Справа № 522/2177/24
Провадження № 1-кс/522/4013/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна - ОСОБА_4 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні матеріали за клопотанням представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000060 від 07.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про часткове скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.02.2024 року, а саме: ноутбуку чорного кольору «Dell», без серійного номеру на корпусі, із зарядним пристроєм та мишкою до нього, який знаходиться в темно-сірій сумці; мобільного телефону світло-зеленого кольору марки «Samsung», ІМЕІ НОМЕР_1 , у чорному силіконовому чохлі. Також, про часткове скасування арешту з майна, накладеного слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.02.2024 року, а саме: жорсткого диску (носія інформації) марки «Verbatium» sn 800966; електронного пристрою (схожий на планшет) моделі «Lenovo TB-7504Х; мобільного телефону фіолетового кольору марки «Samsung», ІМЕІ НОМЕР_2 , у чорному силіконовому чохлі.

У клопотанні представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 зазначено, що вищевказане майно було заарештовано в рамках кримінального провадження №0000060 від 07.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В обґрунтування вимог клопотання адвокат ОСОБА_5 вказує на те, що заарештоване майно, яке належить ОСОБА_4 не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки слідством не доведено те, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберігає на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій або набуте кримінально протиправним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Сама ОСОБА_4 на теперішній час не має в рамках зазначеного кримінального провадження процесуального статусу - підозрювана та належне їй майно не відповідає будь-якій із ознак, передбачених п.п.1-4 ч.1 ст. 96-2 КК України, а отже вважає, що в подальшому у застосуванні арешту майна відпала потреба.

Власник майна ОСОБА_4 та її представник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримали, просять його задовільнити.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Прокурор в судове засідання не з`явився був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши доводи клопотання та матеріали провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.02.2024 року, в рамках кримінального провадження №0000060 від 07.02.2024 року за клопотанням слідчого накладено арешт на майно ОСОБА_4 , у тому числі на ноутбук чорного кольору «Dell», без серійного номеру на корпусі, із зарядним пристроєм та мишкою до нього, який знаходиться в темно-сірій сумці; мобільний телефон світло-зеленого кольору марки «Samsung», ІМЕІ НОМЕР_1 , у чорному силіконовому чохлі.

Крім того, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.02.2024 року, в рамках кримінального провадження №0000060 від 07.02.2024 року за клопотанням слідчого накладено арешт на майно ОСОБА_4 , у тому числі на жорсткий диск (носії інформації) марки «Verbatium» sn 800966; електронний пристрій (схожий на планшет) моделі «Lenovo TB-7504Х; мобільний телефон фіолетового кольору марки «Samsung», ІМЕІ НОМЕР_2 , у чорному силіконовому чохлі.

Як зазначено в рішеннях суду стороною обвинувачення було доведено, що існують передбачені законом підстави для арешту майна та надано достатньо доказів, які вказують на те, що вищезазначені речі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та арешт накладався з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000060 від 07.02.2024 року на теперішній час здійснюється СВ УСБУ в Одеській області.

У даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси особи власника нерухомого майна, на який накладений арешт, з метою попередження знищення або втрати майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.

Слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчили про те, що арешт накладено з порушенням вимог діючого законодавства, загальних принципів міжнародного права, отже при арешті майна було дотримано принципу "законності" і він не був свавільним.

Таким чином, дослідивши доводи клопотання та матеріали провадження, слідчий суддя, приходить до висновку, що потреба у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення не відпала, оскільки арештоване майно може бути використане для встановлення обставин по кримінальному провадженню, так як містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі наведеного, враховуючи вищезазначені обставини, прихожу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки представником власника майна не доведено відповідними доказами та обставинами, що на теперішній час відпала потреба у його накладені.

Керуючись ст. ст. 170 - 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000060 від 07.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: