УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, яка полягає у нерозгляді клопотання в рамках кримінального провадження № 0000109, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, яка полягає у нерозгляді клопотання в рамках кримінального провадження № 0000109.

В обгрунтування скарги вказано, що Головним слідчим управлінням ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000109 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та інших у вчиненні кримінальних правопорушень.

Старшому слідчому в ОВС ГСУ ДБР ОСОБА_7 представником потерпілої ОСОБА_4 надано клопотання № 1/П від 09.09.2024 про проведення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на перевірку наявності умислу у ОСОБА_8 , спрямованого на вчинення кримінальних правопорушень, його виду, часу та обставин виникнення, за участю сторони захисту.

Однак, станом на момент подання даної скарги, вказане клопотання розглянуто не було.

У зв`язку з чим, адвокат ОСОБА_4 просив слідчого суддю бездіяльність старшого слідчого ОВС ГСУ ДБР ОСОБА_7 , яка виразилася в ігноруванні та нерозгляді заявленого стороною захисту клопотання від 09.09.2024 № 1/П, визнати протиправною та зобов`язати розглянути клопотання захисника.

У судове засідання ОСОБА_4 не зявився, направив на адресу суду клопотання, в якому просив здійснювати розгляд скарги без його участі.

Слідчий ДБР у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи положення ч.4 ст. 107, ч.3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності слідчого.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши скаржника, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

У п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

При цьому, у вказаному пункту також зазначений виключний перелік осіб, ким може бути подана відповідна скарга, а саме - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

У першу чергу, слідчий суддя вважає за необхідне встановити чи відноситься заявник до вказаного переліку.

Так, адвокат ОСОБА_4 у поданій скарзі вказує, що Головним слідчим управлінням ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000109 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та інших у вчиненні кримінальних правопорушень.

При цьому, вказуючи, що клопотання від 09.09.2024 № 1/П, на нерозгляд якого він вказує, подано представником потерпілої.

Водночас, до жодних документів, які би дали змогу пересвідчитися у наявності відповідного статусу у ОСОБА_5 , суду не додано.

Таким чином, слідчий суддя позбавлений можливості встановити статус ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000109, а відтак пересвідчитися в її праві оскаржувати бездіяльність слідчого в порядку ст. 303 КПК України.

Суд звертає увагу на те, що кримінальне провадження здійснюється, зокрема, на основі принципу змагальності сторін, який передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Вказаний принцип вимагає, щоб суд, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зберігав об`єктивність та неупередженість (ст.22 КПК України).

Обов`язок доведення свого процесуального статусу належить особі, що звертається до суду та не може покладатись на один і той самий орган чи службову особу, тобто слідчого суддю.

З огляду на вказані законодавчі положення, суд не може робити будь-які висновки про наявність чи відсутність юридично значущих фактів на підставі самих лише тверджень однієї із сторін, без перевірки їх достовірності доказами.

За змістом ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання про те, що адвокатом ОСОБА_4 , яким подану скаргу, не підтверджено його повноваження відповідно до вимог КПК України на звернення із вказаною скаргою до суду в інтересах ОСОБА_5 , а тому відсутні правові підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 26, 55, 220, 303, 304, 306, 307, 309, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, яка полягає у нерозгляді клопотання в рамках кримінального провадження № 0000109 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1