Провадження №: 1-кп/755/774/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) колегіального судом у складі суддів ОСОБА_1 (головуючий суддя), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_7 про закриттякримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 серпня 2017 року за № 0000015, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив :

І. Історія провадження (узагальнена)

11 серпня 2015 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України та направлено за місцем проживання останнього в АР Крим.

Надалі, йому ж було висунуто обвинувачення за ч. 1 ст. 111 КК України.

07 травня 2018 обвинувальний акт надійшов до Апеляційного суду міста Києва та ухвалою цього суду апеляційної інстанції від 19 липня 2018 року вказаний обвинувальний акт направлений для розгляду до Дніпровського районного суду міста Києва.

Судовим рішенням від 25 травня 2023 року у кримінальному провадженні визначено здійснювати спеціальне судове провадження.

ІІ. Суть клопотання

Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_7 звернувся з клопотанням про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , у зв`язку із його смертю на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України.

Прокурор вважав, що враховуючи дані вказані ГУ СБУ в АРК від 16 вересня 2023 року за №76/5/28-6-15 та положення п. 5 ч. 1, п. 7, 10 ч. 2 ст. 284 КПК, наявні передумови для закриття кримінального провадження.

ІІІ. Позиції сторін

Захисник ОСОБА_6 зазначив, що у провадженні є дійсними обставини визначені п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, а тому провадження слушним буде, ураховуючи відсутність клопотання про реабілітацію, закрити задовольнивши відповідне клопотання прокурора.

IV. З`ясовані обставини

Згідно обвинувального акта від 27 квітня 2018 року, який складено старшим слідчим в РВС СВ ГУ СБ України в АР Крим (з дислокацією в м. Херсон) та затверджено прокурором відділу прокуратури АРК ОСОБА_9 , слідує, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтями 5, 72, 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається ВерховноюРадою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Водночас 06 березня 2014 року, у порушення ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 КонституціїУкраїни, п. 2 ч. 3 ст. 3, ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум», депутатами Севастопольської міської ради одноголосно прийнято незаконне «рішення» № 7151«Про участь в проведенні загальнокримського референдуму», у якому, зокрема, зазначено « АДРЕСА_1 про проведення загальнокримського референдуму; прийняти участь в проведенні загальнокримського референдуму 16.03.2014 р.; затвердили міський склад комісії щодо проведения референдуму».

Відповідно до зазначеного незаконного «рішення» 16 березня 2014 року проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

Потім, у приміщенні Верховної Ради АР Крим, 17 березня 2014 року депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «Про незалежність Криму», згідно з якою на підставі «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11 березня 2014 року та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11 березня 2014 року, створено нелегітимне державне утворення «Республіка Крим», а місто Севастополь отримало особливий статус у складі Російської Федерації.

У подальшому Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову від 17 березня 2014 року № 1748-6/14 «Про правонаступництво Республіки Крим», у пункті 1 якої вказано, що з моменту проголошення Республіки Крим як незалежної суверенної держави вищим органом влади Республіки Крим є Державна Рада Республіки Крим.

Крім цього, на позачерговому засіданні Севастопольської міської ради від 17 березня 2014 року прийнято незаконне рішення № 7156 про підтримку рішення Верховної Ради АР Крим про незалежність Криму та створення так званої «Республіки Крим», а також про звернення до Російської Федерації з пропозицією по прийняття міста Севастополя до складу Російської Федерації в статусі міста федерального значення.

Також, 17 березня 2014 року прийнято рішення про перейменування Севастопольської міської ради у «Законодательное собрание города Севастополь».

18 березня 2014 року між Російською Федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республіка Крим» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації.

При цьому, ОСОБА_8 усвідомлюючи ці обставини та будучи громадянином України, депутатом Севастопольської міської ради 6 скликання, що обраний на чергових виборах депутатів Верховної Ради АР Крим, місцевих та сільських, селищних міських голів 31 жовтня 2010 року, нехтуючи вищевказаними вимогами Конституції і законів України, достовірно знаючи про те, що територія міста Севастополя є невід`ємною частиною України, прийняв участь у позачерговому засіданні Севастопольської міської ради від 11 березня 2014 року та голосував за прийняття так званої «Декларації про незалежність Автономної Республіки Крим та міста Севастополя».

Продовжуючи свої дії, направлені на проведення підривної діяльності проти України, ОСОБА_8 прийняв участь у засіданні Севастопольської міської ради від 17 березня 2014 року та голосував за незаконне рішення № 7156 про підтримку рішення Верховної Ради АР Крим про незалежність Криму та створення так званої «Республіки Крим», а також про звернення до Російської Федерації з пропозицією про прийняття міста Севастополь до складу Російської Федерації в статусі міста федерального значення, а також, про перейменування Севастопольської міської ради у «Законодательное собрание города Севастополь».

