Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/732/24
В И Р О К

Іменем України

19 вересня 2024 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією обвинувальний акт кримінальному провадженні №0000149, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.06.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблуневе Оржицького району Полтавської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною вищою освітою, студента 2 курсу ІНФОРМАЦІЯ_2 , не одруженого, на утриманні малолітніх дітей та осіб з інвалідністю не має, особою з інвалідністю та депутатом не являється, участі в АТО, ООС, бойових діях не брав, перебуваючого на військовому обліку, раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України,-

в с т а н о в и в:

В березні місяці 2023 року, точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , котрий офіційно не отримував посвідчення тракториста-машиніста, за попередньою домовленістю з невстановленою слідством особою, вирішив підробити посвідчення тракториста-машиніста, з метою його подальшого використання.

Реалізовуючи свій протиправний умисел направлений на пособництво у підробленні посвідчення тракториста-машиніста, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання за допомогою третьої особи, ОСОБА_4 надав свої анкетні дані та фотокартку у електронному вигляді.

В подальшому, невстановлена особа, використовуючи надані ОСОБА_4 дані, виготовила та передала останньому посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 27.06.2015 на ім`я ОСОБА_4 , з нанесеною власною фотографією обличчя.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у пособництві у підробленні посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 та ч.1 ст.358 КК України.

Окрім цього, 10 травня 2023 ОСОБА_4 , котрий офіційно не отримував посвідчення водія, шляхом надання своїх персональних даних та власної фотокартки в електронному вигляді, отримав підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 27.06.2015 на ім`я ОСОБА_4 , яке вирішив використовувати, достовірно знаючи, що воно є підробленим.

Так, 22 червня 2024 року, о 15 год. 52 хв., ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом - трактором марки ЮМЗ-6АЛ, державний номерний знак « НОМЕР_2 » по АДРЕСА_2 , був зупинений за порушення ПДР працівниками ГРПП СПД №1 ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 для проведення перевірки, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане на його ім`я є підробленим, оскільки, не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу, використав даний завідомо підроблений офіційний документ посвідчення тракториста-машиніста, шляхом пред`явлення його на законну вимогу інспекторів патрульної поліції.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів від 27.06.2024 № СЕ-19/117-24/11055-ДД, бланк посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 з вихідними типографськими даними « ІНФОРМАЦІЯ_3 », заповнене на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, відповідно до ч.6 ст.22 КПК України, створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, в судовому засіданні 19.09.2024 року на запитання передбачені ст.348 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 надав відповіді, що суть обвинувачення йому зрозуміла, свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, які передбачені ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358 та ч.4 ст.358 КК України, обставини яких викладені в обвинувальному акті від 11.07.2024 року визнає повністю, не заперечував та не оспорював щодо обставин їх вчинення, а саме місця, дати, часу та способу. Згодився надавати покази.

Прокурор Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував щодо розгляду даного кримінального провадження в спрощеному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, які передбачені ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358 та ч.4 ст.358 КК України, обставини яких викладені в обвинувальному акті від 11.07.2024 року, та беручи до уваги думки: прокурора, обвинуваченого, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив учасникам розгляду даного кримінального провадження, що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При судовому розгляді кримінальної справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, вирішуються судом.

В судовому засіданні у порядку ст. 351 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 надав наступні покази.

Так, в березні 2023 року, з метою отримання посвідчення тракториста, яке він офіційно не отримував, та подальшого його використання, за попередньою домовленістю з незнайомим йому чоловіком, він надав йому свої анкетні дані та фотокартку. Через деякий час, а саме 10 травня 2023 року, від даного чоловіка, він отримав підроблене посвідчення тракториста-машиніста та почав його використовувати. В подальшому 22 червня 2024 року, він керуючи трактором марки ЮМЗ-6АЛ в с.Рудка Гребінківської ТГ, був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР. Під час спілкування з поліцейськими він надав посвідчення тракториста-машиніста, знаючи що воно підроблено, в подальшому факт підробки виявили і працівники поліції, які викликали слідчо-оперативну групу. Він розуміє, що вчинив кримінальні правопорушення, щиро кається, просив суворо не карати.

