Провадження № 1-кс/524/3184/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про накладення арешта на майно у кримінальному провадженні № 0000357 від 01.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Прокурор Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000357 від 01.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, у провадженні слідчого відділу ВП №2 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000357 від 01.11.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

З положень ст. 64-2 КПК України слідує, якщо про підозру в кримінальному провадженню нікому не повідомлено, щодо арешту майна третіх осіб з відповідним клопотанням звертається прокурор.

Так, у ході проведення досудового розслідування встановлено, що 01.11.2024 до чергової частини ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення зі служби « НОМЕР_1 » про зупинення працівниками поліції 01.11.2024 об 11:22 на АЗС «Укрнафтаза адресою: АДРЕСА_1 , зупинено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця Збройних Сил України, на автомобілі марки «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2 , при поверхневій перевірці якого виявлено предмети схожі на боєприпаси та ручний гранатомет.

01.11.2024 за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000357 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 263 КК України.

Під час досудового розслідування проведено невідкладний обшук зазначеного автомобіля, який перебуває в користуванні ОСОБА_4 та відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 у власності ОСОБА_5 .

Під час проведення обшуку виявлено та вилучено:

-предмет схожий на ручний гранатомет із маркуванням «Bulspike-AT N-2-22 OL VP-22 T-2-22 4D72 3-22-T»;

-предмети, зовні схожі на набої в загальній кількості 239 штук;

-3 предмети зовні схожі на магазини від автомата;

-автомобіль марки «Mitsubishi Pajero» з іноземною реєстрацією НОМЕР_2 .

01.11.2024 рішенням слідчого СВ ВНП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , вилучене в ході обшуку майно, визнано та залучено до кримінального провадження у якості речових доказів.

У кримінальному провадженні наявна необхідність у зберіганні вилученого майна для можливості їх додаткового огляду, проведення відповідних судових експертиз, дослідження у суді, а тому необхідно накласти арешт на зазначене майно.

Відповідно до ст. 168, ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, вилучені речі під час проведення огляду місця події 01.11.2024, у кримінальному провадженні є речовими доказами, які тимчасово вилучені під час огляду та можуть бути використані як доказ, у кримінальному проваджені.

З метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність накласти арешт на дане майно, оскільки прокурор, слідчий не забезпечить схоронності речового доказу іншим способом. Крім того, з вилученими речовими доказами в ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертних досліджень та необхідних слідчих дій.

Вилучені речі, які можуть бути використані як доказ, у кримінальному проваджені, відповідають критеріям зазначеним у статті 167 КПК, тому відповідно до ст. 170 КПК на вищевказане необхідно накласти арешт з метою забезпечення схоронності речового доказу та проведення ряду необхідних експертних досліджень та слідчих дій.

У судове засідання не з`явилися прокурор, власник/ володілець майна, повідомлені про дату, час, місце розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання з доданими матеріалами, враховуючи, що відомості про закінчення досудового розслідування, а також документи, які б стверджували про те, що прокурор раніше звертався із вказаним клопотання до слідчого судді, в матеріалах справи відсутні, дійшла до висновку про наступне.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131, п.1 ч. 3 ст. 132 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, а згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З матеріалів клопотання слідує, що Кременчуцьким РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні.

Постановою старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області визнано вилучені речі речовими доказами по справі.

У рамках цього кримінального провадження, старшим слідчим було ініційовано питання накладення арешту на вказане, вказуючи на те, що майно на яке просить накласти арешт, має силу речових доказів у цьому кримінальному провадженні, а тому накладення арешту на нього забезпечить можливість його збереження, та встановлення істини в даному кримінальному провадженні з метою запобіганню приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження З вилученим речовим доказом в ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертних досліджень та слідчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

З наданих суду матеріалів вбачається наявність достатніх підстав вважати, що майно вказане у клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Таким чином, матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого під час обшуку майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину.

Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника/ володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, власником/ володільцем майна до суду не надано та слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням зазначеного, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 107, 132, 170 173, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Задовольнити клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про накладення арешта на майно у кримінальному провадженні № 0000357 від 01.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Накласти арешт на предмет схожий на ручний гранатомет із маркуванням « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; предмети, зовні схожі на набої в загальній кількості 239 штук; 3 предмети зовні схожі на магазини від автомата; автомобіль марки «Mitsubishi Pajero» з іноземною реєстрацією НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 перебуває у власності ОСОБА_5 та перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити місцем зберігання предмета схожого на ручний гранатомет із маркуванням «Bulspike-AT N-2-22 OL VP-22 T-2-22 4D72 3-22-T»; предметів, зовні схожих на набої в загальній кількості 239 штук; 3 предметів зовні схожих на магазини від автомата камеру зберігання речових доказів ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області, за адресою: Полтавська область, м Кременчук, проспект Свободи, 166.

Визначити місцем зберігання автомобіля марки «Mitsubishi Pajero» з іноземною реєстрацією НОМЕР_2 територію ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області, за адресою: Полтавська область, м Кременчук, проспект Свободи, 166.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором та може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1