ЄУН справи: 336/9765/21
Номер провадження: 1-кп/336/203/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0001326 від 21.08.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Долинка, Гуляйпільського району, Запорізької області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, працюючого в АТ «Мотор Січ», одруженого, маючого на утримані малолітню дитину 2018 року народження зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

20.08.2021, приблизно о 20 годині 05 хвилин, водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Nissan Maxima» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по вул. Ігоря Сікорського в напрямку вул. Полякова. В цей же час, у зустрічному водію ОСОБА_4 напрямку, по проїзній частині вул. І.Сікорського, в темну пори доби, без освітлення, рухався мопед без реєстраційного номеру, під керуванням водія ОСОБА_7 , який не мав посвідчення водія на право керувати транспортним засобом відповідної категорії - А1.

Під час руху водій ОСОБА_4 наближаючись до Т-образного нерегульованого перехрестя вул. І. Сікорського та вул. Полякова, перед зміною напрямку свого руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, а також не надавши дорогу мопеду під керуванням водія ОСОБА_8 , що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному йому напрямку прямо, змінив напрямок свого руху вліво з метою виконати маневр лівого повороту на вул. Полякова, в наслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де передньою частиною керованого автомобіля скоїв зіткнення з вказаним мопедом.

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 10.1, 10.5, 16.13 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

??п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

??п. 10.5. Поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч.

- п. 16.13. Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.л.10.1, 10.5, 16.13 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» N? CE-19/108-21/11287-ІТ від 30.09.2021, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв?язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда ОСОБА_8 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні.

Згідно висновку судової медичної експертизи N? 1667п від 11.10.2021, закрита тупа травма правої нижньої кінцівки: багатоуламковий перелом середньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням дистального уламка, медіальної кісточки зі зміщенням, рана м?яких тканин правого колінного суглобу у ОСОБА_8 кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Закрита тупа травма голови, обличчя та шиї: перелом остистого відростка третього шийного хребця без зміщення кісткових уламків; перелом правого суглобового відростка тіла С6 справа з розповсюдженням лінії перелома на остистий відросток; перелом правого суглобового відростка тіла С7 справа з розповсюдженням лінії перелома на остистий відросток; забійно-рвана рана лівого вуха, множинні садна м?яких тканин обличчя у ОСОБА_8 кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Закрита тупа травма грудної клітини: перелом остистих відростків Th2 Th3 Th4 Th6 Th7 зі зміщенням, контузія в субплевральних задніх відділах сегментів S1 правої легені, S1/S2 лівої легені, в субплевральних відділах сегментів S6 S9 $10 у ОСОБА_8 кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупих предметів. Можливість виникнення виявлених тілесних ушкоджень в умовах дорожньо-транспортної пригоди, не виключається.

Частини статті Кримінального кодексу України, які передбачають кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Стаття 286 Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами.

1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, -

карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

2. Ті самі діяння, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, -

караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Будучи допитаним у судовому засіданні ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, а саме вказав, що 20.08.2021 року їхав на автомобілі «Nissan Maxima» по вулиці ОСОБА_9 , Т- образному перехресті повернув вліво не помітивши потерпілого, який рухався на скутері. В цей час на вулиці було темно, дорога не освітлювалась. Після зіткнення викликав швидку потерпілому. З потерпілим весь час спілкувався, намагався відшкодувати шкоду, купував ліки, стверджує, що під час досудового розслідування потерпілий не мав до нього претензій, у заявку з відшкодуванням ним матеріальної шкоди у повному розмірі.

Просив його суворо не карати, щиро розкаявся у вчиненому.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_8 жодного разу у судове засідання не з`явився, повістки направлені судом за місцем його проживання повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно інформації наданою Прикордонною службою України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перетнув державний кордон у пункті пропуску Рава-Руська 01.06.2022 року- виїзд, дані про в`їзд на територію України відсутні. (т.1, а.с. 158).

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. Заперечень не заявлено.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, висновками експертів, протоколами слідчих експериментів та протоколом огляду місця події, постановою про визнання речових доказів, довідкою про витрати на проведення експертизи та ін.

Вина обвинуваченого повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення злочину за викладених у обвинувальному акті обставин та письмовими доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 20.08.2021 року, перехрестя вул. Ігоря Сікорського та Полякова, проведеного слідчим СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 та схемою до нього та фототаблицею ( а.с. 198-207);

-висновком судово-медичного експерта № 1667ц від 27.08.2021 року згідно якого, тупа травма правої нижньої кінцівки: багатоуламковий перелом середньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням дистального уламка, медіальної кісточки зі зміщенням, рана м?яких тканин правого колінного суглобу у ОСОБА_8 кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Закрита тупа травма голови, обличчя та шиї: перелом остистого відростка третього шийного хребця без зміщення кісткових уламків; перелом правого суглобового відростка тіла С6 справа з розповсюдженням лінії перелома на остистий відросток; перелом правого суглобового відростка тіла С7 справа з розповсюдженням лінії перелома на остистий відросток; забійно-рвана рана лівого вуха, множинні садна м?яких тканин обличчя у ОСОБА_8 кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Закрита тупа травма грудної клітини: перелом остистих відростків Th2 Th3 Th4 Th6 Th7 зі зміщенням, контузія в субплевральних задніх відділах сегментів S1 правої легені, S1/S2 лівої легені, в субплевральних відділах сегментів S6 S9 $10 у ОСОБА_8 кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупих предметів. Можливість виникнення виявлених тілесних ушкоджень в умовах дорожньо-транспортної пригоди, не виключається ( а.с. 211-125);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15.09.2021 року за участі свідка ОСОБА_11 (а.с. 217-219);

