У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або зміну розміру застави у кримінальному провадженні № 0000152, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 січня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Мукачеве Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Мукачево Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не працюючого, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця м. Мукачево Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , з вищою освітою,

у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження № 0000152, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.01.2024 року, відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України,а також відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закаропатської області від 16.09.2024 продовжено строк дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення раніше визначеної ухвалою слідчого судді від 28 червня 2024 року № 308/1592/24 застави у розмірі 20 002 968,00 грн (двадцять мільйонів дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім грн 00 коп.) з покладенням встановлених ухвалою обов`яків у разі її внесення, на період судового розгляду справи але не більше ніж на 60 днів, а саме до 15 листопада 2024 року включно.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано до суду клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на домашній арешт. Разом з цим, у разі відмови у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу просила зменшити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 , покладених на нього обов`язків до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Мотивуючи своє клопотання захисник, зокрема, вказує на те, що обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід є надто суворим, і таким, що не відповідає обставинам справи та особі обвинуваченого. Додає, що у обвинуваченого є міцні соціальні зв`язки, позитивна характеристика, діти. Він є раніше не судимою особою, має поганий стан здоров`я. Звертає увагу на розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди та безпідставність обвинувачення.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 підтримала подане нею клопотання та просила його задовольнити з підстав наведених у клопотанні. Звернула увагу, що під час вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу не досліджувались нові документи, які стосуються стану здоров`я обвинуваченого. Ризики, заявлені прокурором необґрунтовані. Єдиний свідок у справі легендована особа. У обвинуваченого немає майна.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання. Звернула увагу, що прокурор не викликає у судове засідання будь-яких свідків, щоб стверджувати про ризик впливу на них.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого, обґрунтовуючи свої доводи тим, що стороною захисту не доведено, що відпали заявлені прокурором ризики. Майновий стан обвинуваченого вже досліджувався. Нових обставин, які б свідчили на можливість зміни запобіжного заходу немає.

Заслухавши думку прокурора, позицію обвинуваченого та захисників, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язане із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стало обґрунтована підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, і стороною захисту не спростовано даної обставини.

Сукупність фактичних даних, які містяться в матеріалах кримінального провадження, дають підстави вважати пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення обґрунтованим, а обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність його вини оцінюються судом у сукупності з іншими доказами в нарадчій кімнаті.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри (обвинувачення) не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку».

Фактичні дані, які є необхідні для висновку суду про наявність обгрунтованого обвинувачення особи, не включають в собі оцінки окремих доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише повинні бути достатніми для надання їм розумної оцінки для визначення того, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості обвинувачення є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Ризики, які стали підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, що обґрунтовується наступними обставинами:

- ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до десяти років, що може спонукати його уникати від покарання шляхом переховування від суду.

- Ряд свідків та потерпілий у кримінальному провадженні не є допитаними у ході судового розгляду, а отже, перебуваючи на волі, він може незаконно впливати на вказаних осіб з метою зміни їхніх показань.

- не виключено, що обвинувачений може продовжити кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, посягати на інше майно та на життя потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , чи вчиняти інші подібні кримінальні правопорушення на замовлення інших осіб.

Доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не є такими, що гарантують виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, нічим не підтверджені та спростовані у ході судового розгляду клопотання.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу продовжують існувати.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Водночас, враховуючи характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , тяжкість шкоди, яка може бути завдана у разі перебування обвинуваченого не в умовах ізоляції від суспільства, вагомість наявних доказів вини останнього, його репутацію, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту чи застави, не забезпечить в повній мірі виконання останнім його процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, що негативно вплине на захист охоронюваних законом прав та інтересів суспільства.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними КПК України конкретними підставами і метою їх застосування. Тому, на переконання суду, підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, на даному етапі судового розгляду, є відсутні.

При цьому, аргументи, на які покликаються обвинувачений та його захисник як підставу для зміни запобіжного заходу не спростовують доводи сторони обвинувачення і не є такими, що гарантують виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зокрема, стан здоров`я обвинуваченого є тільки однією з обставин, яку повинен враховувати суд, під час вирішення питання про можливість зміни запобіжного заходу.

До цього ж наданий стороною захисту лист від 17.09.2024 з клініки «Діамед» свідчить про те, що обвинуваченому було призначене в амбулаторних умовах. З даного висновку також вбачається, що якщо в умовах ізоляції пацієнт фізично може виконувати призначені рекомендації, то лікування може бути проведене в умовах тримання під вартою.

При цьому, розмір застави визначається під час застосування запобіжного заходу. Будь-яких обставин, які свідчать про те, що змінились обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , майновий та сімейний стан обвинуваченого, інші дані про його особу та ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які досліджувались слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу та враховувались ним під час визначення розміру застави, суду не наведено, а тому на даний момент, суд не вбачає підстав для зміни його розміру.

У зв`язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст.176-178,331,369-372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Час та дата оголошення повного тексту ухвали 16 год. 50 хв. 28 жовтня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1