Справа № 629/6243/24
Провадження № 1-кс/629/1531/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП Харківської області - ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в залі судових засідань в приміщенні суду клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП Харківської області - ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001129 від 09.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в :

09.10.2024 року старший слідчий СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням, погодженим прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, а саме на майно, вилучене в ході огляду місця події від 08.10.2024 року, саме автомобіль марки АЗЛК 2104, державний рестраційний номер НОМЕР_1 , причеп марки МУРАВЕЙ модель PU, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , деревину породи «Ясень звичайний», загальним об?ємом 1,32 м.куб, сухостійну, два свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 та причепу НОМЕР_4 , НОМЕР_5 з метою позбавлення будь-яких осіб можливості відчужувати, розпоряджатися, користуватися та проводити будь-які дії з даним майном.

В обґрунтування клопотання старшим слідчим вказано, що 08.10.2024 о 18:30 до ЧЧ Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області зі служби «102» надійшло повідомлення від інспектора ВРПП Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 про те, що 08.10.2024 року о 18:29 год. в АДРЕСА_1 було зупинено автомобіль марки АЗЛК 2104, д.р.н. НОМЕР_6 , обладнаний причепом марки МУРАВЕЙ модель PU, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 під керуванням ОСОБА_4 , який перевозив деревину без дозвільних документів. За вказаним повідомленням виїхали члени слідчо-оперативної групи Лозівського РВП ГУ НІ в Харківській області, якими було проведено огляд транспортного засобу марки АЗЛК 2104, д.р.н. НОМЕР_6 , обладнаний причепом марки МУРАВЕЙ модель PU, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , в якому зберігалася деревина породи «Ясень звичайний», загальним об?ємом 1,32 м.куб, сухостійні, різної довжини та діаметру. На місці події власник оглянутого автомобілю та причепу ОСОБА_4 , в ході опитування повідомив, що за адресою: АДРЕСА_2 має домоволодіння, де зберігалися сухі дрова, придбані три роки тому, які він вирішив перевезти за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкає із співмешканкою. Діями працівників Лозівського РВП ГУ НП в Харківської області, в ході перевірки отриманої інформації було оглянуто домоволодіння за вказаною адресою, із залученням до огляду спеціаліста ОСОБА_8 , який повідомив, що дійсно на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , зберігається суха деревина, спиляна декілька років тому і не відповідає деревині, яка зберігається в причепі. Крім того, спеціаліст ОСОБА_8 повідомив, що оглянута ним в причепі деревина була спиляна в день огляду, на що вказують свіжі спили на фрагментах деревини. За даним фактом слідчим СВ Лозівського РВП ГУ HП в Харківській області 09.10.2024 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001129 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. 09.10.2024 автомобіль марки АЗЛК 2104, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , причеп марки МУРАВЕЙ модель PU, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , деревину породи «Ясень звичайний», загальним об?ємом 1,32

м.куб, сухостійну, два свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 та причепу НОМЕР_4 , CXT 828414 слідчим було визнано речовими доказами. Старший слідчий вказав, що відповідно до ст. 98 КПК України, вищевказані речі являються речовими доказами, оскільки вилучені в ході огляду місця події лісоматеріали є предметом кримінального правопорушення, транспортний засіб є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, тобто можуть зберігати на собі сліди скоєння кримінального правопорушення - незаконної порубки лісу. Враховуючи все вище викладене, старший слідчий просив задовольнити клопотання у повному обсязі.

У судове засідання зявилася слідча, яка наполягала на задоволенні клопотання.

У судове засідання зявилися ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_5 , які заперечували проти задоволення клопотання, представником ОСОБА_4 було подано заперечення на клопотання, в яких адвокат просив відмовити в задоволенні клопотання слідчої, повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучене майно та визнати докази, а саме -протокол огляду 08.10.2024 року транспортного засобу та протокол огляду 08.10.2024 року домоволодіння ОСОБА_9 , протокол допиту спеціаліста, надані до клопотання про арешт майна, недопустимими та такими, що згідно з ч.3 ст.233 КПК України не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень.

