Провадження № 11-кп/824/4854/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 17 липня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 липня 2024 року, ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, ОСОБА_9 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2, ч. 1 ст. 366 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 14 вересня 2024 року включно без визначення розміру застави.

В обґрунтування мотивів ухваленого рішення суд вказав, що прокурором дотримано вимог ч. 3 ст. 199 КПК України та доведено, що існують обставини, які свідчать про те, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду та ризик незаконного впливу на свідків не зменшились, а тому наявні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання обвинувачених під вартою без визначення розміру застави на підставі ч. 6 ст. 176, абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання встановлених ризиків.

В апеляційних скаргах захисника обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 вказано на незаконність ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про те, що висунуте обвинувачення необґрунтоване, а зазначені в клопотанні прокурора ризики безпідставні та базуються лише на припущеннях. Зокрема вказав, що ризик переховування обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прокурор обґрунтовує виключно розміром можливого покарання, яке загрожує обвинуваченим у випадку ухвалення обвинувального вироку, тоді як суворість покарання не є достатньою причиною і має оцінюватись з іншими факторами, зокрема даними про особу обвинуваченої ОСОБА_9 , яка є раніше несудимою, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має на утриманні непрацездатну матір, яка потребує догляду, нагороджувалась грамотами за сумлінну працю, має сина військовослужбовця ЗСУ, має незадовільний стан здоров`я внаслідок хвороби, та даними про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який є раніше несудимим, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має позитивну репутацію, має на утриманні дружину з неповнолітнім сином та матір`ю дружини, яка є особою з інвалідністю та потребує догляду, має незадовільний стан здоров`я внаслідок хвороби та потребує терапії, а також їх поведінку, а саме те, що вони не переховувалась від суду та добросовісно виконували свої процесуальні обов`язки, про що свідчить зокрема той факт, що обвинувачені добровільно з`явилась в суд для розгляду клопотання про обрання їм запобіжного заходу. Зазначив, що ризик впливу на свідків є недоведеним, оскільки з матеріалів клопотання не вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мають реальну можливість здійснювати на них тиск, який до того ж нівелюється їх відстороненням від посади та забороною спілкуватися зі свідками, як і ризик продовжити вчинення кримінального правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки жодних доказів на підтвердження вказано не надано. Відтак, просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_9 та ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту з покладенням на них визначених ст. 194 КПК України обов`язків або залишити обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, що буде належним чином гарантувати виконання покладених на них обов`язків.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_7 вказано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, що є підставою для її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про те, що 17.07.2024 суд продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який закінчився 09.06.2024 року, оскільки суд не розглянув вчасно відповідне клопотання прокурора та в порушення вимог закону продовжив запобіжний захід листом з посиланням на ч. 5 ст. 615 КПК України, однак КСУ визнав неконституційною положення ч. 6 ст. 615 КПК України з огляду на те, що рішення про продовження строку тримання особи під вартою має ухвалювати лише суд та потребує належного обґрунтування. Також вказав, що суд проігнорував доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_11 кримінального правопорушення, зокрема щодо відсутності суб`єктивної та об`єктивної сторони, а також щодо співучасті. Вважає, що суд взагалі не врахував можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу з огляду на його похилий вік, стійкі хронічні захворювання, суттєві розлади здоров`я, що вимагає постійного догляду та лікування, внаслідок чого останній постійно перебуває у лазареті установи тримання під вартою, а тому його перебування у СІЗО неможливе через стан здоров`я. Крім того зазначив, що обвинувачений утримується під вартою понад півроку, що впливає на його здоров`я і наразі не має жодної можливості впливати на хід досудового розслідування, оскільки воно завершене, всі необхідні слідчі дії проведені, а обвинувальний акт перебуває на стадії судового розгляду. Просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою з покладенням на нього обов`язків, визначених ст. 194 КПК України або визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисників, які подані апеляційні скарги підтримали та просили задовольнити; прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг захисників, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із матеріалів провадження питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання обвинувачених під вартою було вирішено на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції. Тобто, це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у вказаному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії підготовчого провадження та судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У ході судового розгляду, суд першої інстанції визнав, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Оцінивши зазначені ризики, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під вартою, належним чином мотивувавши своє рішення.

Так, колегією суддів визнається доведеним ризик переховування обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 від суду. При цьому, вказаний ризик, на думку колегії суддів, є значним. Колегія суддів зважає на те, що ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від 10 до 15 років та з конфіскацією майна або без такої. Крім цього, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, за який передбачене покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Наявність вказаного ризику стверджується суворістю покарання, яке загрожує обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у випадку доведеності їх вини у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, а обвинуваченій ОСОБА_9 - у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, що суд зобов`язаний враховувати відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України. При оцінці цього ризику, колегією суддів враховуються конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, поставлених у вину обвинуваченим, а також існування реальної можливості переховування, враховуючи ситуацію, яка існує в державі, яка викликана внаслідок військової агресії з боку Російської Федерації.

Обставини вчинення поставленого у вину обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 кримінального правопорушення, а також поставлених у вину обвинуваченій ОСОБА_9 кримінальних правопорушень дають підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на свідків, а враховуючи, що кримінальне провадження перебувало на стадії підготовчого провадження, аотже свідки безпосередньо судом допитані не були, то вказаний ризик на сьогодні продовжує існувати.

Наведене у своїй сукупності вказує на обґрунтованість висновків суду першої інстанції про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що вказує на наявність підстав для продовження застосованого до ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість застосування щодо обвинувачених іншого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, оскільки він не забезпечить належної поведінки останніх під час розгляду кримінального провадження.

Посилання в апеляційних скаргах захисника ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на дані, які характеризують особи обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , є не у повній мірі обґрунтованим, оскільки наявність вказаних даних не може саме по собі свідчити про наявність таких обставин, які зможуть усунути існуючі ризики. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що доказів, які б підтверджували неможливість перебування обвинувачених в умовах слідчого ізолятора у зв`язку з хворобами, захисниками не надано.

Щодо можливості застосування до обвинувачених інших альтернативних запобіжних заходів, то на думку колегії суддів, запобіжний захід у виді домашнього арешту не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та попередити наявні ризики, у зв`язку із його недостатнім стримуючим впливом за наявності зазначених вище обставин, а враховуючи, що обвинувачені вчинили умисний особливо тяжкий злочин, передбачений ст. 111-2 КК України, то рішення суду першої інстанції про не визначення обвинуваченим альтернативного запобіжного заходу у виді застави є обґрунтованим в силу положень ч. 4 ст. 183 КПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» де зазначено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

На переконання колегії суддів, таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні.

Посилання захисника ОСОБА_7 на те, що 17.07.2024 суд незаконно продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки такий строк закінчився 09.06.2024 року, а продовження запобіжного заходу листом від 07.06.2024 року з посиланням на ч. 5 ст. 615 КПК України, є порушенням закону, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на те, що на час підписання суддею вказаного листа від 07.06.2024 року положення як ч. 5, так і ч. 6 ст. 615 КПК України були чинні та діяли, а тому немає підстав стверджувати про те, що суд діяв в порушення закону.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що рішенням КСУ № 8-р(II)/2024 від 18.07.2024, на яке посилається захисник, такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) визнано частину шосту статті 615 Кримінального процесуального кодексу України, тоді як ч. 5 ст. 615 КПК України, на яку посилався суд в листі, є чинною і на сьогодні.

Наведене вказує на відсутність підстав для скасування ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 17 липня 2024 року щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне залишити ухвалу без змін, а апеляційні скарги захисників обвинувачених - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 17 липня 2024 року щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4