Справа № 487/6460/24
Провадження № 1-кс/487/4199/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001198 від 25.07.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, лейтенант поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001198 від 25.07.2024 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , без визначеного розміру застави.

У клопотанні слідчий посилається на обґрунтованість підозри за ч.2 ст. 156 КК України та наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, на думку слідчого, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Оскільки підозрюваний може бути обізнаним про місце проживання малолітніх осіб та свідків, він може негативно впливати на останніх, шляхом фізичного або психологічного впливу змусити їх відмовитися від наданих показань. Крім того, підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, та, виходячи з характеру кримінального правопорушення, є підстави вважати, що він може вчинити нове кримінальне правопорушення. Оскільки кримінальне правопорушення вчинено відносно малолітніх, слідчий вважає, що є підстави не визначати розмір застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 без визначеного розміру застави, наполягала на його задоволенні.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, заперечуючи свою причетність до подій, зазначених у повідомленні про підозру, вважає, що потерпілі могли сплутати його з іншою особою.

Захисник підзорюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри, враховуючи дані про особу підозрюваного, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом встановлено, що слідчим відділом Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001198 від 25.07.2024 за ч.2 ст.156 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.07.2024 близько 15:00 год, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував поблизу паркану магазину, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де побачив малолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які грались поблизу вказаного місця, після чого у останнього виник умисел на вчинення розпусних дій відносно вказаних малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розуміючі, що вони є малолітніми, використовуючи їх безпорадний стан, оскільки вони не могли правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з ними розпусних сексуальних дій через свій вік, вчинив розпусні дії, які виразились в непристойному оголенні свого статевого органу та вчиненні акту онанізму у присутності малолітніх ОСОБА_7 та НіколаєвоїА.В.

Крім того, 24.07.2024 близько 19:00 год, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим ОСОБА_5 перебува на паркані кладовища, яке розташоване в мікрорайоні Велика Корениха міста Миколаєва, де побачив малолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які в цей час проїжджали на велосипедах поблизу вказаного місця, після чого у останнього виник умисел на вчинення розпусних дій відносно вказаних ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 .

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , розуміючі, що вони є малолітніми, використовуючи їх безпорадний стан, оскільки вони не могли правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з ними розпусних сексуальних дій через свій вік, вчинив розпусні дії, які виразились в непристойному оголенні свого статевого органу та вчиненні акту онанізму у присутності малолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12

25.07.2024 за підозрою у вчиненні злочину затримано ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 26.07.2024 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, тобто в умисному вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження та були досліджені в судовому засіданні, а саме: в протоколах прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; протоколах допиту малолітніх потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та протоколах пред`явлення їм ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками; протоколах допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 ; протоколах пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками свідкам ОСОБА_9 , ОСОБА_14 .

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Санкцією ч. 2 ст. 156 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 156 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 злочину, даних щодо особи підозрюваного, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України: підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих і свідків у цьому кримінальному провадженні. Слідчий суддя бере до уваги, що потерпілими у кримінальному провадженні є малолітні, тобто вразлива категорія осіб, які також проживають в одному мікрорайоні міста з підозрюваним. Серед свідків кримінального правопорушення також є малолітні особи. Також слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на потерпілих і свідків, оскільки, не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, наявна вірогідність, що ОСОБА_5 , який офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, а також, враховуючи характер кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 156 КК України, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При розгляді даного клопотання, крім наявності вищенаведених ризиків, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, слідчий суддя також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного, який народився в 1985 році, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів не перебуває; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який неодружений, утриманців не має, проживає за місцем реєстрації в АДРЕСА_2 разом з жінкою без реєстрації шлюбу та її неповнолітньою донькою. Підозрюваний ОСОБА_5 має середню освіту, офіційно не працює, джерелом доходів зазначає кошти від ремонту техніки на дому; повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не отримував; відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, з огляду на обставини кримінального провадження, характер та спосіб вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя вважає необхідним при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити останньому заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, яка буде співмірною з існуючими у кримінальному провадженні ризиками, та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому при визначенні такого розміру застави суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим фактором, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також обставини кримінального правопорушення, наведені ризики.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" до 22.09.2024 включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, тобто з міста Миколаєва, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілими і свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 29.07.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1