У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.09.2024 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03.11.2024 року з визначенням застави у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн..

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції)

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03.11.2024 року з визначенням застави у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн..

У разі звільнення ОСОБА_6 під заставу, покладено на нього наступні обов`язки: не відлучатися за межі м. Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження; за першою вимогою з`являтися до слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження, повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в залежності від стадії кримінального провадження про зміну місця свого проживання, роботи, утриматися від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

На думку захисника, стороною обвинувачення недоведена наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Також, захисник зазначає, що одна лише тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 слідчим суддею встановлені наступні обставини.

У провадженні СВ МРУП ГУНП у Миколаївській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001374 від 05.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

За версією органу досудового розслідування, 05.09.2024 приблизно о 00-40 год, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за скоєння корисливого кримінального правопорушення проти власності, знаходився поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , при цьому у нього виник злочинний, корисливий умисел, направлений на повторне таємне заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний, корисливий умисел, ОСОБА_6 діючи повторно, через вхідну хвіртку, яка не була зачинена на замок, проник на територію вказаного домоволодіння, де підійшов до мопеду марки «Honda» моделі «A-AF27» чорного кольору, який належить ОСОБА_8 , та з метою його подальшого викрадення, викотив через вхідну хвіртку, після чого покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 10000 гривень.

05.09.2024 ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, а також тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, розглянувши апеляційну скаргу в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що у провадженні слідчого відділу МРУП ГУНП у Миколаївській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001374 від 05.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Зауважено, що 05.09.2024 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що існує ризик того, що ОСОБА_6 , розуміючи наслідки вчиненого, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді і щодо наявності таких ризиків, як ризик впливу на потерпілу та свідків, оскільки підозрюваний знайомий з їх особистими даними, а з свідком ОСОБА_6 проживає в одному будинку, а отже може здійснювати вплив на них з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, також враховуючи, що на цей час досудове розслідування ще триває, існує ризик того, що підозрюваний може штучно затягувати його проведення, шляхом, зокрема, неявки за викликом до слідчого.

Окрім того, є наявним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи відомості про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який не працює та не має офіційного джерела доходу, раніше неодноразово засуджувався, у тому числі і за скоєння корисливого злочину проти власності.

За такого, не є слушними доводи апелянта відносно того, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, вчиненого у період дії воєнного стану, відомості про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх дітей не має, раніше неодноразово засуджувався, у тому числі і за скоєння корисливих злочинів, а також встановлені ризики, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Зважаючи на зазначене, доводи захисника відносно того, що до підозрюваного можливо застосувати більш м`які запобіжні заходи, а не запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не є слушними.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.09.2024 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: