ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзвязку),

неповнолітнього підозрюваного - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференцзвязку),

захисника підозрюваного - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференцзвязку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 серпня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Волинської обласної прокуратури ОСОБА_9 звернулася до суду із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування на строк на 1 (один) місяць у межах кримінального провадження №0000053, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, оскільки строк дії запобіжного заходу закінчується, а ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.08.2024 клопотання прокурора задоволено.

Продовжено строк домашнього арешту неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування на 1 (один) місяць, тобто до 01.09.2024, із покладенням обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді Луцького міськрайоного суду Волинської області від 07.06.2024.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що оскільки встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування чи суду, незаконний сплив на свідків у кримінальному провадженні) не зменшилися, тому наявні підстави для продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування на один місяць.

У поданій апеляційній скарзі захисник неповнолітнього підозрюваного вважаючи судове рішення слідчого судді необґрунтованим і незаконним у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, просить його скасувати та постанови нове, яким обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби (з 22:00 год. по 06:00 год.) або інший більш м`який запобіжний захід. Зазначає про те, що до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 цілком можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби (з 22:00 год. по 06:00 год.) або інший більш м`який запобіжний захід, не порушуючи при цьому норм КПК України. ОСОБА_7 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, однак досудовим слідством не доведено його причетність до їх вчинення. Тому вважає, що дії правоохоронних органів суперечать діючому КПК України, так як з процесуальних документів не зрозуміла обґрунтованість підозри у вчиненні таких кримінальних правопорушень. Слідчим суддею також не взято до уваги, що матеріальна шкода відсутня, потерпілих немає, підозрюваний раніше не судимий, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, є студентом, тобто приймає активну участь у суспільному освітньому процесі, а також здійснює догляд за бабусею, яка є похилого віку і постійно хворіє на гіпертонію та інші супутні хвороби, вона потребує постійного догляду, оскільки їй тяжко пересуватися, у зв`язку з цим ОСОБА_7 здійснював за нею догляд, забезпечував харчуванням, купував в денний час доби ліки і препарати, водив її у лікувальні заклади. Вказує і про те, що жоден ризик про наявність яких посилається прокурор не доведений. Підозрюваному немає сенсу переховуватися від слідства чи суду, оскільки в нього хвора бабуся, яка потребує догляду. Він також сприяв слідству під час проведення слідчих дій, він розуміє, що при переховуванні нашкодить собі, що в подальшому може призвести до позбавлення волі. Також підозрюваний жодним чином не може впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки він вже надав показання та його роль у цьому кримінальному провадженні є дещо іншою. Тому посилання прокурора на наявність таких ризиків є лише припущеннями, які не доводяться будь-якими доказами.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги із доповненнями до неї, неповнолітнього підозрюваного та його захисника, які скаргу підтримали у повному обсязі, прокурора, яка просила скаргу відхилити, а судове рішення залишити без змін, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За положеннями ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом згідно із нормами ч.6 ст.181 КПК України не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку запобіжного заходу, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Вказані вимоги процесуального закону при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею були дотримані.

Матеріалами провадження стверджується, що 17 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за №0000053, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, яке розслідується СУ ГУНП у Волинській області.

Про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України 06 червня 2024 року було оголошено неповнолітньому ОСОБА_7 . При цьому, обґрунтованість цієї підозри стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, яким слідчий суддя дав належну правову оцінку.

05 червня 2024 року ухвалою слідчого судді продовжено строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні №0000053 до 11.10.2024.

Встановлено і те, що ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.06.2024 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 2 місяці, тобто до 07.08.2024, із покладенням відповідно до ч.5 ст.194 КПК України наступних обов`язків: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; цілодобово не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду, за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Львівській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття); повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання, при наявності, до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон чи інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для обрання неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, із покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, стали наявність обґрунтованої підозри, яка стверджується матеріалами провадження, а метою - запобігання спробам ухилення від слідства та суду, а також незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під домашній арешт та до моменту вирішення клопотання про продовження строку домашнього арешту в даному провадженні, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього такого запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку підозрюваного зможе забезпечити домашній арешт в певний період доби або ж більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені стороною обвинувачення в клопотанні та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під домашнім арештом підозрюваному є належним чином обґрунтовані і вмотивовані, а ризики, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу, а саме передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час не змінився.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі ризики як переховування від органів досудового розслідування чи суду, та незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, які водночас слугували підставою для обрання запобіжного заходу не втратили свою актуальність і не змінилися. При цьому, інші більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під цілодобовим домашнім арештом, із покладенням процесуальних обов`язків, будуть недостатніми для запобігання ризикам, які були доведені стороною обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано продовжив неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, який попередньо був обраний ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.06.2024.

При цьому, апеляційні доводи сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України є неспроможними, оскільки їх наявність являється очевидною та обґрунтована належним чином при обранні запобіжного заходу та його продовженні.

Також цілком безпідставними є доводи сторони захисту про те, слідчий суддя не врахувавши належним чином усіх обставин кримінального провадження, прийшов до неправильного висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби або більш м`якого запобіжного заходу, оскільки колегія суддів вважає, що такі з урахуванням особи підозрюваного та обставин кримінального провадження, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Окрім того, не дають жодних підстав для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу аніж той, що продовжений й ті обставини, що він раніше не судимий, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, є студентом, а також здійснює догляд за бабусею, як про це зазначено в апеляції, оскільки вони фактично були враховані слідчим суддею при розгляді клопотання.

Таким чином, вищенаведені та інші доводи, які викладені в апеляційній скарзі сторони захисту та були наведені в ході розгляду провадження, не заслуговують на увагу суду, так як були предметом розгляду в суді першої інстанції і їм була дана вірна юридична оцінка. При цьому,на думку апеляційного суду доводи сторони захисту фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 серпня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту, із залишенням обов`язків, встановлених ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.06.2024, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді