий доступ до речей і документів від 09.07.2023;

- протокол тимчасового вилучення майна з описом речей і документів, які були вилучені на підставі постанови прокурора від 03.08.2023 з додатками СD-R дисками, відповідно до даних якого начальником СВ ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 , на підставі постанови прокурора від 09.07.2023, у приміщенні Вінницької філії АТ КБ «Приватбанк» за адресою: вул. Пирогова, 52-а, м. Вінниця, було вилучено два СD-R диска з інформацією у електронному вигляді;

- протокол огляду від 11.08.2023 з додатками, у ході якого було оглянуто фотознімки з банкомату на СD-R диску. Відповідно до даних протоколу, під час перегляду фотознімків встановлено: 17.06.2023 о 19:11:44, 19:12:52, 19:13:57, 19:14:56, 19:15:53, 19:16:52, 19:17:48; 18.06.2023 о 17:51:58, 17:52:08, 17:53:11, 17:53:59,17:54:06, 17:55:30, 17:56:17; 19.06.2023 о 09:41:10, 09:41:55, 09:42,14, 09:42:53, 09:43:00, 09:43:06; 21.06.2023 о 10:03:01, 10:02:59 ОСОБА_3 знімає кошти зі своєї карти біля банкомату за адресою: АДРЕСА_3 ;

- постанову про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 18.09.2023, відповідно до даних якої: оригінал рапорту про реєстрацію повідомлення на спецлінію 102 за № 1791 від 22.06.2023; оригінал протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; оригінал пам`ятки про права потерпілого; оригінал протоколу допиту потерпілої ОСОБА_3 ; оригінал постанови про тимчасовий доступ до речей і документів; оригінал протоколу тимчасового доступу до речей і документів та опису вилучених речей; оптичний диск з вилученою інформацією; протокол огляду диску та фототаблиці до нього, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні;

- протокол огляду від 18.09.2023 з додатками, - проведеним оглядом встановлено: об`єктом огляду є паперові конверти, усередині яких наявні СD-R оптичні диски, що містять інформацію, вилучену 03.08.2023 у АТ КБ «Приватбанк» щодо наявної у ОСОБА_3 банківської картки № НОМЕР_1 , - рахунок НОМЕР_2 , що відкритий на її ім`я, а також руху коштів за вказаним банківським рахунком у період часу з 00:00 17.06.2023 по 00:00 20.06.2023. Під час огляду встановлено, що на першому диску наявна папка з назвою «base». У вказаній папці виявлено папку з назвою «1», у якій наявні файли щодо інформації за банківською картою № НОМЕР_1 , а саме наявний файл у форматі PDF, який містить інформацію про те, що у період часу з 17.06.2023 по 21.06.2023 кошти з вказаної банківської картки знімали у банкоматі за адресою: АДРЕСА_3 . На другому оптичному диску було виявлено зображення (фотознімки з банкомату), слідчим було відкрито кожне зображення, на них у лівому нижньому куті позначено дату та час операції, а на фото зображена особа ОСОБА_3 , яка виконує операції. Слідчим було співставлено години, хвилини та секунди зняття коштів, що зафіксовані у виписці, з годинами, хвилинами та секундами на фотознімках з банкомату, у результаті якого було встановлено, що операції зі зняття коштів з власної банківської картки проводить ОСОБА_3 . Під час огляду зроблено роздруківки наявних на диску файлів та приєднано до протоколу огляду, а саме: рух коштів за карткою № НОМЕР_1 , фото паспорту ОСОБА_3 та її фото у приміщенні АТ КБ «Приватбанк» з вказаною банківською карткою у руках. Під час огляду до протоколу огляду приєднано фотознімки з банкомату.

Витяги з ЄРДР; ухвала слідчого судді про надання тимчасового доступу до речей і документів від 13.09.2023, рапорт помічника чергового ч/ч ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області від 22.06.2023, що надані прокурором, стверджують допустимість доказів, здобутих у ході досудового розслідування та досліджених у ході судового розгляду.

Під час судового провадження суд дослідив докази у тому обсязі, як про це просили сторони кримінального провадження. Клопотань про дослідження будь-яких інших доказів на підтвердження чи спростування висунутого ОСОБА_3 обвинувачення учасники судового провадження не заявляли.

Під час судових дебатів захисник вказав, що стороною обвинувачення не доведено наявності умислу обвинуваченої на вчинення даного кримінального правопорушення, тому відсутній його склад у її діях, просив виправдати обвинувачену. Крім того, захисник вказав, що оперуповноважений не може бути свідком у даному кримінальному провадженні.

