Справа № 944/417/24
Провадження №1-кп/944/802/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2024м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 серпня 2023 року за № 0000515, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гавареччина Золочівського району Львівської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 , військове звання - солдат, військова посада - кулеметник, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 , під час проходження військової служби за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді номера обслуги 2 кулеметного взводу роти вогневої НОМЕР_2 , всупереч вимог у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах воєнного стану, 12 липня 2023 року о 08 годині 00 хвилин, без поважних причин не з`явився вчасно на службу з лікування у військову частину НОМЕР_1 , яка розташовувалась у пункті постійної дислокації за адресою: АДРЕСА_2 , та в період з 12 липня 2023 року до 09 січня 2024 року був відсутній на службі без поважних причин і не виконував свої службові обов`язки в умовах воєнного стану.

Своїми умисними діями, які виразились у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду справи свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті. В судовому засіданні також пояснив, що проходив військову службу з 2015 року, перебував в зоні бойових дій у 2016-2017 роках, після чого був звільнений з військової служби, а після повномасштабного вторгнення був знову прийнятий на військовому службу. Зазначає, що в ході бойових дій в м. Бахмуті отримав контузію, потребував лікування. Був направлений на лікування в м. Дніпро, після цього в нарко-диспансер, далі мав бути направлений на військову лікарську комісію. У військовій частині йому не надавали належну медичну допомогу, а направили в нарко-диспансер, звідки він поїхав додому. Зазначає, що з медичного закладу він поїхав додому лікуватися, оскільки, на його думку, в медичному закладі йому не надавалася належна медична допомога. Зазначає, що неодноразово звертався до командування військової частини з усними клопотаннями про направлення його на лікування, однак такі були залишені без реагування. Перебуваючи вдома, він вживав медичні препарати від головного болю, заспокійливі. Щиро шкодує, що не повернувся у військову частину, бажає проходити військову службу надалі.

Обвинувачений, прокурор та захисник в судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом встановлено, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позиції.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також, з врахуванням викладеного, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Крім того, учасникам кримінального провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України як дії, які виразились у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, проходив військову службу з 2015 року, у період 2016-2017 років брав участь в Антитерористичній операція на сході України, на початку повномасштабного вторгнення росії (у лютому 2023 року) з власної ініціативи був мобілізований для проходження військової служби, у травні 2023 року під час бойових дій отримав мінно-вибухову травму, контузію, потребував лікування, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проходження служби характеризується посередньо, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України строком 5 років.

Також суд зазначає, що у зв`язку із набранням 27 січня 2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст. ст. 69, 75 Кримінального кодексу України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 Кримінального кодексу України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Тобто, вказаний Закон вносить зміни до статей 69 та 75 Кримінального кодексу і виключає можливість призначення більш м`якого покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, враховуючи те, що в умовах воєнного стану обвинуваченим ОСОБА_4 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, відсутні правові підстави застосування положень ст. 69 та ст. 75 Кримінального кодексу України.

Також, під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 січня 2024 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту фактичного затримання, а саме з 09 години 35 хвилин 09 січня 2024 року.

За змістом ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Отже, суд вважає необхідним відповідно до ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 09 січня 2024 року до дня набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Оскільки призначається покарання у вигляді позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку на підставі п. 2 ч. 4 ст. 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили, залишити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 366 371, 373, 374, 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання - 09 січня 2024 року.

Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 349 Кримінального процесуального кодексу України, до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1