Справа № 697/624/23
провадження № 1-в/610/117/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Балаклія Ізюмського району Харківської області подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№17)" про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку стосовно

ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та зареєстрований у АДРЕСА_1 , до засудження проживав у АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

Засудженого 02.06.2023 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 395 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 1 року 11 місяців позбавлення волі,

початок строку: 02.06.2023, кінець строку: 12.02.2025,

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшло подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№17)" про вирішення питання щодо приведення вироків Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2023, 13.03.2023, 16.12.2021 стосовно засудженого ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України №3886-IX від 18.07.2024 "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів".

Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 засуджений вироком Канівського міськрайонний Черкаської області від 13.03.2023, яким приєднується на підставі ч.4 ст. 70 КК України вирок від 02.06.2023 того ж суду, яким вчинив кримінальне правопорушення 19.12.2021 за ч. 2 ст.185 КК України, чим завдав збитки на суму 271 грн., що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення. Також вчинив кримінальне правопорушення 26.01.2022 за ч. 2 ст.185 КК України, чим завдав збитки на суму 2967 грн. 40 коп.

Одночасно, за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.12.2021, який приєднується на підставі ст. 71 КК України до вироку від 13.03.2023 того ж суду, вчинив кримінальне правопорушення 28.10.2021 за ч. 2 ст.185 КК України, чим завдав збитки на суму 1033 грн., що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-IX від 18.07.2024 яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення.

Вищенаведене стало підставою для звернення ДУ "ПВК (№17)" до суду з цим поданням.

Представник ДУ "ПВК (№17)" в судове засідання не прибув, матеріали подання містять заяву про розгляд подання за його відсутності.

Прокурор подав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення подання ДУ "ПВК (№17)" не заперечує, просив розглядати за його відсутності.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не доставлений, подав заяву про розгляд подання за його відсутності, від проведення судового в режимі відеоконференції відмовився.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши подання та долучені до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2023 ОСОБА_3 засуджено за ст. 395 КК України та призначено покарання у виді 3 місяців арешту.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.03.2023, з урахуванням положень п.п. «а» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 11 місяців.

Вирок набрав законної сили 04.07.2023.

Вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.03.2023 ОСОБА_3 засуджено за ст. 395, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання за ст. 395 КК України у виді арешту на строк 6 місяців, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 грудня 2021 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 10 місяців.

Вирок набрав законної сили 13.04.2023. Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком за кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 185, яке він вчинив 19.12.2021 становить 271,00 грн., 26.01.2022 2967,40 грн.

Вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.12.2021 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

Відповідно ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 1 рік іспитового строку

Вирок набрав законної сили 18.01.2022. Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком за кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 185, яке він вчинив 28.10.2021 становить 1033,00 грн.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15.11.2022 скасовано відносно ОСОБА_3 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено його для відбування призначеного покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.12.2021 у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питання, передбаченого п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (далі Закон №3886-IX), яким, зокрема, було внесено зміни до ст.51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку від 16.12.2021 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 28.10.2021, чим завдав збитки на суму 1033,00 грн.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270,00 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1135,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 2270,00 грн (1135,00*2=2270,00).

Як убачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, за вироком від 16.12.2021 діями ОСОБА_3 було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 1033,00 грн.

Зі змісту вироку від 13.03.2023 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 19.12.2021, чим завдав збитки на суму 271,00 грн., 26.01.2022 2967,40 грн.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270,00 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1135,00 грн.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481,00 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1240,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив у 2021 році 2270,00 грн (1135,00*2=2270,00), у 2022 році 2481,00 грн (1240,50*2=2481,00).

Як убачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, за вироком від 13.03.2023 діями ОСОБА_3 було заподіяно матеріальну шкоду 19.12.2021 в розмірі 271,00 грн.; 26.01.2022 в розмірі 2967,40 грн., що перевищує розмір 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2022 рік, а тому вказане діяння не може бути визнано дрібною крадіжкою, а є кримінально караним.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також кореспондуються з положеннями ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 серпня 2024 року (справа № 567/507/23, провадження № 51-7110 км 23), Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

Ураховуючи те, що вартість викраденого 19.12.2021, 28.10.2021 була меншою за розмір з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме у 2021 році 2270,00 грн., то суд вважає, що вчинене обвинуваченим 19.12.2021, 28.10.2021, діяння не підпадають під кримінально каране, передбачене Особливою частиною КК України.

Оскільки, суд вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.03.2023 в частині призначеного покарання за ст. 395, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 1 року позбавлення волі залишає без змін, тому остаточне покарання призначається за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.03.2023, до остаточного покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 5, 74 КК України, статтями 537, 539 КПК України, Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", ч.5 підрозділом 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№17)" про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, стосовно засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.12.2021, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.03.2023 за епізодом крадіжки майна ОСОБА_5 від 19.12.2021, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнити ОСОБА_3 від остаточного покарання, призначеного вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.03.2023 на підставі ст.71 КК України у виді 1 року 10 місяців позбавлення волі.

Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.03.2023 в частині призначеного покарання за ст. 395, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 1 року позбавлення волі залишити без змін.

Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2023 в частині призначеного покарання за ст. 395 КК України у виді 3 місяців арешту залишити без змін.

За вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2023 вважати засудженим ОСОБА_3 відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.03.2023, до остаточного покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Ухвала в частині звільнення засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1