Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

25 липня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/9922/24

Провадження № 11-сс/4815/212/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 червня 2024 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_5 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0001354, в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 червня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_7

Обрано підозрюваному ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рівне, громадянину України, раніше судимому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, а саме до 27 серпня 2024 року.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з міста Рівного, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування з свідками та потерпілими, також з будь-якими іншим особами, щодо обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру у цьому кримінальному провадженні, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді (суду), носити електронний засіб контролю.

Прокурор ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, з одночасним визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначила, що слідчий суддя не врахував характер, ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчинених злочинів, особу підозрюваного та ризики, передбачені ст. 177 КПК. Зокрема, ОСОБА_5 будучи раніше судимим за вчинення майнового злочину, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став, та у період першого місяця іспитового строку, призначеного за вироком, вчинив 4 нових умисних корисливих злочини, у вчиненні яких він підозрюється.

На думку прокурора, тяжкість можливого покарання, відсутність постійного місця роботи, незадовільний майновий стан, відсутність міцних соціальних зв`язків, є підставами вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на учасників цього кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_5 , який просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України.

Так, у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини дав визначення «обґрунтованій підозрі», згідно з яким цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Зібрані органами досудового розслідування докази на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

27 червня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України.

Водночас, колегія суддів не може погодитись з висновком слідчого судді щодо недоведеності заявлених стороною обвинувачення ризиків, наявність яких є однією з обов`язкових підстав, передбачених законодавцем, для обрання запобіжного заходу.

Зокрема, зважаючи на те, що у ОСОБА_5 відсутні міцні соціальні зв`язки, адже він не одружений, у нього немає утриманців, не працевлаштований, що у сукупності з тяжкістю можливого покарання, свідчить на користь ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Окрім того, ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення умисного злочину проти власності, та вчинив інкриміновані йому злочину у період іспитового строку, що у сукупності з відсутністю відомостей щодо наявності у нього постійного джерела доходу, свідчить про існування ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Разом з тим, прокурором ні під час розгляду клопотання слідчим суддею, ні під час апеляційного розгляду, не було доведено, що цілодобовий домашній арешт з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків, в тому числі обов`язку носити електронний засіб контролю, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам.

Так, згідно зі ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При цьому, як визначено ч.ч.4, 5 ст. 181 КПК, орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Колегія суддів зауважує, що згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» домашній арешт, з урахуванням його ступеня та інтенсивності, вважається позбавленням волі за змістом статті 5 Конвенції.

При цьому, враховується, що з часу обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до дня апеляційного розгляду відсутні відомості щодо порушення ним умов цього запобіжного заходу або наявність спроб переховування від слідства та суду.

Таким чином, колегія суддів на даному етапі досудового розслідування, не вбачає підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого виду запобіжного заходу, та вважає, що домашній арешт в умовах контролю з боку працівників правоохоронних органів, здатен запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Тому підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора та скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 червня 2024 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3