У подальшому, ОСОБА_8 продовжив свою роботу в незаконно створеному органі «Законодательное собрания города Севастополь», чим забезпечила функціонування незаконно створеного представницького органу та сприяла представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України.

Створення та функціонування на території України представницького органу іноземної держави, у якому здійснював діяльність ОСОБА_8 , призвели до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим та міста Севастополь, забезпечили належне функціонування незаконно створених органів державної влади.

За цих умов, ОСОБА_13 висунуто обвинувачення у вчиненні умисних дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Водночас, згідно даних листа ГУ СБ України в АРК від 16 вересня 2023 року №76/5/28-6-15 слідує, що у ході заходів вжитих під час розшуку обвинуваченого, зокрема, під час проведення контррозвідувальних та оперативно-розшукових заходів, встановлено, що, за даними відкритого реєстру РФ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), громадянин України ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (номер спадкової справи - 32/2018, нотаріус ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

V. Джерела права і акти їх застосування

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 91. Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні

1. […] 4) обставини, які […] є підставою закриття кримінального провадження;

2. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Стаття 284. Закриття кримінального провадження […]

1. […] в разі, якщо:

5) помер […], обвинувачений, […], крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

7. […] Якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, […] частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, […], суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

10. За наявності підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої пунктом 5 частини першої цієї статті: […] 2) […] кримінальне провадження закривається, якщо […] не надійшло клопотання про непогодження із закриттям кримінального провадження.

VІ. Мотиви, з яких виходив Суд при постановленні ухвали

Суд щодо порушеного питання, дослідивши матеріали справи та доводи прокурора і захисника щодо потреби закриття кримінального провадження, зауважує таке.

З положень п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК слідує, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

При цьому, закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю особи, щодо якої здійснюється це провадження по суті означає припинення процесуальної діяльності щодо встановлення винуватості особи у вчиненні певного злочину та відмову держави від притягнення її до кримінальної відповідальності.

Припинення кримінального переслідування особи, яка померла, дозволяє уникнути надмірного витрачання ресурсів держави, адже продовження такого переслідування виключно заради формального визнання померлого винуватим у вчиненні злочину, як правило, не має жодного практичного сенсу (див. постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року в справі № 761/33482/16-к).

В цій ситуації, дані встановлені ГУ СБ України в АРК та наведені у листі від 16 вересня 2023 року №76/5/28-6-15, й котрі вказані прокурором, як передумова закриття кримінального провадження, засвідчують собою, у порядку ч. 2 ст. 91 КПК, обставини визначені п. 4 ч. 1 ст. 91 вказаного Кодексу щодо наявності дійсних підстав смерті обвинуваченого.

У т.ч. Суд враховує, що в РФ наявний відкритий реєстр РФ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). До нього потрапляють відомості про громадян, які після смерті залишили певну спадщину. Цей реєстр спадкових справ формується єдиний по РФ, що дає можливість отримати інформацію у будь-якому регіоні, у т.ч. щодо ТОТ України - АР Крим, у разі відкриття спадкової справи у наслідок смерті особи.

Витяг (фотокопія даних з реєстру) з спадкової справи №32/2018, наданий ГУ СБ України в АРК, вказує, щогромадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

При цьому, дані, які б вказували на те, що провадження є необхідним продовжити в цей час, для реабілітації померлого, ураховуючи позицію захисника висловлену у ході розгляду клопотання прокурора про закриття та відомості наявні у матеріалах самого судового провадження, відсутні.

Загалом з часу смерті особи по сьогодні клопотань передбачених п. 2 ч. 10 ст. 284 КПК (про реабілітацію) до суду не надійшло.

Тим самим, у справі є наявними та дійсними підстави для закриття провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

За таких обставин, беручи до уваги вказані правові норми та положення п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, Суд вважає, що кримінальне провадження підлягає закриттю саме з цих підстав із задоволенням відповідного клопотання прокурора з даного питання.

При цьому, таке рішення Суд, ураховуючи позиції ВС у справі № 761/33482/16-к не пов`язує із фактом установленості винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення описаного в акті, або ж з фактом його відсутності, адже в т.ч. у постанові від 18 травня 2020 року в справі № 639/2837/19 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду наголосила на тому, що дані про осіб, які містяться у процесуальних документах, складених слідчим або прокурором (обвинувальному акті), на відміну від вироку суду, містять тільки твердження сторони обвинувачення про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК), з викладенням обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні у відповідності з вимогами ст. 91, 92, 277, 291 КПК, а у постанові від 12 вересня 2022 року в справі № 203/241/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду вказала, щозакриття кримінального провадження жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

З цих підстав та керуючись статтями 284, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України Суд постановив:

кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 11 серпня 2017 року за № 0000015, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України, закрити на підставі пункту 5 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

С у д д і

ОСОБА_15