Справа № 740/5855/24
Провадження № 1-кп/740/485/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальное провадженняі, внесене до ЄРДР за №0000588 від 05.08.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина, Чернігівської області, громадянин України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

встановив:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, у порушення вимог ст.ст. 4, 11, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Додатку № 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII,пунктами 1, 9, 11, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, пунктами 8.1, 14.1, 15.1, 11.1 «Інструкції про порядок виготовлення придбання, зберігання, обліку, перевезення, та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ від 21.08.1998 № 622, у порушення вищевказаних вимог законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, 04.08.2024 у період часу з 19 год 00 хв до 20 год 00 хв перебуваючи біля будівлі за адресою: АДРЕСА_2 знайшов та підібрав, тобто придбав бойовий припас, а саме: ручну оборонну осколкову гранату Ф-1, яка являється вибуховим пристроєм та відноситься до категорії боєвих припасів, після чого незаконно переніс її до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав даний бойовий припас.

У подальшому, 05.08.2024 у період часу з 01 год 20 хв до 01 год 39 хв під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 працівниками поліції Ніжинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області було виявлено та вилучено корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 № «107 124-78Т» та підривник УЗРГМ-2 до ручних гранат типу Ф-1, РГД-5, РГ-42 № «99-85 УЗРГМ-2 583», які у конструктивному поєднанні є ручною оборонною осколковою гранатою Ф-1, яка являється вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до категорії боєвих припасів.

27.09.2024 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 було підписано угоду про визнання винуватості.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно вимог ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких, тяжких злочинів.

Виходячи із змісту угоди від 27.09.2024, обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно та повністю визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті та угоді.

Сторони узгодили покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання.

Також у судовому засіданні обвинувачений, вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч.4 ст.474 КПК України, які йому були роз`яснені судом в ході розгляду кримінального провадження.

На підставі пояснень обвинуваченого, суд встановив, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що волевиявлення ОСОБА_3 є добровільним без будь-якого тиску з боку сторонніх осіб. Угода укладена у відповідності до правил КПК і КК України та просив затвердити угоду.

Суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши угоду про визнання винуватості, приходить до наступного висновку.

Укладена у кримінальному провадженні угода про визнання винуватості відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.468, ч.ч.2, 4, 5 ст.469, ст.472, ч.ч.4,6 ст.474 КПК України, невідповідність угоди вимогам ч.7 ст.474 КПК України у суді не встановлена, зокрема:

- дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч.1 ст.263 КК України, як придбання, зберігання, носіння бойових припасів, без передбаченого законом дозволу;

- умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

- угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні;

Узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, при цьому враховані особа обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості вчиненого, обставинами, що пом`якшують покарання встановлено - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, що обтяжують покарання не встановлено, та на думку суду є необхідною і достатньою для досягнення мети виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи наведене та зважаючи на приписи ч.1 ст.475 КПК України, суд вважає за можливе ухвалити у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_3 , яким затвердити угоду і призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання.

Вирішуючи питання щодо тривалості іспитового строку, суд, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці своєї поведінки, відсутність негативних характеристик за місцем фактичного проживання, вважає необхідним встановити ОСОБА_3 іспитовий строк один рік з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Судові витрати відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд,

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27.09.2024 між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000588 від 05.08.2024.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 8708 (вісім тисяч сімсот вісім) грн. 72 коп.

Речові докази - предмет, схожий на копус гранати Ф-1, запал до гранати УЗРГМ-2 - знищити; сліди папілярних узорів та дактилокарту на ім`я ОСОБА_3 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копія вироку після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1