ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №619/4355/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/891/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року м.Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

- обвинуваченого ОСОБА_8 ,

- потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

- представника потерпілих ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, представника потерпілих ОСОБА_11 вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 17 січня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вишневе Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, працюючого на підприємстві «ТОВ Автомагістраль південь» на посаді дорожнього робітника, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, 20.03.2022 приблизно 12:30 ОСОБА_8 , керуючи технічно-справним автомобілем: «FORD СARGO», р.н. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі вулиці Сумський Шлях м. Дергачі Харківської області у напрямку, зі сторони м. Харкова у напрямку с. Польова Харківського району Харківської області.

В цей же час, у напрямку з боку розташування смт. Золочів Богодухівського району Харківської області у напрямку м.Харкова по вулиці Золочівський шлях в м. Дергачі рухався технічно-справний автомобіль: «CHERRY TIGGO 2», р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_12 .

Рухаючись по вулиці Сумський Шлях міста Дергачі під`їжджаючи до перехрестя з вулицею Золочівський Шлях, ОСОБА_8 діючи необережно, не урахував дорожню обстановку, не переконався у безпеці, та не надав перевагу автомобілю «CHERRY TIGGO 2», р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_12 який рухався у напрямку м. Харків, чим грубо порушив вимоги п.п. 16.12 та 16.14. Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- п.16.12 «На перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух»;

- п.16.14 «Якщо головна дорога на перехресті змінює напрямок, водії транспортних засобів, які рухаються по ній, повинні керуватися між собою правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії, які рухаються по другорядних дорогах»

та допустив зіткнення з автомобілем: «CHERRY TIGGO 2», р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_12 який у цей час рухався з правого боку по головній дорозі.

Внаслідок дорожньо-транспортної події водій автомобілю «CHERRY TIGGO 2», р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та пасажир автомобілю «CHERRY TIGGO 2», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримали тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_10 завдано тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, а саме: закрита тупа травма грудної клітини у вигляді перелому 5,6 ребер справа, що ускладнилося правобічним гемо пневмотораксом, а також ателектазм верхівки правої легені за механізмом: вищевказане ушкодження утворилось від ударної чи ударно-стискаючої травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні особливості травматичної поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразились. При цьому, характер та вигляд ушкодження, що описаний у медичній документації, не виключає можливості утворення його в умовах дорожньо-транспортної події, що мало місце 20.03.2022 року.

Згідно висновку судово-медичної експертизи потерпілій ОСОБА_9 завдано тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, а саме: закрита тупа травма грудної клітини у вигляді перелому 3,4,5 ребер зліва, що ускладнилися лівобічним гемотораксом, за механізмом: вищевказані тілесні ушкодження утворилися в швидкій послідовності від ударної чи ударно-стискаючої травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні особливості травматичної поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразились. При цьому, характер та вигляд ушкодження, що описаний у медичній документації , не виключає можливості утворення його в умовах дорожньо-транспортної події, що мало місце 20.03.2022 року.

Згідно висновку судової авто-технічної експертизи технічного стану транспортного засобу, на момент огляду та на момент ДТП рульове керування та робоча гальмівна система автомобіля «CHERRY TIGGO 2», р.н. НОМЕР_2 перебували в працездатному стані при якому були відсутні будь-які несправності, які б могли впливати на їх вихідні параметри.

Згідно висновку судової авто-технічної експертизи технічного стану транспортного засобу, на момент експертного огляду рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля «FORD СARGO», р.н. НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані та виконувала свої функції.

Згідно висновку судових авто-технічних експертиз у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля, «FORD СARGO», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , вбачаються невідповідності вимогам п.п. 16.12 та 16.14 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією та її наслідками.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованим застосуванням ст.75 КК України. Указав, що суд при призначення ОСОБА_8 покарання не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення та поведінку обвинуваченого після його вчинення. Зауважив, що судом було визнано обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття, яке не було встановлено під час судового розгляду. Наголосив, що ОСОБА_8 не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості. Вважає, що звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання не сприяє меті покарання виправленню засудженого і попередженню нових злочинів та є невиправдано м`яким заходом примусу, який не можна вважати справедливим, пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного. Просить ухвалити вирок апеляційним судом, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_11 посилається на невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та спричиненим наслідкам. Указав, що:

-обвинувачений визнав свою вину під тиском зібраних під час досудового розслідування доказів його винуватості;

-обвинувачений після ДТП ніякої допомоги потерпілим, які перебували у безпорадному стані, не надав. Зауважив, що під час перебування потерпілих на стаціонарному лікуванні будь-яку допомогу обвинувачений так само не надав. Під час судового розгляду з потерпілими демонстративно не спілкувався;

- ОСОБА_8 не має посвідчення на право керування транспортними засобами, а отже здійснення керування вантажним транспортним засобом без відповідних навичок може лише бути застосовано як обтяжуюча покарання обставина, у відповідності до ч.3 ст.67 КК України;

-судом при призначенні покарання не враховано, що для потерпілого настали тяжкі наслідки у формі постійного порушення нормального фізичного стану, що призвело до отримання ним ІІ групи інвалідності на постійній основі.

Просить призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки без застосування ст.75 КК України.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор, потерпілі, представник потерпілих ОСОБА_11 , кожний окремо, підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційних скарг та просили залишити вирок суду без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, потерпілих, представника потерпілих, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи, винність ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого правопорушення та кваліфікація дій останнього за ч.2 ст.286 КК України в апеляційних скаргах не оскаржуються, тому апеляційним судом не перевіряються.

Доводи прокурора, представника потерпілих про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягнуло неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, є обґрунтованими.

За змістом ст.75 КК України прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд вправі лише тоді, коли з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, у тому числі наслідків, що настали, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного йому покарання.

Суд першої інстанції цих вимог закону не врахував, у зв`язку з чим безпідставно звільнив ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Приймаючи таке рішення, суд врахував тяжкість вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Суд також взяв до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також досудову доповідь центру пробації, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.

З урахуванням зазначеного розмір призначеного ОСОБА_8 як основного так і додаткового покарання колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Однак, суд, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, залишив поза увагою, що потерпілі після дорожньо-транспортної пригоди тривалий час перебували на стаціонарному лікуванні, потерпілий в результаті отриманих тілесних ушкоджень став інвалідом ІІ групи, однак обвинувачений з моменту вчинення кримінального правопорушення, а саме більше ніж за два роки, жодних дій направлених на відшкодування завданих злочином збитків потерпілим не вчинив.

Крім того, згідно наданої у судовому засіданні суду апеляційної інстанції стороною захисту відповіді директора КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова ХМР від ОСОБА_8 на адресу лікарні за лікування ОСОБА_10 , ОСОБА_9 матеріальних та інших цінностей або послуг не надходило.

Згідно висновків Великої Палати Верховного суду, які містяться у постанові від 27 листопада 2019 року (кримінальне провадження 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи, що обвинувачений не виконав свого обов`язку щодо компенсації витрат на лікування потерпілих, рішення суду першої інстанції про визнання пом`якшуючою покарання ОСОБА_8 обставиною «щире каяття», є помилковим.

Керуючись ст. ст. 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, представника потерпілих ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 17 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 , в частині призначеного йому покарання, скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

У решті вирок залишити без змін.

Початок строку відбування ОСОБА_8 покарання обчислювати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: