Справа № 481/1170/24
Провадж.№ 1-кс/481/421/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2024 року м. Новий Буг

Слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , слідчої - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області в режимі відеоконференції з використанням апаратно - програмного комплексу VKZ клопотання слідчої СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погодженого з прокурором спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Березанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, військовослужбоця військової частини НОМЕР_1 , з повною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно викладеному у клопотанні старшої слідчої СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000368 від 09.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

В клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, яке було вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_6 , 11.03.2024 призваний за мобілізацією згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", відправлений до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_2 .

Відтак, з моменту відправлення ОСОБА_6 у військову частину НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

В подальшому наказом №130 від 07.05.2024 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду стрільця снайпера військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до ст. 68 Конституції України ОСОБА_6 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Однак, діючи на порушення вимог вищезазначених нормативних актів, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

08.07.2024 близько 22:00 год., солдат ОСОБА_6 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , зустрів раніше знайому місцеву мешканку малолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та розпочав з нею розмову в ході якої запропонував останній пройти до будинку АДРЕСА_2 для продовження розмови, на що ОСОБА_7 погодилась.

Так, прийшовши до вищевказаного будинку ОСОБА_6 завів малолітню ОСОБА_7 до кімнати та продовжив з останньою спілкуватись. Приблизно о 23:00 год. 08.07.2024, під час спілкування з ОСОБА_7 у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням у тіло ОСОБА_7 , яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням власних геніталій.

Далі, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 являється малолітньою особою та не досягла віку чотирнадцяти років, враховуючи її зовнішній вигляд та малолітній вік, тобто усвідомлюючи те, що остання не досягла статевої зрілості, не може об`єктивно сприймати те, що відбувається навколо неї, та в силу свого малолітнього віку не зможе чинити опір, підійшов до ОСОБА_7 , яка в той момент сиділа на дивані, зняв з себе та ОСОБА_7 одяг, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, вчинив з нею дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням з використанням власних геніталій в тіло малолітньої ОСОБА_7 , яка не досягла чотирнадцятирічного віку.

09.07.2024 ОСОБА_6 о 15 год. 45 хв. затримано в порядку ст. 208 КПК України та 09.07.2024 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Згідно рапорту інспектора чергового ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 зафіксовано повідомлення від 09.07.2024 о 00 год. 28 хв. зі служби 102 від заявниці ОСОБА_9 про зникнення малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Володимирівка Баштанського (бувшого Казанківського) району Миколаївської області.

Зі змісту рапорту інспектора чергового ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 зафіксовано повідомлення від 09.07.2024 о 07 год. 29 хв. за повідомленням ОСОБА_10 про згвалтування його малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканцем с. Володимирівка Баштанського (Казанківського ) району Миколаївської області ОСОБА_11 .

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопррушення від 09.07.2024р. ОСОБА_10 просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 мешканця с. Володимирівка Баштанського району Миколаївської області, який в ніч на 09.07.2024р. вчинив дії сексуального характеру пов`язані з вагінальним проникненням в тіло малолітньої доньки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуваючи в будинку по АДРЕСА_1 .

Зі змісту протоколу огляду місця події від 09.07.2024 проведеного невідкладно за правилами обшуку на території домоволодіння АДРЕСА_2 було виявлено та вилученого: простирадло зі слідами РБК; зріз фрагменту оббивки з крісла зі слідами РБК; два недопалки; рюкзак військового зразку з надписом «Буба»; фрагмент волосся з подушки.

За письмовими свідченнями свідка ОСОБА_10 наданими 09.07.2024 р. вбачається, що він має доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від першого шлюбу, яка проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 . 08.07.2024 близько о 20.30 год. до нього додому за адресою: АДРЕСА_2 приїхала на велосипеді ОСОБА_12 та привіталась, крім цього попрохала надати грошові кошти в сумі 100 грн., на морозиво але він дав їй 70 грн., та повідомив що більше грошей дати не можу оскільки більше немав. Взявши грошові кошти, його донька повідомила що буде їхати додому та у веселому настрої вона поїхала. На той час на вулиці було видно. Також додам, що відстань між його місцем проживання та доньки близько 1 км. 08.07.2024 о 21:52 год. йому зателефонувала колишня жінка ОСОБА_13 та запитала в нього: Чи не було внього ОСОБА_12 , на що він розповів про зустріч із донькою. Жінка повідомила йому, що ОСОБА_12 немає вдома та вона хвилюється. Потім він вирішив йти та самостійно шукати свою доньку, в першу чергу він пішов на дитячий майданчик, обстежив околиці річки в с. Володимирівка, заходив до ОСОБА_14 та запитував чи не бачили доньку, але вони не бачили, потім він зайшов до місця проживання доньки ОСОБА_12 поцікавитись чи не прийшла вона додому. Після того, як він зрозумів, що самостійно не зможе знайти доньки, яка ніколи самостійно не зникала, то в його присутності колишня жінка зателефонувала на спеціальну лінію 102 та повідомила що донька безвісти зникла та не виходить на зв?язок. В подальшому приїхали працівники поліції та вони всі разом робили обстеження с. Володимирівка Баштанського району Миколаївської області, та пошуки були марними. На ранок 09.07.2024 близько 05.30 год. він попрямував у напрямку кладовища, яке розташоване трохи вище центру села, де побачив на відстані 100 м. від себе свою доньку ОСОБА_12 на велосипеді, яку він почав кликати, але вона почувши його почала втікати на велосипелі. Він почав її наздоганяти, а коли наздогнав, то побачив, що донька перебувала у шоковому стані, волосся розкуйовджене, одяг брудний, тіло брудне, в області ніг (в області ближче до статевих органів спереду та ззаду) спостерігалась кров, а саме речовина червоного кольору. На його запитання, донька відповіла що її згвалтував ОСОБА_15 .