Оцінюючи обставини, на які посилається захисник, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Згідно з положеннями частини другої статті 65 КПК України, не можуть бути допитані як свідки: 1) захисник, представник потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, законний представник потерпілого, цивільного позивача у кримінальному провадженні - про обставини, які стали їм відомі у зв`язку з виконанням функцій представника чи захисника; 2) адвокати - про відомості, які становлять адвокатську таємницю; 3) нотаріуси - про відомості, які становлять нотаріальну таємницю; 4) медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя особи - про відомості, які становлять лікарську таємницю; 5) священнослужителі - про відомості, одержані ними на сповіді віруючих; 6) журналісти - про відомості, які містять конфіденційну інформацію професійного характеру, надану за умови нерозголошення авторства або джерела інформації; 7) судді та присяжні - про обставини обговорення в нарадчій кімнаті питань, що виникли під час ухвалення судового рішення, за винятком випадків кримінального провадження щодо прийняття суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, ухвали; 8) особи, які брали участь в укладенні та виконанні угоди про примирення в кримінальному провадженні, - про обставини, які стали їм відомі у зв`язку з участю в укладенні та виконанні угоди про примирення; 9) особи, до яких застосовані заходи безпеки, - щодо дійсних даних про їх особи; 10) особи, які мають відомості про дійсні дані про осіб, до яких застосовані заходи безпеки, - щодо цих даних; 11) експерти.

Отже, кримінальний процесуальний закон не містить заборони щодо допиту оперуповноваженого як свідка у даному кримінальному проваджені. З огляду на специфіку об`єкта злочину, передбаченого ст. 383 КК України, оперуповноважений є особою, якій відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, зокрема, виклик обвинуваченою поліції, повідомлення про кримінальне правопорушення, попередження ОСОБА_3 про відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про кримінальне правопорушення тощо.

За таких обставин, суд відхиляє твердження захисту про неможливість допиту як свідка оперуповноваженого.

Наявність умислу у ОСОБА_3 суд вважає доведеною на підставі даних показань свідка ОСОБА_7 , яка послідовно повідомила про те, що ОСОБА_3 була надана повна інформація про рух коштів за рахунком та роз`яснено можливі варіанти незаконного заволодіння грошовими коштами, які ОСОБА_9 заперечила; показань свідка ОСОБА_6 , який послідовно повідомив про дії слідчо-оперативної групи, яка прибула на виклик ОСОБА_3 , про поведінку останньої; письмових доказів, зокрема даних виписки за рахунком обвинуваченої, яка була їй надана; а також поясненнями самої обвинуваченої під час судового засідання, яка хоч і вказувала на те, що вважала, що гроші у неї викрали, однак визнала, що самостійно встановивши, зі слів ОСОБА_3 , - через два тижні, що гроші не вкрали, а вона сама їх знімала та витратила, не повідомила про це правоохоронні органи, що призвело до того, що досудове розслідування щодо злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про який повідомила ОСОБА_3 , тривало поки під час слідчих дій не були здобуті докази того, що гроші зі своєї картки знімала особисто ОСОБА_3 .

Дослідивши і проаналізувавши надані суду докази - кожен окремо, відповідно до вимог ст. 94 Кримінального процесуального кодексу України, та, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 повністю доведена наданими та дослідженими судом доказами.

За таких обставин суд вважає, що у діях обвинуваченої ОСОБА_3 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 Кримінального кодексу України, а саме завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_3 підлягає покаранню за вчинене кримінальне правопорушення. Під час обрання міри покарання обвинуваченій суд ураховує:

- ступінь тяжкості кримінального правопорушення кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 383 КК України, є нетяжким злочином;

- особу обвинуваченої ОСОБА_3 раніше не судима, що підтверджується даними вимоги ІЦ; посередньо характеризується за місцем проживання, що підтверджується даними довідки-характеристики Гармаківського старостинського округу Барської міської ради Вінницької області № 225 від 08.09.2023; відповідно до даних довідки Гармаківського старостинського округу Барської міської ради Вінницької області № 224 від 08.09.2023, ОСОБА_3 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 ; до складу її сім`ї входить співмешканець ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, що підтверджується даними довідки Комунального некомерційного підприємства "Барська міська лікарня" Барської міської ради.

Під час досудового розслідування слідчим було встановлено обставину, яка, згідно з ч. 1 ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшує покарання обвинуваченої щире каяття, однак суд не вбачає ознак щирого каяття обвинуваченої, з огляду на таке.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 643/13256/17 зробив висновок щодо ознак щирого каяття, як обставини, що пом`якшує відповідальність обвинуваченого, який полягає у тому, що виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуюче ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Оскільки обвинувачена лише під час судових дебатів висловила про те, що розкаюється у вчиненому, а упродовж усього судового розгляду кілька разів змінювала свої показання, по-різному повідомляла обставини подій, то суд дійшов висновку про відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої, суд вважає, що обвинуваченій слід призначити покарання за 1 ст. 383 КК України у виді пробаційного нагляду.

Згідно з положеннями статті 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, тому дані питання судом не вирішувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст. 100, 124, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік шість місяців.

Відповідно до статті 59-1 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбуття покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 обчислювати з дня постановки її на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні: оригінал рапорту про реєстрацію повідомлення на спецлінію 102 за № 1791 від 22.06.2023; оригінал протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; оригінал пам`ятки про процесуальні права потерпілого; оригінал протоколу допиту потерпілої ОСОБА_3 ; оригінал постанови про тимчасовий доступ до речей і документів; оригінал протоколу тимчасового доступу до речей і документів та опису вилучених речей; оптичний диск з вилученою інформацією; протокол огляду диску та фототаблиці до нього, - зберігати разом з матеріалами кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Барський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя