ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/27617/24

Провадження № 11-сс/4820/427/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Державною установою «Хмельницький слідчий ізолятор» кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2024 року за № 0000110, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання слідчого задоволено, застосовано до

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез, Донецької області, українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 4362 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 06 грудня 2024 року. Визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Строк дії ухвали до 06 грудня 2024 року

Як вбачається із клопотання, 17.09.2024 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000110 зареєстроване кримінальне провадження з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 4362 КК України (виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників).

10.10.2024 року о 11 годині 48 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 4362 КК України, а саме про те, що він 12.07.2024 року у невстановлений час, діючи всупереч ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України з ідеологічних мотивів з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на поширення свого проросійського світогляду та негативного ставлення до держави Україна серед інших осіб, перебуваючи у тимчасовому місці проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою невстановленого на даний час мобільного телефону з SIM-карткою оператора електронних комунікацій із невстановленим на даний час абонентським номером, використовуючи аудіовізуальний (електронний) засіб комунікації - мобільний застосунок «Чат Рулетка» та глобальну електронну комунікаційну мережу Інтернет, доступ до якої він здійснював через можливості оператора мобільного зв`язку, розпочав спілкування з громадянином ОСОБА_8 , достовірно знаючи про те, що останній є блогером, змістом діяльності якого є проведення інтерв`ю із різними категоріями громадян та публікація таких інтерв`ю на відеохостингу «Youtube» у глобальній електронній комунікаційній мережі Інтернет; а також розуміючи, що веб-ресурси на кшталт відеохостингу «Youtube» та «Чат Рулетка» використовуються необмеженою кількістю користувачів, є відкритими для перегляду і ознайомлення з інформацією, яка у них розміщується, для будь-яких осіб без будь-яких обмежень, а глобальна електронна комунікаційна мережа Інтернет із створеними у ній сторінками та веб-ресурсами призначені для публічного поширення та масового приймання аудіовізуальної інформації у вигляді електричних сигналів за допомогою побутових електронних приладів, і, відповідно до положень п.п. 20, 28, 54 ч. 1 ст. 2 Закону України від 16.12.2020 № 1089-IX «Про електронні комунікації», ст. 22 Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію» та абзацу 3 ч. 1 ст. 1 Закону України від 21.12.1993 № 3759-XII «Про телебачення і радіомовлення», використовуються як аудіовізуальні (електронні) засоби масової інформації.

В ході вказаного спілкування ОСОБА_6 провів із ОСОБА_8 розмову, опубліковану надалі останнім з відома та за погодженням з ОСОБА_6 у глобальній електронній комунікаційній мережі Інтернет за гіперпосиланням (веб-адресою) ІНФОРМАЦІЯ_3

Під час зазначеної вище розмови ОСОБА_6 виправдовував збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

За твердженням сторони обвинувачення такі дії ОСОБА_6 , які полягали у виправдовуванні збройної агресії Російської Федерації проти України, свідчать про причетність його до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 4362 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід - у вигляді цілодобового домашнього арешту, або ж зменшити розмір застави, визначивши її розмір у мінімальних межах (20 прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб).

Ухвалу вважає незаконною, оскільки обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є надто суворим, а розмір застави є завищеним.

Посилається на те, що слідчий суддя не в повній мірі оцінив всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

На його думку, клопотання слідчого не містить посилання на докази, зазначені у ньому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені.

Вказує, що дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані неправильно, такі слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 4362 КК України. Даний злочин є нетяжким, тому підстави застосовувати найсуворіший вид запобіжного заходу відсутні.

Необґрунтованим є посилання слідчого на негативну характеристику ОСОБА_6 , оскільки така негативна характеристика відсутня.

Що стосується розміру застави, то визначаючи його, слідчий суддя не врахував вимоги ч. 5 ст. 182 КПК України, не взяв до уваги майновий стан підозрюваного та безпідставно визначив суму у максимальних межах.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з вимогами ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема: перебуваючи на волі, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, знищити або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому, був опитаний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, захисника, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 слідчий суддя правильно врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 4362 КК України, тяжкість покарання у виді позбавлення волі до 8 років.

Враховано і особу підозрюваного, який раніше не судимий, постійного місця проживання на підконтрольній території України немає, зареєстрований на тимчасово окупованій території України, міцних соціальних зв`язків немає, офіційно не працевлаштований.

Разом з тим, взято до уваги й те, що в межах іншого кримінального провадження ОСОБА_6 ухилився від органу досудового розслідування та перебував у розшуку.

