Дата документу 06.11.2024Справа № 529/316/23
Провадження № 1-в/554/240/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«06» листопада 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, з вищою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 22.03.2023 року вироком Диканського районного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання, згідно ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника органу пробації ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Диканського районного суду Полтавської області від 22.03.2023 року, ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання, згідно ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

В поданні начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_3 просить суд розглянути питання про приведення вироку відносно ОСОБА_4 у відповідність до ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року. Подання мотивоване тим, що згідно вироку Диканського районного суду Полтавської області від 22.03.2023 року, 16.12.2022 року ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, а саме приховав з корисливих мотивів, належний потерпілому, офіційний документ (банківську картку), після чого скористався вказаною банківською карткою для здійснення розрахунку за ряд покупок, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України. Вказаним кримінальним правопорушенням, потерпілому було завдано матеріального збитку на суму 1977,72 грн. Вирок Диканського районного суду Полтавської області від 22.03.2023 року набрав законної сили 22.04.2023 року. ОСОБА_4 перебуває на обліку в Шевченківському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області з 12.05.2023 року. Разом з тим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП. Враховуючи норми Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, а також вимоги ч.2 ст. 4, ч.1 ст. 5 КК України, вартість шкоди, завданої потерпілому, станом на день розгляду подання судом, не досягає межі вартості викраденого майна, з якої настає кримінальна відповідальність. Таким чином, має місце декриміналізація вказаного діяння, що є підставою для звільнення ОСОБА_4 в частині призначеного судом покарання за ч. 4 ст. 185 КК України.

Представник органу пробації підтримала подання, просить задовольнити, уточнивши його вимоги, з урахуванням ч. 2 ст. 74 КК України, а саме просить звільнити засудженого в частині призначеного судом покарання за ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення подання органу пробації.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялася належним чином. Неявка засудженого відповідно до абз.2 ч.5 ст. 539 КПК України не є перешкодою для розгляду подання.

Суд, вислухавши доводи представника органу пробації, думку прокурора, дослідивши подання та матеріали провадження, приходить до висновку про задоволення подання з наступних підстав:

З матеріалів подання вбачається, що вироком Диканського районного суду Полтавської області від 22.03.2023 року, ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання, згідно ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Вирок Диканського районного суду Полтавської області від 22.03.2023 року відносноОСОБА_4 набрав законної сили 22.04.2023 року.

ОСОБА_4 перебуває на обліку в Шевченківському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області 12.05.2023 року.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив16 грудня 2022 року, вказаними правопорушеннями потерпілому завдано матеріального збитку на суму 1977,72 грн.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1240 грн. 50 коп.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2481 грн. (1240,5х2=2481).

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

В постанові ОП ККС ВС від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) зробила висновок, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв?язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно п.2 ч.2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеногосудом покарання.

Ураховуючи, те, що сума збитку завданого потерпілому 16 грудня 2022 року становила 1977,72 грн., тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2481,00 грн., суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст.5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, наявні підстави для задоволення подання представника органу пробації та звільнення засудженого від призначеного судом покарання за ч.4 ст. 185 КК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. ст. 2, 7, 9, 369-372, 537 ч.1 п.13, 539 КПК України, ст. ст. 3, 4, 5, ч.2 ст. 74 КК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_3 задовольнити.

Негайно звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, від призначеного вироком Диканського районного суду Полтавської області від 22.03.2023 року покарання за ч.4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 караності діяння, за яке він був засуджений.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, засудженим за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 22.03.2023 року за ч.1 ст. 357 КК України до покарання у виді 1 /одного/ року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців та покладенням обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 7 /семи/ днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінченнястроку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: ОСОБА_1