Справа № 303/3133/18
Провадження № 1-кп/303/288/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року м. Мукачево

Колегія Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 при секретарі судового засідання ОСОБА_4 за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мукачево , Закарпатської області, українця, громадянина України, освіта - вища, одружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Під час розгляду справи, а саме дослідження письмових доказів, прокурором було заявлено клопотання про продовження міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою строком на 60 діб, зазначивши, що на даний час оцінюючи та враховуючи ризики, передбачені п.1, п.2, п.3, п.5 ст.177 КПК України, їх обґрунтованість, не вбачається підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід.

Прокурором зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого правопорушення, відповідальність за яке передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі. Перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду, враховуючи покарання, яке передбачене за вчинення злочину, не встановлено місце знаходження закордонного паспорту обвинуваченого ОСОБА_6 , внаслідок чого, перебуваючи на волі останній зможе виїхати за межі території України. Також існує ризик незаконно впливати на свідків, які ще не допитані, перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенні судового розгляду, вчиняти погрози, вмовляння до свідків, чинити на них психологічний або фізичний вплив, також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину - позбавлення життя іншої людини, а отже схильний до вчинення інших злочинів.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора, прохала продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, піклується за своє життя і здоров`я, оскільки отримувала погрози від обвинуваченого.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_10 прохав клопотання прокурора щодо продовження строків тримання під вартою задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, зазначивши, що зі сторони обвинуваченого надходили погрози на адресу потерпілої.

Адвокат обвинуваченого ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора, зазначивши, воно не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, адже останній не давав суду доказів обставин, на які він посилається, не навів існування ризиків, передбачених ст..177 КПК України. Прокурором до клопотання взагалі не надано вагомих, належних та допустимих доказів провини обвинуваченого. Зазначив, що ОСОБА_6 має тісні соціальні зв`язки, одружився, має дружину, яка має двох дітей, яких має намір удочерити, має місце проживання, зобов`язання рідної сестри обвинуваченого, що вона надасть власний будинок для його проживання, зобов`язання дружини та дядька обвинуваченого про забезпечення ОСОБА_6 всім необхідним для проживання. Крім того останнім було звернуто увагу на знаходження значний час під вартою обвинуваченого, що суперечить нормам КПК України.

Крім того захисником обвинуваченого ОСОБА_7 було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання або домашній арешт із носінням засобу електронного контролю або застави із зазначених підстав.

Обвинувачений ОСОБА_11 заперечив проти клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримав клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_9 заперечували проти клопотання захисника обвинуваченого про зміну останньому запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши додані до клопотання документи, колегія суддів приходить до переконання про задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та відмову у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України цього Кодексу, крім випадків передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ст..177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Суд, враховуючи характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, свідчить про підвищену суспільну небезпеку, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При розгляді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктом 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та існування можливості вчинення ним інших правопорушень. Крім того, суд враховує, суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 в разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Судом враховано аргументи, які наводилися захисником обвинуваченого у його клопотанні, проте в даному конкретному випадку, суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому є необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

Крім того, суд вважає, що згідно вимог ст.178 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а також з огляду на те, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, оцінивши в сукупності всі вище перелічені обставини, приходить до висновку, що на цей час не має підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , а тому є необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Разом з тим, виходячи з принципів, закріплених в ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, суд, продовжуючи ОСОБА_6 раніше обраний запобіжний захід, вважає за необхідне періодично, але не рідше, ніж раз на два місяці переглядати питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст..ст.177, 178, 183, 184, 199, 331 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Продовжити міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 строком на 60 днів, тобто до 12 січня 2025 року включно, задовольнивши клопотання прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

В клопотанні захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або особисте зобов`язання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1 .

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2