Дані покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, суд находить їх достатніми та істинними.

В судових дебатів прокурор ОСОБА_3 звернув увагу, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях знайшли своє підтвердження в повному обсязі, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, кваліфікація є вірною і обґрунтованою, а винність обвинуваченого, окрім особистого визнання ним своєї вини, повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами. Зазначив, що відносно обвинуваченого доцільно обрати покарання в межах санкцій статей кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за ч.5 ст.27 ч. 1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн.; за ч.4 ст.358 КК України штрафу - штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень (проступків), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі - 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 1700,00 грн. Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого на користь Держави. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Також в судових дебатах, обвинувачений ОСОБА_4 просив суд суворо не карати, погодився з мірою покарання яка висловлена прокурором, щиро розкаявся за вчинене ним.

У судовому засіданні, окрім допиту обвинуваченого, судом були дослідженні докази, що посвідчують та характеризують його особу, а також документи щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно зі ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Склад злочину - це сукупність встановлених у кримінальному законі об`єктивних та суб`єктивних ознак, які визнають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочин, тобто включає в себе наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження

При встановлених обставинах, оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання його винуватим, зважаючи на повне визнання ним вини під час судового розгляду.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як дії, які виразилися у пособництві у підробленні посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою та за ч.4 ст.358 КК України, як дії які виразились у використанні завідомо підробленого документа.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого, суд вважає правильною. З цього приводу у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкціями указаного кримінального закону.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами, які визначені у ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Так, відповідно до ст.12 КК України вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України кваліфікуються, як кримінальні проступки.

За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_4 поводив себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.

Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 . З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого органом досудового розслідування не встановлено та прокурором в судовому засіданні не наведено. Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, судом, у відповідності до ст. 66 КК України визнано щире каяття.

Згідно вимог ч.1 ст.19 КК України ОСОБА_4 є осудною, оскільки осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченого ОСОБА_4 , який має фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 За місцем якого, відсутня негативна характеристика, заяви і скарг на його поведінку не надходило.

Згідно довідки КНП «Оржицька лікарня», ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що підтверджується даними відповідної вимоги.

Згідно довідки Лубенського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області, ОСОБА_4 на обліку не перебуває.

Також враховано, що останній є студентом, офіційно не працює. Крім того, обвинувачений не є інвалідом, перебуває на військовому обліку.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченій, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень (проступків), обставин їх вчинення, відомостей, що характеризують його особу, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, позицію державного обвинувача, обвинуваченого, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч.5 ст.27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі у розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1700 (одна тисяча сімсот) гривен; за ч.4 ст.358 КК України штрафу - штраф у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривен. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень (проступків), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі - 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1700 (одна тисяча сімсот) гривен

На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

Підстав для застосування до обвинуваченого більш тяжкого покарання чи менш тяжкого, з врахуванням тяжкості скоєного, його особи, суд не знаходить.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у вигляді вартості проведення судово-технічної експертизи документів на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання судом до набрання вироком законної сили також не встановлено.

Керуючись: ст. 22, ст.100, 122, 124, ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст.50, 56, 65-67, 70, ч.5 ст.27, ч. 1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч. 1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України - штраф у розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривен 00 копійок;

- за ч.4 ст.358 КК України штрафу - штраф у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривен 00 копійок.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень (проступків), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді штрафу у розмірі - 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривен 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт гр.України id-картка № 007391154, ІПН НОМЕР_3 ), на користь держави судові витрати на проведення судово-технічної експертизи документів в сумі 2650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) грн. 48 коп.

Речові докази - посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 27 липня 2015 на ім`я та прізвище ОСОБА_4 , яке знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів СПД № 1 ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області по АДРЕСА_3 знищити.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя ОСОБА_7