ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/859/23 Номер провадження 11-кп/814/1367/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000078 за апеляційною скарг ою захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22 січня 2024 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Градизьк Глобинського району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого:

14.12.2022 Решетилівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт,

засуджено за:

- ч. 2 ст. 389 КК України на 1 місяць арешту.

- ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2022 року і визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років 1 дня позбавлення волі.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат, арешту майна та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

Вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 14.12.2022 у справі №546/816/22, який набрав законної сили 14.01.2023, ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт. У зв`язку з цим 18.01.2023 Полтавською РС №7 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області з Решетилівського районного суду Полтавської області отримано та прийнято до виконання розпорядження суду про виконання вироку Решетилівського районного суду Полтавської області від 14.12.2022 у справі №546/816/22.

25.01.2023 засуджений ОСОБА_8 був поставлений на облік Полтавської РС №7 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області та ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді 150 годин громадських робіт, відібрано підписку та пояснення, заповнено анкетні дані. Також було відібрано письмове пояснення щодо неявки за викликами для роз`яснення порядку та умов відбування покарання. Видано направлення для відпрацювання покарання у вигляді громадських робіт на території Решетилівської територіальної громади, а саме: в Остап`ївському старостинському окрузі з 26.01.2023.

При цьому ОСОБА_8 був ознайомлений з порядком відбування покарання у виді громадських робіт, письмово попереджався про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

26.01.2023 ОСОБА_8 з`явився до Остап`ївського старостинського округу Решетилівської територіальної громади, де йому було визначено перелік об`єктів, закріплено відповідальну особу та затверджено графік виходу на роботу. Згідно графіку виходу на громадські роботи у січні 2023 року ОСОБА_8 з 26.01.2023 по 31.01.2023 повинен був відпрацювати 16 годин, які відпрацював у повному обсязі.

У подальшому, відповідно до затвердженого графіку виконання громадських робіт за лютий 2023 року ОСОБА_8 повинен був відпрацювати 80 годин громадських робіт, з яких відпрацьовано лише 60 годин громадських робіт, для відпрацювання 20 годин громадських робіт не з`явився, про неможливість з`явитися не повідомив.

ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, маючи на меті ухилитися від відбування покарання у виді громадських робіт, не бажаючи піддаватися передбаченим Законом обмеженням своїх прав та свобод, застосованим до нього вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 14.12.2022 у справі №546/816/22, який набрав законної сили, ігноруючи вимоги рішення суду, норми ч. 1 ст. 37, ч. 3 ст. 40 КВК України, протиправно з 06.02.2023 по 10.02.2023 не приступив до відпрацювання громадських робіт, допустив невихід на громадські роботи без поважних причин, ухиляючись таким чином від відбування покарання у виді громадських робіт. Невідбута частина яких становить 20 годин.

Крім того, 05.04.2023 приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час перебував його рідний брат ОСОБА_9 , де вони разом розпивали алкогольні напої, під час сварки разом з братом вийшли на проїзну частину ґрунтової дороги вулиці Пролетарська та зупинилися напроти їх домоволодіння. У цей час ОСОБА_8 , підійшов до потерпілого на відстані витягнутої руки, схопив своєю лівою рукою за верхній одяг ОСОБА_9 , з метою подолання опору останнього та утримуючи ОСОБА_9 у такому положенні дістав з правої кишені куртки ніж, здійснив один удар в ліву частину тулубу, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у виді: рани м`яких тканин грудної клітини зліва, яка проникає в плевральну порожнину з розвитком лівобічного гемопневматораксу, чим завдав тяжке тілесне ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

На вирок суду захисник подав змінену апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати, призначити ОСОБА_8 покарання за:

- ч. 2 ст. 389 КК України у виді 1 місяця арешту.

- ч. 1 ст. 121 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2022 року і визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 4 років 1 дня позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд, призначаючи покарання, не врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме: відшкодування шкоди потерпілому, думку потерпілого, який зазначав, що він примирився з обвинуваченим та не має претензій до нього і просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. Не враховано позитивні характеристики ОСОБА_8 в установі попереднього ув`язнення.

Стверджує, що у вироку судом не спростовано доводи про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Тобто вважає, що є підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, при цьому захисник просив визначити обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

На підставі ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є: незастосування закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 389, ч.1 ст.121 КК України, за обставин, викладених у вироку, учасниками не оскаржуються.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вимоги закону, передбачені ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень відповідно до ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше судимий, негативно характеризується, наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього судом враховано поведінку обвинуваченого після нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, зокрема те, що він викликав швидку медичну допомогу та намагався сам надати допомогу потерпілому.

Колегія суддів враховує думку потерпілого, який вказав, що він не має претензій до обвинуваченого, проте з матеріалів провадження вбачається, що потерпілим у справі є брат ОСОБА_8 , а тому така позиція потерпілого не свідчить, що обвинуваченим дійсно було усунуто завдану потерпілому шкоду.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 будучи засудженим за кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я іншої особи за ч.1 ст. 125 КК України, знову вчинив кримінальне правопорушення щодо життя та здоров`я іншої особи за ч.1 ст. 121 КК України через невеликий проміжок часу після попереднього засудження. Тобто належних висновків не зробив та вчинив більш тяжке кримінальне правопорушення, що вказує на його суспільну небезпечність та небажання стати на шлях виправлення.

Інших обставин, які б давали підстави для пом`якшення покарання, учасниками провадження не зазначено та колегією суддів під час перегляду вироку суду не встановлено.

Саме по собі визнання вини разом зі щирим каяттям та активним сприянням розкриттю кримінальних правопорушень, не зменшують суспільну небезпечність обвинуваченого та є недостатніми підставами для застосування положень ст. 69 України і звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до норм ст. 69 КК України, застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Однак, враховуючи тяжкість злочинів, періодичність судимостей за вчинення кримінальних правопорушень проти життя іншої особи, таких обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень у цьому кримінальному провадженні, не встановлено.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 121 КК України в повній мірі відповідає вимогам кримінального законодавства, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України та звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України колегією не встановлено.

Враховуючи викладене апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Разом з цим колегія суддів звертає увагу, що на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, санкція вказаної норми передбачала покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років. Проте, на час ухвалення судового рішення апеляційною інстанцією санкцію ч.2 ст. 389 КК України змінено та визначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років або обмеженням волі на той самий строк.

Оскільки, відповідно до ст.51 КК України пробаційний нагляд, за видом, є менш суворим покаранням від арешту, тому, колегія суддів дійшла висновку, що на підставі ст. 5 КК України, ОСОБА_8 має бути призначено покарання за ч.2 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_8 підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення

В порядку ст. 404 КПК України вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 - змінити.

Призначити ОСОБА_8 покарання за:

- ч.2 ст. 389 КК України у виді 1 року пробаційного нагляду,

- ч.1 ст. 121 КК України, покарання, визначене судом першої інстанції, у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2022 року і визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років 1 дня позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк, з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4