Справа № 164/2917/24
п/с 1-кс/164/729/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року селище Маневичі

Слідчий суддя Маневицького районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 (селища Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання від 14 листопада 2024 року старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 (селища Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000190 від 23 листопада 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Червища Камінь-Каширського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, солдата військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Клопотання надійшло до суду 14 листопада 2024 року.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників кримінального провадження - прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 (селища Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про правовий режим воєнного стану воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Частиною 2 ст. 5 Закону України „Про правовий режим воєнного стану визначено, що у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України та відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України „Про правовий режим воєнного стану № 2102-IX від 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який в передбаченому законом порядку неодноразово продовжено та який діяв на час вчинення кримінального правопорушення. Рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною радою України приймає Президент України. Відповідних рішень Президентом України не приймалось. Таким чином, станом на жовтень 2023 року - листопад 2024 року в Україні діяв правовий режим воєнного стану. Згідно положень п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_2 або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 8 вересня 2023 року № 245 солдата ОСОБА_5 , призваного на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав Збройних Сил України, було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 , на всі види забезпечення. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11 вересня 2023 року № 256 солдата ОСОБА_5 , призваного на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав Збройних Сил України, було зараховано на продовольче забезпечення інженерного містечка, куди останній прибув для проходження базової загальної військової підготовки. Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України „Про оборону України, ч. 1 ст. 1 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, а громадяни України проходять військову службу відповідно до законодавства. Таким чином, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника). Згідно з п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника). Однак, солдат ОСОБА_5 в порушення зазначених норм,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), не пізніше 6 години 00 хвилин 19 жовтня 2023 року, маючи намір ухилитися від проходження військової служби, без поважних причин самовільно залишив військову частину, з метою ухилитися від військової служби (дезертирство), а саме: розташування військової частини НОМЕР_1 (наметове містечко „Захисник), що в АДРЕСА_2 . В подальшому, 27 лютого 2024 року солдат ОСОБА_5 був повернутий до військової частини НОМЕР_3 представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 . Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на ухилення від проходження військової служби, солдат ОСОБА_5 в порушення зазначених норм,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), не пізніше 8 години 00 хвилин 29 лютого 2024 року, маючи намір ухилитися від проходження військової служби, без поважних причин, самовільно залишив військову частину, з метою ухилитися від військової служби (дезертирство), а саме: розташування військової частини НОМЕР_3 , що в АДРЕСА_2 . Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у самовільному залишенні військової частини, з метою ухилитися від військової служби (дезертирство), вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, зокрема, у тому, що він під час проходження військової служби по мобілізації у Збройних Силах України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою ухилитись від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), в порушення вимог ст. 17 Закону України „Про оборону України, ч. 1 ст. 1 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, за відсутності причин поважного характеру, 19 жовтня 2023 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в наметовому містечку „Захисник, що в АДРЕСА_2 , в період з 19 жовтня 2023 року по 27 лютого 2024 року був відсутній на службі без поважних причин і не виконував службові обов`язки, 29 лютого 2024 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , та обов`язки військової служби з вказаного часу не виконував.

23 листопада 2023 року відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 408 КК України.

13 листопада 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 в суд прибув о 11 годині 30 хвилин 26 листопада 2024 року.

Документами, які підтверджують надання підозрюваному копії клопотання та доданих до нього матеріалів є розписка підозрюваного, в якій вказано, що дані документи отримані ОСОБА_5 14 листопада 2024 року о 10 годині 00 хвилин, що підозрюваний засвідчив власноручно.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 довів:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, які представлені слідчим;

2) наявність обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, які представлені слідчим;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання даним ризикам;

4) необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом 60 днів.

Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні відносно задоволення клопотання та обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили, вважають, що викладені у вказаному клопотанні обставини не доведені належними доказами, для застосування даного запобіжного заходу на час розгляду клопотання слідчого, погодженого прокурором, відсутні визначені законом підстави. Просили в задоволенні клопотання відмовити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід - у виді домашнього арешту.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу оцінено в сукупності наступні обставини:

1) ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, який відноситься до особливо тяжких злочинів, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років;

2) вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяють застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

3) ОСОБА_5 проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , ніде не працює, неодружений, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем проходження військової служби характеризується негативно, має постійне місце проживання, де на даний час проживає одиноко.

Враховуючи вказані обставини, доводи прокурора про наявність вищезазначених ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання даним ризикам є достатньо обґрунтованими.

Заперечення захисника ОСОБА_6 в судовому засіданні проти клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не спростовують доведених прокурором обставин у підтвердження того, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені в ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є, зокрема, запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, вважаю, що клопотання слідчого необхідно задовольнити і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені в ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також запобігти можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому в такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , обставини його вчинення, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також бере до уваги вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, оскільки, враховуючи обставини вчинення злочину та дані про особу підозрюваного, застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання вказаним ризикам.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України, керуючись ст.ст. 110, 131-132, 176-178, 182, 183-184, 186-187, 193-194, 196, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 (селища Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Червища Камінь-Каширського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів до 24 січня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню відділенням поліції № 1 (селища Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 (селища Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 та прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_1