Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 644/86/21
Провадження № 1-кп/644/415/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.11.2020 року №0002145, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Харків, українця, громадянина України, раніше не судимого, не одруженого, освіта середня спеціальна, що зареєстрований АДРЕСА_1 , та фактично мешкає, як ВПО АДРЕСА_2 , обвинуваченого за ч.1 ст. 121 КК України, -

УСТАНОВИВ:

01.11.2020 року приблизно о 11:00 годині неповнолітній ОСОБА_5 , 2003 року народження, знаходився поблизу буд. АДРЕСА_3 , куди приїхав для з`ясування стосунків із ОСОБА_7 , 1982 року народження, який в цей час спілкувався біля 1-го під`їзду вище зазначеного будинку із його дівчиною ОСОБА_8 , 2004 року народження.

Так, ОСОБА_5 на ґрунті виниклих особистих неприязних стосунків з ОСОБА_7 , під час конфлікту повалив останнього на асфальт та діючи з умислом спрямованим на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та завдав два удари ногами в живіт.

Після чого, ОСОБА_5 до довівши свій злочинний намір спрямований на завдання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 до кінця, залишив останнього на місці вчинення кримінального правопорушення та втік.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_7 , згідно з висновком о судово-медичної експертизи від 23.12.2020 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота: два розриви тонкої кишки, загальний фіброзний перитоніт, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Обвинувачений в судовому засіданні свою провину визнав в повному обсязі, каявся, Надав суду пояснення, аналогічні викладеним в обвинувальному акті, пояснював, що дійсно, 01.11.2020 року приблизно о 11.00 12.00 годині, приїхав до своєї дівчини ОСОБА_9 , до будинку за адресою АДРЕСА_3 , перебуваючи поряд з будинком, в процесі спілкування з потерпілим виник конфлікт, в процесі суперечки він його повалив на землю та завдав два удари ногою в живіт, потім з місця події втік. В ході досудового розслідування надавав допомогу потерпілому на лікування, претензій він до нього не має, просив вибачення, нових правопорушень він не вчиняв, засуджує себе та свою поведінку. Просив провести розгляд справи відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, запевняв, що подібного більше не повториться.

Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України та проти цього не заперечували учасники судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого доказана, його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення злочин, що є тяжким, а також відомості які характеризують його особу. Судом враховується, що обвинувачений вчинив злочин будучі неповнолітнім, наразі досяг повноліття, раніше не судимий, за період з 2020 року інших кримінальних правопорушень не вчиняв, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має місце реєстрації, місце фактичного проживання, є ВПО, отримав освіту, тобто має стійкі соціальні зв`язки. Окрім того, судом враховується, що потерпілий не має претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, відповідні заяви були подані потерпілим в ході досудового розслідування, а також під час розгляду справи в суді.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, обставин, які обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила правопорушення. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Уилкокс и Херфорд проти Сполученого Королівства» (заяви № № 43759/10 та 43771/12), зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, з врахуванням обставин справи, того, що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення злочин, що є тяжким, даних про особу обвинуваченого, враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття, заходи щодо відшкодування шкоди, які були обвинуваченим вжиті самостійно та добровільно, те, що потерпілий претензій до обвинуваченого немає, суд вважає за можливе застосувати вимоги ст.ст.75,104,76 КК України, із встановленням іспитового строку, оскільки саме даний вид покарання, на думку суду є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлений, судові витрати в провадженні відсутні, питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5( п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75, ст. 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, CD диск, CD-R диск, залишити на зберіганні в матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржено, з урахуванням особливостей ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду, протягом 30 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Головуючий: суддя: ОСОБА_1