За наданими письмовими поясненнями судово медичного експерта філії №1 Баштанського міжрайонного відділення СМЕ - ОСОБА_16 наданими під час допиту 09.07.2024 року в якості свідка, вбачається, що 09.07.2024 біля 11:30 год. він здійснив огляд малолітньої ОСОБА_17 2012 р.н., в результаті чого встановлено, що в останньої маються два старих (більш чим 15 діб) розрива дівочої пліви.

За письмовими свідченнями малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , 2012 р.н. наданими 09.07.2024, вбачається, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_3 . В ніч з 08.07.2024 на 09.07.2024р. між нею та ОСОБА_11 в будинку по АДРЕСА_1 відбувся статевий акт у кількості трьох разів. ОСОБА_18 до неї фізичну силу не застосовував. Вранці 09.07.2024р. вона з домоволодіння ОСОБА_19 пішла додому.

Відповідно викладеному в протоколі допиту підозрюваного від 09.07.2024, ОСОБА_6 повідомив, що в ніч з 08.07.2024 на 09.07.2024р. дійсно між ним та ОСОБА_7 відбувся статевий акт, проти якого малолітня не заперечувала.

В судовому засіданні слідча та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити. Вважають, що для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлено нижкою ризиків, які передбачені п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує за вчинений злочин; незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки малолітня потерпіла та свідоки проживають в одному селі з підозрюваним, який може умовляти або залякувати, а також здійснювати тиск; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний повідомив суду, що визнає факт статевих відносин з малолітньою ОСОБА_7 , яка також бажала цих відносин. Розуміє, що вчинив протиправні дії та готовий нести покарання.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки вважає, що ризики не підтверджені та не обгрунтовані. Просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1, п. 1,3,5 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, серед іншого, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема передбачені ст.178 КПК України (вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст.194 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Згідно вимог ст.9 КПК України, суд, слідчий суддя приймає до уваги висновки викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема у рішенні «Іліков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінці ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України доведено наданими та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та поясненнями підозрюваного.

З пояснень учасників справи та матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що ОСОБА_6 був зараховий до списків особового складу військової частини та призначено на посаду стрільця снайпера військової частини НОМЕР_1 , який залишив свою військову частину, раніше судимий, але в силу ст. 89 КК України визнаний таким, що не має судомості, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено пакарання від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі, постійного місця проживання не має, як і не має міцних соціальних зв`язків, сільською радою характеризується як безвідповідальна особа.

При цьому, на думку слідчого судді, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється як поведінкою підозрюваного, про що свідчить не лише самовільне залишення ним війсьокої частини, але й обізнаність про малолітній вік потерпілої та і тяжкість покарання, яке йому загрожує за вчинення особливо тяжкого злочину, в якому він підорюється, а тому з метою уникнення від відповідальності може безперешкодно покинути місце свого проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик незаконного впливу на малолітню потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні, є реальним та знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки як малолітня потерпіла так і свідки проживають в селі Володимирівка, де винаймає житло підозрюваний, що може призвести до залякувань, умовлянь або зміни свідчень.

Сімейний положення підозрюваного ОСОБА_6 , свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків з особами, що заслуговують на повагу та довіру, оскільки не стало стримуючим чинником поведінки у відносинах з малолітньою потерпілою.

В судовому засіданні не здобуто на не надано стороною захисту доказів, які б могли бути підставою для застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому клопотання сторони захисту про обрання менш суворого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, враховуючи обгрунтованість пред`явленої підозри, особу підозрюваного, його вік, сімейний та майновий стан, відсутність законних джерел для існування та постійного місця проживання, беручи до уваги його психологічні особливості, слідчий суддя вважає, що запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам можливо лише шляхом застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який встановлюється строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування та не зможуть запобігти вище перерахованим ризикам.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Строк дії ухвали закінчується 06 вересня 2024 року о 15 год. 45 хв..

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , про обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання - відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 12.07.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_20