В обґрунтування адвокат зазначив, що клопотання слідчої подане з істотними порушенням чинного законодавства і не підлягає задоволенню, оскільки клопотання подане не уповноваженою особою, до клопотання не надано повноважень керівника, що обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальними керівництвом прокурора. Також посилався на те, що з клопотанням, відповідно до ст.64-2 КПК України повинен звертатися саме прокурор, а не слідчий. Крім того, у витягу з ЄРДР, наданого слідчою, не містяться відомості про прокурора, який здійснює процесуальне керівництво з 09.10.2024 року, та відсутня постанова про призначення прокурора. Представник ОСОБА_4 також наполягав на тому, що клопотання не містить відомостей про власників майна та попередній розрахунок розміру спричиненої шкоди, враховуючи мету арешту майна - забезпеченням кримінального провадження. Адвокат вказував і на те, що вилучене майно не відповідає ознакам речових доказів у кримінальному провадженні за ч.1 ст.246 КК України, оскільки досудовим слідством не встановлено ознаки вказаного злочину -походження тимчасово вилученої деревини, що унеможливлює кваліфікацію діяння ОСОБА_4 за ч.1 ст.246 КК України. Також зазначив, що докази, надані до клопотання, не відповідають критерію належності та допустимості, оскільки не було визначено слідчим місце скоєння злочину, не було ідентифіковано речові докази як лісові насадження чи чагарники, віднесені до лісового фонду. Крім того, протокол допиту ОСОБА_8 не може вважатися належним та допустимим доказом, так як ОСОБА_8 не є свідком, а є спеціалістом, а для врахування показань спеціаліста як свідчення свідка, допит повинен був фіксуватись за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Адвокат додав, що всупереч ч.3 ст.214, ст.615 КПК України, слідчою не було надано постанову про початок досудового розслідування, прийнятої невідкладно після проведення огляду 08.10.2024 року, а відповідно до витягу - внесення відомостей до ЄРДР відбулось 09.10.2024 року. Також, адвокат наголосив, що огляд подвіря ОСОБА_4 здійснювався з порушенням статті 615 КПК України, оскільки заява власника про дозвіл на огляд, ухвала слідчого судді про надання дозволу на огляд відсутні, огляд проводився без понятих та не здійснювалась відеофіксація. Таким чином, огляд місця події, а саме огляд транспортного засобу та домоволодіння, є обшуком, а відповідно повинен проводитись за ухвалою слідчого судді або слідчий повинен звернутися після його проведення з клопотання про надання дозволу на проведення обшуку, що свідчить про незаконність дій та недопустимість вказаних доказів. Зважаючи на вище вказане, адвокат просив відмовити в задоволенні клопотання слідчої в повному обсязі, повернути майно ОСОБА_4 та визнати частину доказів недопустими.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши учасників, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної

вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Посилання представника третьої особи щодо того, що клопотання про арешт майна повинно бути подане саме прокурором, а не слідчим не відповідає дійсності.

Так, відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Вище вказане свідчить, про законність подання клопотання про арешт майна слідчим.

Дослідивши вказане адвокатом, перевіривши матеріали справи, слідчий суддя встановив відсутність у витягу з ЄРДР зазначення прокурора, а також відсутність постанови про призначення групи прокурорів, що здійснюють процесуальне керівництво, а тому докази законності погодження клопотання саме ОСОБА_6 суду слідчим не надані.

Як вбачається з ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Перевіривши клопотання слідчого та матеріали, долучені до нього, слідчий суддя встановив відсутність доказів права власності на майно, що підлягає арешту.

Як вбачається з долучених матеріалів відомості до ЄРДР внесено за ч.1 ст.246 КК України.

Частиною першою статті 246 КК України визначено відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду, однак з матеріалів, наданих слідчим неможливо встановити заподіяння істотної шкоди, місце порубки дерев або чагарників, та особу якою здійснювалася порубка, тобто поданими доказами не підтверджуються дії, за які визначено відповідальність за ч.1 ст.246 КК України.

Враховуючи вищевказане, беручи до уваги викладене представником третьої особи в запереченнях, зважаючи на те, що слідчою не було підтверджено повноваження прокурора ОСОБА_6 на погодження клопотання слідчого у даному кримінальному провадженні, а також відсутні відомості щодо власників майна, зазначеного в клопотання, відомостей про місце порубки дерев або чагарників, а також відсутність доказів здійснення порубки, відсутність відомостей про наявність істотної шкоди та щодо особи, якою було здійснено порубку, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання.

Статтею 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Виходячи з вище вказаного, питання допустимості доказів не відноситься до компетенції слідчого судді.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП Харківської

області - ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001129 від 09.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України відмовити.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 24.10.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1