Справа № 302/1492/24
Провадження № 1-в/302/43/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.11.2024 р.с-ще Міжгір`я
Міжгірський районний суд Закарпатської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання провідного інспектора Хустського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про приведення вироку у відповідність до вимог Закону відповідно до частини другої статті 74 Кримінального кодексу України відносно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Колочава Міжгірського району Закарпатської області, який має середньо-спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 22.12.2023 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,
Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

09.10.2024 року до Міжгірського районного суду надійшло подання провідного інспектора Хустського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_5 про приведення вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2023 року у відповідність до вимог закону, відповідно до частини другої статті 74 КК України та вирішення питання про звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання. В обгрунтування подання інспектор посилається на ті обставини, що на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність, становив 2684 грн., відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 09 серпня 2024 року. Натомість, ОСОБА_4 своїми протиправними діями заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 1589,80 грн. та отже, вважає, що відбувалася декриміналізація діянь за ст.185 КК України, які пов`язані із протиправним таємним викраденням чужого майна, в розмірі не більшому, ніж двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який становить 2684,00 грн., у зв`язку з чим інспектор звертається до суду з даним поданням про приведення вироку у відповідність до вимог Закону відповідно до частини другої статті 74 Кримінального кодексу України відносно ОСОБА_4 .

Представник органу пробації, засуджений ОСОБА_4 , прокурор в судове засідання не з`явилися, про день та час були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду подали заяви, в яких просили подання задовольнити та розглянути справу за їх відсутності, просять подання задовольнити за наведеними у ньому підставами.

Відповідно до вимог ст.539 ч.5 КПК України судове засідання проведено без участі сторін.

Дослідивши матеріали подання, ознайомившись з матеріалами особої справи відносно ОСОБА_4 за № 34/2024, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року (далі Закон №3886-ІХ).

Даним Законом №3886-ІХ внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та викладено статтю 51 КУпАП в новій редакції, якою визначено адміністративну відповідальність за вчинення дрібної крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (станом на 2023 рік від 671 до 2684 грн.).

Вказане свідчить про збільшення порогу кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, передбаченої ст.185 КК України.

Неоподаткований мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17,00 гривень, встановлена п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в інших законах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV ПК України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 01.01.2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2684 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.01.2021 по справі №0306/7567/12 (провадження №13-73кс19) зазначила, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені, чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.

Дана позиція також узгоджується з позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21, згідно якої, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП. Як наслідок, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК України.

Як вбачається з ч.1 ст.74 КК України звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст.536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання.

Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом.

Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч.2 ст.74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 КПК України.

Згідно з п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього на підставі ч.1 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду від 22.12.2023 року набрав законної сили 23 січня 2024.

Згідно вищевказаного вироку, ОСОБА_4 вчинив крадіжку 15.10.2023 на загальну суму 1589,80 грн., що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2684,00 грн.), що може бути лише підставою адміністративної відповідальності.

Таким чином, враховуючи вищенаведене на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року і яким декриміналізовано вчинене ним діяння (викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати), а тому ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого Законом усунена, суд вважає, що подання органу пробації є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.107 ч.4, ст.537 ч.1 п.13, ст.539 ч.2 п.2 та ч.5 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, ст.5, ст.74 ч.2 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Подання провідного інспектора Хустського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_6 щодо вирішення питання про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити на підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від покарання, призначеного вироком Мукачівського міськрайонного судуЗакарпатської област від 22.12.2023 року, у зв`язку з усуненням Законом караності діяння, за вчинення якого його було засуджено.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів із дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_7