Справа № 202/5993/24
Провадження № 1-кс/202/5569/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

12 вересня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000025 року від 23.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся з погодженим із прокурором клопотанням, в якому просить накласти арешт на віртуальні активи, які знаходяться на криптовалютному гаманці «0xB139093471BaB760363D45EF097687c2d6AcA00C» та станом на 2024 рік знаходяться у розпорядженні криптовалютної компанії Tether, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження, а також забезпечити повернення віртуальних активів з криптогаманця 0xB139093471BaB760363D45EF097687c2d6AcA00C у розмірі 38051,52 USDT, що належать потерпілій ОСОБА_5 , на гаманець Ox0BF2D9b2Cc56615f7C4129dA064C56.

Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000025 від 23.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме за фактом крадіжки 06 вересня 2022 року грошових коштів з криптогаманця TrustWallet.

З метою недопущення виведення віртуальних активів, які належать ОСОБА_5 , та забезпечення збереження речових доказів слідчий просить накласти арешт на вказане майно.

В судове засідання слідчий не з`явився та надав заява про розгляд клопотання без його участі.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання слідчого, приходить до висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000025 від 23.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження .

При цьому відповідно до частини третьою статті 132 КПК України не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

В своєму клопотанні слідчий ставить питання про накладення арешту на віртуальні активи, що знаходяться на криптовалютному гаманці.

Однак слідчим не надано достатніх та допустимих доказів щодо належності ОСОБА_5 віртуальних криптовалютних активів, а також доказів їх несанкціонованого перерахування та належності гаманця 0xB139093471BaB760363D45EF097687c2d6AcA00C, віртуальні активи на якому він просить арештувати.

Слідчий суддя звертає увагу, що до клопотання слідчого додано лише рапорти, які не можуть вважатися належними доказами.

Отже слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника або володільця майна як накладення арешту.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000025 від 23.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_6