Справа №705/5659/24
1-кс/705/1479/24 УХВАЛА
20 листопада 2024 року м.Умань
Слідчий суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до наказу № 66-к від 02.06.2014 Тальнівського міжрайонного господарства Черкаського обласного управління водних ресурсів призначено на посаду провідного інженера з використання водних ресурсів та в подальшому відповідно до наказу № 231-К від 09.11.2020 Тальнівського міжрайонного господарства Черкаського обласного управління водних ресурсів призначено на посаду провідного інженера з використання водних ресурсів служби водних відносин та техногенно-екологічної безпеки Регіонального офісу водних ресурсів у Черкаській області, після чого згідно наказу № 835-к від 21.11.2022 Регіонального офісу водних ресурсів у Черкаській області ОСОБА_6 звільнено з вищевказаної посади.
Проте, ОСОБА_6 , користуючись тривалим досвідом роботи, достовірно знаючи процеси діяльності Регіонального офісу водних ресурсів у Черкаській області, порядок видачі дозвільних та технічних документів на водокористування, особисто перебуваючи в тісних відносинах з посадовими та службовими особами, які виконують різні функції у вказаному органу державної влади, та відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України являються службовими особами, вчинив корисний корупційний злочин за наступних обставин.
Таким чином, ОСОБА_6 висловив вимогу надання йому неправомірної вигоди, яку підкріпив створенням умов, що переконали ОСОБА_5 в неможливості реалізувати свої законні права та інтереси без надання неправомірної вигоди та змусили останнього погодитись на цю вимогу.
Одночасно з цим, ОСОБА_6 , використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , з метою отримання неправомірної вигоди за виготовлення дозвільних документів на водокористування на користь ОСОБА_5 , вступив у злочинну змову з невстановленими службовими особами Регіонального офісу водних ресурсів у Черкаській області, запропонував останнім виготовити за грошову винагороду вищевказані дозвільні документи, а собі відвів злочинну роль отримувача неправомірної вигоди, тобто в розумінні ч. 5 ст. 27 КК України пособника у вчиненні злочину.
У подальшому, на початку жовтня 2024 року, ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний умисел, отримав від ОСОБА_5 неправомірну вигоду в сумі 4000 гривень, за оформлення та видачу паспорта водного господарства, який надав ОСОБА_5 , після чого частину отриманої неправомірної вигоди перерахував на невстановлений банківський рахунок, і повідомив ОСОБА_5 про необхідність реєстрації вказаного паспорту та супутніх документів у Регіональному управлінні, за що ОСОБА_5 повинен надати йому неправомірну вигоду ще раз у сумі 8000 гривень.
Після чого, 08.10.2024, близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Христинівка, Черкаської області за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та невстановлених службових осіб Регіонального офісу водних ресурсів у Черкаській області, з метою подальшої можливості отримання документації із водокористування ОСОБА_5 , отримав від останнього грошові кошти в загальній сумі 8000 гривень (купюри номіналом 1000 гривень з серією та номером НОМЕР_2 , купюрами номіналом 500 гривень у кількості 9 штук з серіями та номерами: АП 8969235, АК 9842888, ЄЖ 0793777, ХА 5840073, АМ 7867843, АП 9710965, ВЖ 7752058, АП 0097668, ЕЖ 5114218, купюрами номіналом 200 гривень у кількості 12 штук з серіями та номерам НОМЕР_3 , ЄГ 9226685, ЄБ 1787940, ЄД 7855419, ГД 7343165, СМ 3601890, ЗБ 1656461, ГБ 7396619, ТЄ 1259418, АД 8513438, ГД 0454053, УЕ 9179171 та купюрою номіналом 100 гривень з серією та номером НОМЕР_4 ), які поклав до кишені свого одягу з метою подальшої передачі невстановленим службовим особам Регіонального офісу водних ресурсів у Черкаській області, проте був затриманий працівниками правоохоронних органів.
За підозрою у вчиненні вказаного злочину 08.10.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 208 КПК України, безпосередньо після вчинення злочину затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в подальшому 09.10.2024 о 12 год. 29 хв., на підставі зібраних доказів, останнього повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України пособництво у прийнятті пропозиції та одержанні службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди. Санкція інкримінованої ОСОБА_6 статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Відповідно до інформації, отриманої з ТСЦ № 7142, у власності у ОСОБА_6 перебуває автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF» 2011 року випуску, р.н. НОМЕР_5 ; причіп «ПАВАМ 112213С», 2017 року випуску, р.н. НОМЕР_6 та автомобіль «ЗАЗ 1102», 1993 року випуску, р.н. НОМЕР_7 .
У даному випадку у разі доведення в судовому порядку вини ОСОБА_6 , йому загрожує основне покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та обов`язкове додаткове покарання - конфіскація майна. Розуміючи даний факт, підозрюваний до моменту винесення вироку суду може протиправно відчужити належне йому майно, з метою уникнення кримінального покарання в даному аспекті, а тому орган досудового розслідування приходить до висновку необхідності звернення до суду з клопотання про арешт майна, підставою якого є п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.
У судове засідання прокурор Уманської окружної прокуратури ОСОБА_4 не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала та просила задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України підозрюваний (власник майна), його захисник у судове засідання не викликалися, з метою забезпечення арешту майна.
Відсутність названих осіб відповідно до частини першої статті 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання та зумовлює його розгляд без фіксування за допомогою технічних засобів за правилами частини четвертої статті 107 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, встановив таке та дійшов таких висновків.
17.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що службові особи одного із органів виконавчої влади Черкаської області за попередньою змовою групою осіб вимагають неправомірну вигоду у громадянина за прийняття рішень в межах їх компетенції.
09.10.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: пособництво у прийнятті пропозиції та одержанні службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, є арешт майна.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
У разі арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Санкція інкримінованої ОСОБА_6 статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.
Тобто, у випадку визнання винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна, тому, на переконання слідчого судді, слідчий довів необхідність арешту майна підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.
Відповідно до інформації ТСЦ МВС № 7142 за гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані транспортні засоби: автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF» 2011 року випуску, р.н. НОМЕР_5 ; причіп «ПАВАМ 112213С», 2017 року випуску, р.н. НОМЕР_6 та автомобіль «ЗАЗ 1102», 1993 року випуску, р.н. НОМЕР_7 .
Отже, слідчий суддя, з урахуванням встановлених обставин, дійшов висновку, що на вказане майно підозрюваного може бути накладено арешт з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.
Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.
Оцінюючи підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчий суддя враховує, що чинним кримінальним процесуальним законом передбачено правову підставу та умови обмеження права власності. Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав (користування, володіння), а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.
Отже, слідчий суддя приходить до переконання, що оскільки метою арешту майна являється забезпечення конфіскації, як виду покарання, яке передбачене за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України і відповідно може бути призначене судом в майбутньому, клопотання слід задовольнити та накласти арешт на майно.
Керуючись ст. ст. 169, 170-173, 309, 310 КПК України, слідчий суддя
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме:
-автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF» 2011 року випуску, р.н. НОМЕР_5 ;
-причіп «ПАВАМ 112213С», 2017 року випуску, р.н. НОМЕР_6 ;
-автомобіль «ЗАЗ 1102», 1993 року випуску, р.н. НОМЕР_7 ;
власником якого являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою подальшого забезпечення виконання покарання у вигляді конфіскації майна, попередження незаконного відчуження вказаного нерухомого майна.
Роз`яснити, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню після її оголошення і діє до скасування арешту в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1