У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2024 Справа №607/21074/24 Провадження №1-кс/607/5793/2024

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про арешт тимчасового вилученого майна, в рамках кримінального провадження, внесеному до ЄРДР за №0000076 від 13.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, на майно власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , а саме: 1/1 будинку, загальною площею 79 кв.м., із реєстраційним номером майна: 208, за адресою: АДРЕСА_1 земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0257 (реєстраційний номер 08) площею 0,114 га за адресою АДРЕСА_2 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказала, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, власником яких є ОСОБА_5 .

Виклик ОСОБА_5 не здійснювався на підставі ч.2 ст.172 КПК України.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає наступне.

Слідчий суддя встановив, що групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000076 від 13.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що в кінці серпня у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди від військовозобов`язаного ОСОБА_6 за вплив на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 за вирішення питання щодо не призиву останнього на військову службу по мобілізації, а також за вплив на працівників ВП АДРЕСА_3 щодо не притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

В ході вказаного досудового розслідування, 20.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Санкція ч.3 ст.369-2 КК України передбачає відповідальність за його вчинення у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить 1/1 будинку, загальною площею 79 кв.м., із реєстраційним номером майна: 208, за адресою: АДРЕСА_1 земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0257 (реєстраційний номер 08) площею 0,114 га за адресою АДРЕСА_2 .

З метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, власником яких є ОСОБА_5 .

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч.1 ст.59 КК України конфіскація майна - це покарання, що полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, є власністю засудженого, якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Санкцією ч.3 ст.369-2 КК України передбачає відповідальність за його вчинення у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить 1/1 будинку, загальною площею 79 кв.м., із реєстраційним номером майна: 208, за адресою: АДРЕСА_1 земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0257 (реєстраційний номер 08) площею 0,114 га за адресою АДРЕСА_2 .

Таким чином, існує сукупність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що вищевказане майно є предметом можливої конфіскації майна, як виду покарання, та яке може бути призначено ОСОБА_5 судом у випадку направлення обвинувального акту до суду та визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Тому слідчий суддя вбачає наявність обґрунтованих підстав для накладення арешту на належне підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної власності майно, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При цьому, накладення арешту на вищезазначене майно не є позбавленням права власності на це майно, а є лише тимчасовим обмеженням права власності на майно, яке полягає у тимчасовій забороні відчужувати таке майно та розпоряджатися ним, без встановлення заборони користування ним, що за своєю суттю не призведе до суттєвих наслідків, що можуть позначитися на інтересах власника майна, третіх осіб.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання.

Одночасно слідчий суддя роз`яснює, що згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , а саме:

- 1/1 будинку, загальною площею 79 кв.м., із реєстраційним номером майна: 208, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- 1/1 земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0257 (реєстраційний номер 08) площею 0,114 га за адресою АДРЕСА_2 .

Копію ухвали надіслати прокурору Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 для контролю за її виконанням, із покладенням обов`язку сповістити власника майна про накладення арешту.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1