Справа № 739/1285/24
Провадження № 1-кп/739/93/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження,відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 15.05.2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лісконоги Новгород-Сіверського району Чернігівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, працюючого в ТОВ «Переможець», раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

14 травня 2024 року о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на території ферми ТОВ «Переможець» за адресою: АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс їй два удари дерев`яною палицею по лівій руці та один удар дерев`яною палицею по голові в область лівої частини лоба останньої.

У результаті його умисних протиправних дій, потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у виді закритої черепно мозкової травми у формі струсу головного мозку з раною лобової ділянки, які згідно висновку експерта від №154 від 27.05.2024 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 , що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я.

Прокурор у судовому засіданні просив суд при призначенні покарання врахувати тяжкість скоєння кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є проступком, характеризуючи дані обвинуваченого, щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин та надані підтверджуючі матеріали щодо вини обвинуваченого. На підставі чого просила визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 14 травня 2024 року у вечірній час,вона перебувала на роботі, на території ферми ТОВ «Переможець» за адресою: АДРЕСА_2 . У них з ОСОБА_4 виникла конфліктна ситуація через худобу, а і потім сварка, в ході якої вона рукою вдарила ОСОБА_4 в бік. В результаті чого ОСОБА_4 також вдарив її палкою по голові та руці. ОСОБА_4 просив у неї вибачення і вона його пробачила. Підтримує думку прокурора щодо призначення покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час допиту в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнав повністю, дав покази на підтвердження обставин скоєння кримінального правопорушення, а саме показав, що 14 травня 2024 року о 18 год. 00 хв., він, перебуваючи на території ферми ТОВ «Переможець» за адресою: АДРЕСА_2 умисно вдарив палкою ОСОБА_5 по голові та руці, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження. У вчиненому розкаюється, погодився з позицією прокурора щодо призначення йому покарання у виді громадських робіт.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніви у добровільності його позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенням знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Так, обвинувачений дав чіткі та послідовні пояснення стосовно обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказуючи на спосіб, мотив їх вчинення. Надані обвинуваченим пояснення повністю узгоджуються зі встановленими судом фактичними обставинами справи.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме у заподіяні умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілої.

Оскільки ОСОБА_4 заподіяв умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 , , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, то суд його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні є щире каяття.

Обставини, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення щодо здоров`я потерпілої ОСОБА_5 , в порушення засад Конституції України, третя стаття якої передбачає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

За вчинення проступку, передбаченого санкцією ч.2 ст.125 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до одного року, або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчиненого ним кримінального проступку, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, який за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, його вік та стан здоров`я, пом`якшуючу покарання обставину та відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілої, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 призначити покарання у виді громадських робіт, в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене.

З відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_4 не є особою з інвалідністю першої або другої групи; таким, що досяг пенсійного віку; військовослужбовцем строкової служби, тобто не є особою, якій, згідно з вимогами ч.3 ст.56 КК України, не може бути призначено покарання у виді громадських робіт.

Призначене судом покарання є необхідним і достатнім заходом примусу для перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідає тяжкості вчиненого ним правопорушення, сприятиме дотриманню обвинуваченим правослухняної поведінки у майбутньому.

Крім цього, на переконання суду, призначене покарання забезпечує дотримання балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.12, ч.1 ст.125 КК України, ст.ст. 369-371,373-374,381-382, 394 КПК України, суд-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1