Номер провадження: 11-кп/813/2069/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про задоволення заявленого самовідводу

14.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заявлений самовідвід судді ОСОБА_2 від розгляду кримінального провадження №0000022 від 02.01.2020 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 та клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2024 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

встановив:

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду, в провадження складу колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розподілене кримінальне провадження №0000022 від 02.01.2020 (номер провадження апеляційного суду №11-кп/813/2069/24) за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 та клопотанням захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2024 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

За результатами перевірки матеріалів кримінального провадження, головуючим суддею ОСОБА_2 заявлено собі самовідвід з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.75 КПКУкраїни (далі КПК).

У відповідності до положень ч.4 ст.107 КПК апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися.

Заслухавши суддю ОСОБА_2 , який підтримав заявлений ним самовідвід; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Статтею 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключає участь судді в кримінальному провадженні.

Пунктом 4 ч.1 вказаної норми права регламентовано, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас, колегія суддів в даному випадку застосовує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» вказано, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Під час вирішення питання про прийняття до провадження апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 та клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2024 головуючим суддею ОСОБА_2 встановлено, що потерпілими у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_7 (колишній чоловік обвинуваченої), ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (батьки потерпілого ОСОБА_7 ).

При цьому, суддя ОСОБА_2 заявляючи собі самовідвід зазначив, що він особисто знайомий з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приблизно з кінця 2020 року, має з ними коло спільних знайомих та друзів. Вказані обставини, на переконання судді ОСОБА_2 , унеможливлюють його участь в даному провадженні, оскільки можуть потягнути за собою виникнення сумнівів у учасників кримінального провадження та сторонніх спостерігачів у його неупередженості та безсторонності в прийнятті рішення у даному апеляційному проваджені.

Апеляційний суд вважає, що викладені обставини можуть викликати сумніви у учасників судового процесу в неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_2 під час розгляду даного кримінального провадження.

Колегія суддів, погоджуючись з доводами судді ОСОБА_2 щодо наявності підстав для задоволення заявленого ним самовідводу, окрі м вимог п. 4 ч. 1 ст. 75, ст. 80 КПК України, також враховує положення ст. 126 Конституції України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п. 11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007 року, ст. 15 Кодексу суддівської етики, відповідно до яких неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 року (далі - Бангалорські принципи), неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно з п. 2.5 застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та обєктивний у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011 року, заява №3465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».

Відповідно до Другого принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 та усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності) (рішення ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року; «Білуха проти України» від 09.11.2006 року), - заявлений суддею самовідвід не може бути предметом перевірки складом колегії суддів з точки зору обґрунтованості, з огляду на те, що ніхто не може змусити суддю здійснювати судовий розгляд, у разі його (судді) внутрішнього переконання з посиланням на конкретні обставини щодо можливості виникнення сумнівів в його неупередженості.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить висновку про існування обставин, які унеможливлюють подальшу участь судді ОСОБА_2 в розгляді кримінального провадження №0000022 від 02.01.2020 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 та клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2024 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, у зв`язку з чим заявлений суддею самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 401 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити заявлений самовідвід судді ОСОБА_2 від розгляду кримінального провадження №0000022 від 02.01.2020 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 та клопотанням захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2024 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Матеріали кримінального провадження №11-кп/813/2069/24 передати до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншого складу суду в порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4