Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

20 серпня 2024 року м. Рівне

Справа № 570/5050/22

Провадження № 11-кп/4815/132/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Мотивував своє рішення суд тим, що засудженим не надано до матеріалів справи доказів того, що відносно нього було попередньо застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк. Також вказав, що норми та положення Порядку визначення ступеня виправлення засудженого, а також Методику визначення ступеня виправлення засудженого і Форму індивідуального плану виправлення та ресоціалізації не враховано засудженим при зверненні з клопотанням про умовно-дострокове звільнення до суду.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить скасувати вказане судове рішення та постановити нову ухвалу про задоволення його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що судом першої інстанції не було в повному обсязі розглянуте його клопотання, не надано належної оцінки його доводам та не звернуто уваги на конституційність його права на умовно-дострокове звільнення з урахуванням рішень міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 також просить скасувати вказане рішення суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

На обґрунтування своїх вимог зазначив, що місцевим судом клопотання засудженого розглянуте з порушенням строків розгляду, вказавши, що у розпорядження місцевого суду було надано особову справу ОСОБА_5 , яка судом не досліджувалась.

Також захисник покликався на те, що ч.1 ст. 81 Кримінального кодексу України (далі КК) визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) в тім, що вона унеможливлює її застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 6-р(II)/2021 від 16.09.2021. Таким чином вважає, що вимога суду першої інстанції про необхідність надання заявником до матеріалів справи доказів того, що відносного нього було попередньо застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк суперечить судовій практиці Європейського суду з прав людини та не відповідає стандартам статті 3 Конвенції з прав людини.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 засуджений 29.10.2003 апеляційним судом Черкаської області до позбавлення волі: за ч.4 ст. 187 КК на 11 років з конфіскацією майна; за ч.2 ст. 194 КК на 10 років; за ч.3 ст. 185 на 3 роки 6 місяців; за ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК на 3 роки; за ч. 1 ст. 122 КК на 1 рік; за п.п. 1, 4, 6 ч.2 ст. 115 КК до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Відповідно до ст. 70 КК за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Початок строку відбування покарання 12.01.2002.

На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання у державній установі «Городищенська виправна колонія» (№96).

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, обмеження або позбавлення волі на певний строк, а також до військовослужбовців, які засуджені до службових обмежень чи тримання в дисциплінарному батальйоні.

Водночас, Кримінальним кодексом України, а саме ст. 51. визначено два види покарання у виді позбавлення волі: позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

Виходячи із вищезазначених положень, можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, передбачене ст. 81 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 від 16.09.2021 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 82 КК в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

При цьому, зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 КК, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 82 КК із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2690-ІХ від 18.10.2022, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Згідно з п.3 ч.3 ст. 81 КК із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2690-ІХ від 18.10.2022, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

З наведених норм слідує, що, на даний час, засуджені, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, мають право на заміну невідбутої частини покарання на покарання у виді позбавлення волі на певний строк та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як убачається з матеріалів клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув більше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання, а тому має право на розгляд щодо нього судом питання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у порядку, визначеному ст. 82 КК.

Відповідно до встановленого чинним законодавством порядку без вирішення питання про попередню заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років неможливе застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого, який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.

Як було встановлено в ході апеляційного розгляду, на даний час питання щодо заміни ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням, не вирішено.

Отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку - відповідно до визначеного законодавством порядку, без вирішення питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі, неможливе застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засудженого, який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та захисника засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ця ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3