-протоколом додаткового огляду місця події від 15.09.2021 року за участі ОСОБА_4 (а.с. 220-225);

-висновком інженерно-транспортного експерта № СЕ-19/108-21/11287-ІТ згідно якого в даній дорожньо-транспортній ситуації, з урахуванням наданих вихідних даних, водій автомобіля Nissan Maxima» д.н.р НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог ли. 10.1,10.4, 10.5, 12.2, 16.13 1 правил дорожнього руху; в даній дорожньо-транспортній ситуації, з урахуванням наданих вихідних даних, водій мопеда без реєстраційного номера ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 12.2, 12.3, 19.1б) Правил дорожнього руху. В діях водія автомобіля «Nissan Maxima» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_12 невідповідностей вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху України не вбачається, проте вбачаються невідповідності вимогам пл. 10.1, 10.4, 10.5, 16.13 Правил дорожнього руху. Невідповідність дій водія ОСОБА_12 вимогам пп. 10.1, 10.5, 16.13 Правил дорожнього руху знаходиться в причинному зв?язку з подією даної ДТП. В діях водія мопеда водія ОСОБА_8 невідповідностей вимогам п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху не вбачається, проте вбачаються невідповідності вимогам п. 19.16 Правил дорожнього руху, що не знаходиться в причинному зв?язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення автомобіля «Nissan Maxima» реєстраційний номер НОМЕР_1 з мопедом, залежала від виконання водієм ОСОБА_4 вимог п. 10.1, 10.5, 16.13 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації, водій ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій, то суд виходить з такого.

Незважаючи на неоспорювання обвинуваченим своєї винуватості, обов`язок відносно правильної кримінально-правової кваліфікації його дій покладається на суд.

Перевіривши правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , суд прийшов до висновку, що його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вищевказані порушення вимог Правил дорожнього руху, допущені водієм ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Мотиви призначення покарання.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

У судових дебатах прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Стосовно цивільного позову просила задовольнити частково.

Представник потерпілого у судових дебатах просив призначити покарання на розсуд суду, а цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Захисник у судових дебатах просив призначити обвинуваченому мінімальне покарання, а цивільний позов залишити без розгляду (відмовити в задоволенні), посилаючись на те, що шкода була відшкодована в повному обсязі.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Так, суд враховує, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, що згідно ст. 66 КК України пом`якшує йому покарання.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого необережного злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (щире каяття, визнання вини у повному обсязі, особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Разом з тим, враховуючи зазначені вище відомості, які характеризують особу обвинуваченого, встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, тобто наявні підстави для застосування ст.75 КК України.

Згідно ст.76 КК України на ОСОБА_4 мають бути покладені обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні.

Вирішуючи заявлений позивачем ОСОБА_8 позов до ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 10064,79 грн. та моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн., суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від відшкодування якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, стаття 1166 ЦК України встановлює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин. У деліктних зобов`язаннях діє принцип відповідальності за вину. Тобто, деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.

В судовому засіданні встановлено, що шкода спричинена ОСОБА_8 і цивільним відповідачем завдання шкоди не заперечується.

Щодо розміру шкоди суд виходить з наступного.

Так зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_8 просить стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 10064,79 грн. На підтвердження понесення витрат у вищевказаному розмірі надає квитанції про придбання ліків (а.с.58-60). Між тим, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження, що саме ці ліки були йому призначені. Отже понесення ОСОБА_8 витрат у вищевказаному розмірі не доведено у суді.

Доводи відповідача про відшкодування шкоди позивачу шляхом придбання останньому ліків, судом також не приймаються, оскільки з квитанцій долучених до матеріалів справи про придбання ліків, не зрозуміло що це за ліки та кому вони були призначені, передані. Квитанції про придбання винограду, арахісу, родзинок та ін. (т.2,а.с.71). надані відповідачем не свідчать про відшкодування шкоди позивачу.

Щодо моральної шкоди.

Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК України при визначені розміру компенсації моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд враховує характер та обсяг душевних та психічних страждань позивача, який важко недооцінити, характер немайнових втрат, обставини описані вище, ступінь вини обвинуваченого, при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями обвинуваченого у розмірі 10 000,00 гривень.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів у провадженні вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню у дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 4805,36 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Скасувати арешт на автомобіль марки Nissan Maxima» д.н.р НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 та який був накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.08.2021 року.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомо, місце проживання: АДРЕСА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.08.2021 року на автомобіль марки Nissan Maxima» д.н.р НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 - скасувати.

Речові докази: автомобіль марки автомобіль марки Nissan Maxima» д.н.р НОМЕР_1 , який був переданий на зберігання ОСОБА_4 - залишити у володінні останнього.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 4805,36 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1