Справа № 458/427/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/739/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 із змінами

на вирок Турківського районного суду Львівської області від 06 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Турківського районного суду Львівської області від 06 червня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_7 до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Турківського районного суду Львівської області від 31.01.2024 та за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 10.04.2024 до моменту постановлення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його затримання по виконанню вироку Турківського районного суду Львівської області від 31.01.2024, а саме з 11.03.2024.

Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання про арешт майна, речові докази ти процесуальні витрати.

Згідно вироку суду, у зв`язку із воєнною агресією військ Російської Федерації на території України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан 24.02.2022 із 05 год. 30 хв. строком на 30 діб, який затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України, останній раз Указом Президента України № 49/2024 від 05 лютого 2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ.

ОСОБА_7 02.03.2024 близько о 14.00 год., перебуваючи в магазині ФОП ОСОБА_9 , що за адресою АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, реалізовуючи свій злочинний умисел та розуміючи протиправний характер своїх дій, повторно, таємно викрав з лівої бічної кишені куртки ОСОБА_10 шкіряний коричневий гаманець марки «Halisi. FLY», в якому знаходилась банківська пластикова картка Приват Банку № НОМЕР_1 , пенсійне посвідчення, посвідчення водія, пільгові карточки магазину «Рукавичка», «Метро», «Епіцентр», «Комп`ютерний всесвіт», чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 320 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

Крім цього, ОСОБА_7 03.03.2024 в період часу з 15.54 год. по 17.34 год. шляхом використання універсальної банківської карти Акціонерного товариства «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_10 з відкритим банківським рахунком № НОМЕР_2 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, повторно, діючи таємно від власника банківської картки реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою: АДРЕСА_3, розрахувався за покупку товарів шляхом прикладання банківської пластикової картки Приват Банку № НОМЕР_1 , яка була оснащена NFC-технологією до касового апарату, яку викрав разом з гаманцем 02.03.2024 на загальну суму 2682,62 грн., у зв`язку з чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

Також, ОСОБА_7 11.03.2024 близько 02.45 год., перебуваючи в приміщенні квартири ОСОБА_11 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, реалізовуючи свій злочинний умисел та розуміючи протиправний характер своїх дій, повторно, таємно викрав із підвіконника у гостьовій кімнаті мобільний телефон марки «ХІАОМІ» моделі «Мі A3» в корпусі синього кольору з двома серійними номерами, а саме: 1) НОМЕР_3 та 2) НОМЕР_4 та із встановленою сім- картою мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_5 , у зв`язку з чим заподіяв ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 2760 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

На даний вирок суду перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить скасувати вирок у частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Турківського районного суду від 31.01.2024 та остаточно визначити покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Виключити із резолютивної частини вироку положення щодо рахування початку строку відбуття покарання з 11.03.2024.

Строк відбуття покарання рахувати з часу ухвалення вироку Львівським апеляційним судом.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 10.04.2024 до моменту постановлення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підтримку своїх апеляційних вимог покликається на неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що місцевий суд безпідставно зарахував ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк покарання, фактично відбутого ним за вироком Турківського районного суду від 31.01.2024, який, як встановлено, звернено до виконання 11.03.2024, оскільки положеннями ст. 71 КК України не передбачено можливості зарахування в строк відбуття покарання за новим вироком відбутого строку покарання за попереднім вироком, з яким призначається остаточне покарання за сукупністю вироків, а приєднується, повністю чи частково, лише покарання, невідбуте за попереднім вироком.

При цьому, зазначає, що ухвалою Турківського районного суду від 10.04.2024 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у кримінальному провадженні, у якому ухвалено оскаржуваний вирок, у виді тримання під вартою.

Також зазначає, що у разі ухвалення Львівським апеляційним судом нового вироку, строк відбування покарання ОСОБА_7 , після призначення остаточного покарання за ст. 71 КК України, необхідно рахувати з часу ухвалення вказаного вироку.

До початку судового розгляду заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_12 подав зміни до апеляційної скарги, у який просить оскаржуваний вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, відповідно до ст. 5 КК України, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На підтримку змін, поданої апеляційної скарги, прокурор покликається, що відповідно до ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують кримінальну відповідальність особи, у такому разі вони поширюються на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання такими законами чинності.

Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів щодо посилення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» викладено у новій редакції ст. 51 КУпАП України та змінено розмір дрібного викрадення чужого майна з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказує, що оскільки у кримінальному законі не визначено розмір кримінально караного викрадення чужого майна, то така зміна КУпАП є зміною кримінального законодавства, яка пом`якшує або скасовує кримінальну відповідальність особи, а тому Закон № 3886-ІХ має зворотню дію в часі і поширюється на діяння ОСОБА_7 , вчинені ним 02.03.2024, 03.03.2024 та 11.03.2024.

Зазначає, що відповідно до п.5 р.XX Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вказаний в диспозиції норм для настання адміністративної і кримінальної відповідальності, встановлюється в розмірі податкової соціальної пільги, яка становить 1/2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня поточного року.

Згідно з Законом України від 09.11.2023 № 3460-ІХ «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2024 становив 3 028 грн, відповідно податкова соціальна пільга та неоподатковуваний мінімум доходів громадян становили 1 514 грн. Таким чином, кримінальна відповідальність за крадіжку з врахуванням змін, внесених Законом № 3886-ІХ , настає за вчинення крадіжки на суму 3 028 грн.

Покликається, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення крадіжок на суму 320 грн., 2 682, 62 грн., 2 760 грн., а тому кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав подану апеляційну скаргу із змінами та просив таку задоволити.

Обвинувачений також погодився із апеляційною скаргою прокурора із наступними змінами.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як передбачено положеннями ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до положень ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів щодо посилення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» викладено у новій редакції ст. 51 КУпАП України та змінено розмір дрібного викрадення чужого майна з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора про те, що самим Кримінальним кодексом України не визначено розмір кримінально караного викрадення чужого майна, а тому зміна КУпАП Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024 є зміною кримінального законодавства, яка пом`якшує або скасовує кримінальну відповідальність особи, і Закон № 3886-ІХ від 18.07.2024 має зворотню дію в часі і поширюється на діяння ОСОБА_7 , вчинені ним 02.03.2024, 03.03.2024 та 11.03.2024.

З урахуванням положень п.5 р.XX Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вказаний в диспозиції норм для настання адміністративної і кримінальної відповідальності, встановлюється в розмірі податкової соціальної пільги, яка становить 1/2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня поточного року.

Згідно ст.7 Закону України від 09.11.2023 № 3460-ІХ «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2024 становив 3 028 грн.

З урахуванням наведеного, податкова соціальна пільга та неоподатковуваний мінімум доходів громадян становили 1514 грн.

Таким чином, кримінальна відповідальність за крадіжку з врахуванням змін, внесених Законом № 3886-ІХ , настає за вчинення крадіжки на суму 3 028 грн. та більше.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 засуджений за вчинення крадіжок: 02.03.2024 - на суму 320 грн., 03.03.2024 - на суму 2682, 62 грн., 11.03.2024 - на суму 2760 грн.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_7 майна як 02.03.2024, так і 03.03.2024 та 11.03.2024 була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3 028 грн., то колегія суддів вважає, що, з огляду на передбачений ст.58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до приписів п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст.417 КПК України, вирок Турківського районного суду Львівської області від 06 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 слід скасувати та закрити дане кримінальне провадження, оскільки вчинені обвинуваченим дії на даний час не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Керуючись ст.ст.284, 376, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 із змінами задоволити.

Вирок Турківського районного суду Львівської області від 06 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати та закрити щодо ОСОБА_7 кримінальне провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: