Житомирський апеляційний суд
Справа №289/808/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/704/24
Категорія ч.1 ст.263 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №289/808/24 за апеляційною скаргою керівника Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 13.06.2024 відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до взяття під варту проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в:

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 роки 6 місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із проведенням судових експертиз в загальній сумі 42165 грн. 42 коп.

Скасовано арешт, накладений ухвалами Радомишльського районного суду Житомирської області від 26.02.2024 та від 28.02.2024.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання час його перебування під вартою з 25 по 26 лютого 2024 року та з 13 березня 2024 року по 13 червня 2024 року - день за день.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 восени 2023 року, перебуваючи в лісовому масиві між с. Краснобірка та с. Велика Рача Радомишльської ТГ Житомирського району Житомирської області побачив патрони, які є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, бойовими 7,62 мм гвинтівковими патронами з кулею «ЛПС» зі сталевим осердям, одну ручну оборонно-осколкову гранату Ф-1, гвинтівку «Мосіна» та набої до неї. В цей день час та місці за вказаних обставин у ОСОБА_8 виник умисел на придбання та зберігання вказаної зброї, боєприпасів та вибухових пристроїв.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 восени 2023 року (точний день та час у ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в лісовому масиві між АДРЕСА_3 взяв вказану зброю, боєприпаси та вибуховий пристрій та тримаючи при собі переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього, 17 лютого 2024 року близько 11-04 години ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом з метою наживи та збагачення, по АДРЕСА_2 , в порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №662 від 21.08.1998, п. 2 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, про те, що до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, вихолощена мисливська нарізна і гладко ствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя (арбалети, мисливські ножі тощо) та інше; п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумових чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року, яким визначено, що здійснюючи дозвільну систему, органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, вихолощеної, пневматичної зброї, пристроїв, та п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого поліція здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ, за грошову винагороду в розмірі 3000 гривень, незаконно збув громадянину ОСОБА_10 (анкетні дані відносно якого змінені), 19 патронів, які є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, бойовими 7,62 мм гвинтівковими патронами з кулею «ЛПС» зі сталевим осердям та одну ручну оборонно-осколкову гранату Ф-1, яка належить до вибухових пристроїв військового призначення до бойових припасів, які за результатами проведення оперативної закупки, працівниками поліції вилучено у громадянина ОСОБА_10 (анкетні дані відносно якого змінені) о 11 годині 56 хвилині в цей же день в лісовому масиві неподалік АДРЕСА_2 за географічними координатами 50.476702, 29.27,1808.

Таким чином, стороною обвинувачення дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання та збут бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, ОСОБА_8 восени 2023 року перебуваючи в лісовому масиві між АДРЕСА_3 побачив патрони, які є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, бойовими 7,62 мм гвинтівковими патронами з кулею «ЛПС» зі сталевим осердям, одну ручну оборонно-осколкову гранату Ф-1, гвинтівку Мосіна та набої до неї. В цей день час та місці за вказаних обставин у ОСОБА_8 виник умисел на придбання та зберігання вказаної зброї, боєприпасів та вибухових пристроїв.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 восени 2023 року (точний день та час у ході досудового розслідування не встановлено) перебуваючи в лісовому масиві між АДРЕСА_3 взяв вказану зброю, боєприпаси та вибуховий пристрій та тримаючи при собі переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього, 25 лютого 2024 року близько 12-20 години ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом з метою наживи та збагачення, між АДРЕСА_3 , в порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №662 від 21.08.1998, п .2 «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, про те, що до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, вихолощена мисливська нарізна і гладко ствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя (арбалети, мисливські ножі тощо) та інше; п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумових чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року, яким визначено, що здійснюючи дозвільну систему, органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, вихолощеної, пневматичної зброї, пристроїв та п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого поліція здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ, за грошову винагороду в розмірі 20000 гривень, незаконно збув громадянину ОСОБА_10 (анкетні дані відносно якого змінені), 21 патрон, які є бойовими 7,62 мм та одну гвинтівку «Мосіна» з номером на затворі НОМЕР_1 та номером на прикладі НОМЕР_2 , які за результатами проведення оперативної закупки, працівниками поліції вилучено у громадянина ОСОБА_10 (анкетні дані відносно якого змінені) о 12 годині 45 хвилин в цей же день в приміщенні ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, стороною обвинувачення дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як придбання, зберігання та збут бойових припасів та вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Прокурор ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини обвинуваченого, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання, як незаконний, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч.1 ст.263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

При цьому, зазначає, що судом при прийнятті рішення про застосування cт.ст.75,76 КК України не у повній мірі враховано суспільну небезпечність вчинених тяжких кримінальних правопорушень, а саме те, що ОСОБА_8 17.02.2024 збув легендованій особі 19 патронів, 7,62 мм та одну ручну оборонно осколкову гранату Ф-1, і вже після цього, з метою збагачення ОСОБА_8 25.02.2024 знову збув легендованій особі 21 патрон 7,62 мм та гвинтівку «Мосіна». Також судом не надано належної оцінки особі засудженого ОСОБА_8 , який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних речовин, ніде не працює, не має стійких соціальних зв`язків. Більше того, судом не враховано, що вказані кримінальні правопорушення ОСОБА_8 вчинено під час дії введеного воєнного стану в Україні та в разі використання яких могло привести до тяжких наслідків, можливої загибелі людей та суспільного резонансу. Також звертає увагу на значне збільшення кількості кримінальних правопорушень, вчинених з використанням зброї та боєприпасів. Вважає, Сукупність таких обставин вказує на те, що призначене особі покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України є неправильним і не сприятиме виправленню засудженого та запобіганню вчиненню нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора в підтримку апеляційної скарги, позиції обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.263 КК України, ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються. Судовий розгляд провадження відбувся в порядку ч.3 ст.349 КК України.

У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Санкція ч.1 ст.263 КК України, за якою ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності, передбачає покарання виключно у виді позбавленням волі на строк від 3 до 7 років.

Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вважає апеляційний суд, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

На думку апеляційного суду, апеляційні доводи прокурора про відсутність достатніх підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, є обґрунтованими.

Так, відповідно до ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, лише формально навів у вироку відповідні обставини, проте правильної оцінки їм не дав, рішення про застосування ст.75 КК України належно не мотивував, законні підстави про доцільність звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання не встановив.

При вирішенні питання звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції залишив поза належною увагою, особу обвинуваченого та тяжкість правопорушення, його характер, фактичні обставини та ступінь суспільної небезпечності, у зв`язку з чим безпідставно, застосував положення ст.75 КК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження і встановлено вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 своїми умисними діями, які виразились у придбанні, зберіганні та збуті бойових припасів, вибухових пристроїв та вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, скоїв тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

Обставинами, що у відповідності до норм ст.66 КК України пом`якшують покарання, судом визнані повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_8 не встановлено.

Крім того, судом враховано дані котрі характеризують особу ОСОБА_8 , який за місцем проживання характеризується негативно, однак не має судимості, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно відомостей старости Великорацького старостинського округу Радомишльської міської ради має на утриманні та здійснює постійний догляд за бабою - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно висновку лікарської комісії №86 від 21.03.2024 потребує відповідного догляду від інших осіб, як і відсутність тяжких наслідків від скоєного останнім.

Апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, фактично лише формально навів у вироку відповідні обставини, проте правильної оцінки їм не дав, рішення про застосування ст.75 КК України належно не мотивував, законні підстави про доцільність звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання не встановив.

За результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження встановлено, що при вирішенні питання звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції залишив поза належною увагою характеризуючі особу обвинуваченого дані (в сукупності), фактичні обставини правопорушення, його характер і ступінь суспільної небезпечності, зокрема, тяжкість кримінальних правопорушень (2 епізоди), той факт, що правопорушення вчинене обвинуваченим в умовах воєнного стану, пов`язане з незаконним обігом зброї з корисливих мотивів, безумовно має значну суспільну небезпечність, у зв`язку з чим безпідставно, застосував положення ст.75 КК України.

В даному випадку, факт того, що обвинувачений ОСОБА_8 який вчинив неодноразові умисні дії щодо збуту зброї та боєприпасів, переконливо свідчить про сталу систематичність злочинних дій останнього.

Крім того, слід належно взяти до уваги і той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 виключно негативно характеризується за місцем проживання, ввжається раніше не судимим в порядку ст.89 КК України, офіційно не працевлаштований, не одружений.

Вище зазначене (тяжкість правопорушення, його фактичні обсотаними, тощо), як і дані котрі підтверджують явну суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 , на думку апеляційного суду виключає застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України при призначенні покарання.

Наявність на утриманні та здійснення постійного догляду за ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як і факт не перебування обвинуваченого на спецобліках, не є тими безумовними підставами, з якими кримінальне законодавство пов`язує застосування звільнення від відбуття покарання з випробуванням.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_8 положень ст.75 та ст.69 КК України, а тому вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 13.06.2024 відносно ОСОБА_8 підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України з постановленням нового вироку відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України, з призначенням ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.263 КК України, у виді позбавлення волі, однак, в мінімальних межах санкції цієї статті.

На переконання апеляційного суду, саме таке покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення і даним про його особу, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420, 615 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 13.06.2024 відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбуття призначеного судом покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту затримання з метою приведення вироку до виконання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

На вирок апеляційного суду, який набирає законної сили негайно після його проголошення, учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :