Справа № 317/4068/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника установи виконання покарань ОСОБА_4

захисника засудженого, адвоката ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області в режимі відеоконференції з ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» подання установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання ДУ «БВК-99» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , яке мотивоване тим, що засуджений довів своє виправлення та відбув необхідну частину строку покарання.

Представник адміністрації установи виконання покарань ОСОБА_7 , засуджений ОСОБА_6 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали подання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні висловив думку щодо відсутності підстав для задоволення подання, наголосивши на його передчасності. Зазначив, що протягом відбування покарання у ОСОБА_6 спостерігаються позитивні тенденції, але з урахуванням оцінки його поведінки у січні 2024 року в порівнянні з оцінкою, проведеною безпосередньо перед направлення до суду цього подання, незрозумілим є те, як за такий короткий час засуджений змінив свою поведінку настільки, щоб довести своє виправлення. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що засуджений приймає участь в програмах диференційовано-виховного впливу. Витрати на залучення експертів за вироком суду в сумі 1144,00 гривні засуджений не відшкодував. Вважає, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення.

Суд, дослідивши матеріали подання та оглянувши особову справу засудженого, дійшов наступних висновків.

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до позбавлення волі на строк 8 (вісім) років. Початок строку покарання 08 січня 2018 року.

Статтею 81 Кримінального кодексу України встановлено сукупність умов, за яких особа, засуджена вироком суду, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання:

1.засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України);

2.засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину (ч. 3 ст. 81 КК України).

Як вбачається з характеризуючого матеріалу на ОСОБА_6 , засуджений протягом відбування покарання в установах ДКВС України стягнень не мав. Протягом часу відбування покарання він 5 разів був заохочений адміністрацією УВП.

Судом також враховується висновок адміністрації БВК-99 щодо ступеня виправлення засудженого, відповідно до якого ОСОБА_6 набрав 80 балів при мінімально необхідних 65. Довідкою з бухгалтерії ДУ «БВК-99» встановлено, що виконавчі листи на стягнення боргу з ОСОБА_6 за вироком суду в установі відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про дотримання умови, передбаченої ч. 2 ст. 81 КК України, оскільки матеріалами справи підтверджено те, що ОСОБА_6 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому суд не може погодитись з доводами прокурора щодо вказаної обставини, оскільки під час судового засідання представник установи виконання покарань надав повні та вичерпні відповіді на ті питання, які прокурором зазначені як такі, що перешкоджають умовно-достроковому звільненню.

Так, представник установи зазначив, що витрати на залучення експерта засудженим не погашені тому, що на адресу установи виконання покарань не надходив відповідний виконавчий документ. При цьому суд також враховує показання засудженого ОСОБА_6 , який зазначив, що протягом всього часу відбування покарання він працював і вважав, що його заборгованість за вироком суду буде погашена автоматично.

В цьому контексті суд вважає, що засуджений ОСОБА_6 , який відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, суттєво обмежений у способах виплати заборгованості за судовим рішенням та, об`єктивно, робив все, що має зробити засуджена особа для виплати такої заборгованості працював в установі виконання покарань. При цьому, на думку суду, ненадходження на адресу БВК-99 виконавчого документа в цій справі, не залежало ані від засудженого, ані від адміністрації установи.

Суд також не може погодитись з доводами прокурора в частині невідповідностей у двох різних висновках оцінки виправлення засудженого, оскільки між складанням цих висновків пройшов значний час приблизно півроку, за який адміністрацією установи виконання покарань проведено ряд профілактично-виховних заходів, які як раз і мають на меті досягнення необхідного ступеня виправлення засудженого. В цій частині суд повністю погоджується з доводами захисника та представника БВК-99, наданими у судовому засіданні.

Станом на момент розгляду подання засуджений ОСОБА_6 відбув необхідний строк покарання, передбачений ч. 3 ст. 81 КК України.

З огляду на вищевикладене, враховуючи положення статті 81 КК України, суд приходить до висновку про можливість задоволення подання.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк: 1 рік 4 місяця 30 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Оскарження даної ухвали прокурором зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1