1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2690/24 1-кс/335/3243/2024
18 липня 2024 року м. Запоріжжя
Досудовим розслідуванням установлено, що 09.01.2024 ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вчинили крадіжку майна ТОВ «Дельта Вест Ойл Груп», а саме холодильну морозильну камеру ємністю 23,3 м.куб. (інв. № 0028285) з території автозаправного комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого завдали матеріальної шкоди на суму 141151,45 гривню.
13.07.2024, в період часу з 10:49 по 10:55, на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 (ухвала 1-кс/335/3086/2024), було проведено санкціонований обшук автомобіля «КІА Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є Кушугумська селищна рада Запорізького району Запорізької області, в ході якого було вилучено транспортний засіб (автомобіль) «КІА Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 .
Вилучені речовий доказ під час проведення обшуку автомобіля «КІА Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є Кушугумська селищна рада Запорізького району Запорізької області, а саме: автомобіль «КІА Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 є речовим доказом у кримінальному провадженні, так як являється засобом кримінального правопорушення, та має доказове значення для доведення обставин, що підлягають доказуванню у ході досудового розслідування, у зв`язку із чим необхідно забезпечити його збереження та подальшого використання як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та необхідний у подальшому для проведення слідчих та інших процесуальних дій.
На підставі викладеного, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно, в ході проведення обшуку автомобіля «КІА Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є Кушугумська селищна рада Запорізького району Запорізької області, а саме на автомобіль «КІА Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 .
Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує, просить його задовольнити.
У судове засідання представник володільця вилученого майна не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за відсутності представника, в задоволенні клопотання просив відмовити.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання слідчого проведено без фіксації судового процесу.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03.07.2024 року надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі «КІА Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є Кушугумська селищна рада Запорізького району, Запорізької області, з метою виявлення та вилучення раніше викраденого з території АЗС майна, засобів вчинення злочину комп`ютерної техніки (системні блоки, ноутбуки), цифрових носіїв інформації, засобів фото-, відео фіксації (відеокамери, фотоапарати, відео реєстратори, системи відеоспостереження), мобільних телефонів, банківських карток, блокнотів, грошових коштів, цінностей здобутих у результаті вчинення злочину, чорнових записів, документів, а також речей, які зберегли на собі сліди злочину і мають доказове значення у даному кримінальному провадженні.
13.07.2024, в період часу з 10:49 по 10:55, на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 (ухвала 1-кс/335/3086/2024), було проведено санкціонований обшук в автомобілі «КІА Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є Кушугумська селищна рада Запорізького району Запорізької області, в ході якого було вилучено транспортний засіб (автомобіль) «КІА Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно протоколу обшуку від 13.07.2024 року в ході проведення обшуку в автомобілі речей, документів, цінностей, що мають значення для розслідування не виявлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Як зазначено у клопотанні, автомобіль має доказове значення для доведення обставин, що підлягають доказуванню в ході досудового розслудвання, а саме, мають силу речових доказів, так як являється засобом кримінального правопорушення.
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі „Спорронг та Льонрот проти Швеції (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити „справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Слід зазначити, що метою проведення обшуку в автомобілі було виявлення та вилучення раніше викраденого з території АЗС майна, засобів вчинення злочину комп`ютерної техніки (системні блоки, ноутбуки), цифрових носіїв інформації, засобів фото-, відео фіксації (відеокамери, фотоапарати, відео реєстратори, системи відеоспостереження), мобільних телефонів, банківських карток, блокнотів, грошових коштів, цінностей здобутих у результаті вчинення злочину, чорнових записів, документів, а також речей, які зберегли на собі сліди злочину і мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, згідно ухвали слідчого судді від 03.07.2024 року.
Зважаючи, що органом досудового розслідування не доведено наявність підстав для накладення арешту на автомобіль, не доведено, що дане майно має доказове значення у даному кримінальному провадженні, а відтак наявність критеріїв, визначених ч.2 ст. 170 КПК України, не доведено ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для арешту автомобіля. При цьому слід зазначити що власником автомобіля є Кушугумська селищна рада Запорізького району Запорізької області, яка не є учасником кримінального провадження. Слідчий суддя вважає, що накладення на нього арешту, є надмірним втручанням у право володіння майном і не сприятиме отриманню відомостей у даному кримінальному провадженні.
Отже, за викладених обставин, враховуючи вимоги кримінально-процесуального законодавства України, слідчий суддя доходить висновку про необґрунтованість вказаного клопотання, недоведеність слідчим необхідності такого арешту, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту, слід відмовити.
Відповідно до ч.3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309 КПК України-
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1