Справа № 488/3573/24
Провадження № 1-кс/488/462/24
У Х В А Л А

16.08.2024 року місто Миколаїв, вулиця Доктора Самойловича, 29-А

Слідчий суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку статті 206 КПК України про звільнення ОСОБА_4 , який незаконно утримується в обласному пункті призовників міста Миколаєва,-

ВСТАНОВИВ:

16.08.2024 року в провадження слідчого судді надійшла заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку статті 206 КПК України про звільнення ОСОБА_4 , який незаконно утримується в обласному пункті призовників міста Миколаєва.

Заяву мотивовано тим, що 15.08.2024 року близько 21:00 годині невідомими особами у військовій формі, які надалі виявилися представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Корабельному АДРЕСА_1 , було незаконно затримано ОСОБА_4 , якого було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , куди приїхала мати незаконно утримуваного ОСОБА_5 , яка його там бачила особисто.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав вимоги своєї заяви, просив задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, на адресу суду електронною поштою 16.08.2024 року направлено заперечення, в якому вказано про законність тимчасового перебування ОСОБА_4 у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , а також повідомлено про те, що останній призваний на військову службу на законних підставах та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Корабельного районного суду міста Миколаєва, у зв`язку із чим просив суд відмовити у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши доводи заявника, слідчий суддя зазначає наступне.

За отриманою заявою адвоката ОСОБА_3 слідчим суддею невідкладно було відкрите провадження, призначене судове засідання на цей же день, винесено ухвалу про доставлення ОСОБА_4 у судове засідання.

ІНФОРМАЦІЯ_2 направив в суд заперечення, в якому зазначив, що ОСОБА_4 був призваний на військову службу та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . Копію витягу з наказу про призов ОСОБА_4 на військову службу до заперечень не долучено.

Слідчий суддя відповідно до пункту 18 частини 1 статті 3 КПК України, здійснює судовий контроль за дотриманням прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

При цьому пунктом 10 частини 1 статті 3 КПК України встановлено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями частини 3 статті 26 КПК України визначено, зокрема, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Так, серед іншого, згідно зі статтею 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Заслуговує на увагу те, що стаття 206 КПК України поміщена законодавцем до параграфу 1 «Запобіжні заходи, затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду» глави 18 «Запобіжні заходи, затримання особи» КПК України. На переконання слідчого судді вказане свідчить про обмеження можливості її застосування до інших, ніж зазначені, правовідносин.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про попереднє ув`язнення" підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про попереднє ув`язнення" установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Таким чином, системний аналіз положень вказаних норм КПК України та Закону України "Про попереднє ув`язнення" призводить до висновку про те, що статтею 206 КПК України врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею за законністю тримання осіб під вартою. При цьому, зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи), слідчий суддя уповноважений виключно під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України та якщо оскаржувані дії врегульовані нормами КПК України.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження надавати оцінку діям службових осіб територіальних центрів комплектування та військової частини щодо виконання порядку проведення призову громадян України на строкову військову службу.

Зі змісту поданого клопотання слідує, що ОСОБА_4 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку з застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку статті 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою у порядку статті 207 КПК України, не утримується правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах кримінального провадження.

Таким чином, у слідчого судді відсутні підстави для задоволення скарги, поданої на підставі статті 206 КПК України, але не в рамках кримінального провадження або у зв`язку з діями державного органу, що регулюються не КПК України, а іншими нормативно-правовими актами.

Також слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення його прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки, військової частини при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаних із мобілізацією, для судового захисту він вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення та реалізовувати в подальшому свої права заявника у кримінальному провадженні.

За викладених обставин слідчий суддя доходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтею 206 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку статті 206 КПК України про звільнення ОСОБА_4 , який незаконно утримується в обласному пункті призовників міста Миколаєва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1