Тому, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Врахувавши наведені ризики, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про необхідність обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор та слідчий довели, що застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Отже, при розгляді клопотання слідчого з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Посилання захисника на те, що підозра є необґрунтованою, клопотання слідчого про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не містить посилання на докази, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки таке спростовується відомостями із самого клопотання.

Так, у клопотанні зазначено, що причетність ОСОБА_6 до інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 4362 КК України, підтверджується наступними доказами, зокрема, даними: повідомлення начальника ГВ ЗНД УСБУ у Хмельницькій області про виявлене кримінальне правопорушення № 182/6/165/С-156 від 17.09.2024; протоколу огляду персонального аккаунту з відеохостингу «Youtube» від 19.09.2024; висновку експерта № 25 від 09.10.2024 р.; висновку експерта № СЕ-19/123-24/11630-ФП від 26.09.2024 р.

Отже, підозра щодо ОСОБА_6 складена на основі доказів, зібраних у ході проведення досудового розслідування, така є обґрунтованою, докази його причетності до вчинення злочину наведені у клопотанні.

Доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, наявність вищевикладених ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Як вбачається із клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, ОСОБА_6 є підозрюваним у іншому кримінальному провадженні, в межах якого він ухилився від органу досудового розслідування та перебував у розшуку.

Більшість доказів причетності ОСОБА_6 до злочинної діяльності зафіксовано у його мобільному телефоні та глобальній мережі Інтернет, до яких останній знає паролі та має доступ, а тому існує ризик знищення, схову та спотворення будь - яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Визначаючи наявність ризику впливу на свідків, слідчий суддя правильно виходив з того, що свідки у даному кримінальному провадженні ні під час досудового розслідування, ні на стадії судового розгляду, які мають бути допитані безпосередньо (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України), не допитані. А тому існує ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, ОСОБА_6 , з метою переховування від органу досудового розслідування, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, стороною обвинувачення ризики, зазначені у клопотанні слідчого, доведені. В сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення вони стали підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку і в повній мірі забезпечить виконання завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України.

Твердження адвоката про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 4362 КК України, а отже, безпідставне обрання йому найсуворішого запобіжного заходу, колегія суддів до уваги не бере, враховуючи наступне.

Як вбачається із клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у виправдовуванні збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, з використанням засобів масової інформації. Отже, попередня кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 4362 КК України є правильною. Вказане кримінальне правопорушення є тяжким.

З урахуванням вищенаведених обставин, у тому числі тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у якому він підозрюється, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 саме такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою.

Що стосується розміру застави, то колегія судді погоджується з її розміром, визначеним слідчим суддею.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, ч. 5 ст. 182 КПК України закріплені межі розміру застави залежно від ступеня тяжкості вчиненого особою злочину, зокрема розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, при визначенні підозрюваному розміру застави, на виконання вищевказаних вимог закону, слідчий суддя правильно врахував тяжкість кримінального правопорушення, яке є тяжким, його суспільну небезпечність, особу підозрюваного ОСОБА_6 , його майновий стан, який, з його слів, займається трейдингом у сфері криптовалюти та заробляє близько 400 доларів на місяць, соціально-економічний стан в країні, ризики, передбачені статтею 177 КПК України, та обґрунтовано призначив підозрюваному заставу у максимальному розмірі. Саме такий розмір буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не є непомірним для нього, з чим погоджується апеляційний суд.

Доводи ж адвоката про те, що розмір застави є завищеним, слідчий суддя не взяв до уваги майновий стан підозрюваного та безпідставно визначив суму у максимальних межах, колегія суддів до уваги не бере, оскільки майновий стан ОСОБА_6 був врахований слідчим суддею під час постановлення рішення.

Крім того, метою застави є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків з умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

З урахуванням вищенаведених обставин в сукупності, колегія суддів погоджується що лише максимальний розмір застави, передбачений КПК, який був визначений слідчим суддею, здатний забезпечувати виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальної поведінки.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виходячи із вищенаведеного, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом обрання йому найсуворішого запобіжного заходу є виправданою. Окрім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують ознаки суспільного інтересу, який, зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини провадження, об`єктивно оцінив особу ОСОБА_9 та обґрунтовано прийняв рішення про необхідність ізоляції його від суспільства з можливістю внесення застави.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді є законною, підстав для її скасування та обрання менш суворого запобіжного заходу чи зменшення розміру застави колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2024 року, якоюзастосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 06 грудня 2024 року з можливістю внесення застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1 .

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3