Справа № 464/2512/24
пр.№ 1-кп/464/398/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2024 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сокаль Львівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який неодружений, не працює, згідно зі ст. 89 КК судимості не має, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_6 , незважаючи на введення та дію на території України відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 правового режиму воєнного стану та продовження строку дії такого, 09.04.2024 приблизно о 12:55 год., перебуваючи в салоні маршрутного таксі №882 сполученням Новий Розділ Львів, за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, підійшов до водійського сидіння та намагався відкрито заволодіти грошовими коштами у сумі 1140 грн., які знаходились поруч в водійським сидінням та належали потерпілому ОСОБА_7 , взявши їх до своєї правої руки. Помітивши вказані дії, потерпілий мав намір зупинити протиправні дії ОСОБА_5 , однак останній, маючи умисел на закінчення своїх протиправних дій щодо відкритого викрадення чужого майна, наніс два удари кулаком своєї правої руки в обличчя потерпілого, чим спричинив йому фізичний біль, проте свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений свідком ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні винуватість у вчиненому визнав та повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті щодо вчинення ним 09.04.2024 у маршрутному таксі АДРЕСА_3 закінченого замаху на відкрите викрадення грошових коштів в сумі 1140 грн., що належали потерпілому ОСОБА_7 . Вважає, що вчинив кримінальне правопорушення, оскільки перед тим вживав алкогольні напої та перебував у стані сп`яніння. Попросив вибачення у потерпілого та у вчиненому щиро розкаявся. Просив суд призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, та зазначив, що має намір проходити службу у лавах ЗСУ.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні надав показання про те, на 09.04.2024 у м. Бібрка Львівської області в маршрутне таксі під його керуванням зайшло двоє пасажирів: дівчина та хлопець, як пізніше стало відомо, що це був обвинувачений ОСОБА_6 . Останній можливо перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вказані пасажири вартість проїзду сплатили не в повному обсязі. На кінцевій зупинці ОСОБА_6 , дочекавшись виходу з маршрутного таксі інших пасажирів, вихопив кошти, що знаходились в салоні поруч з місцем водія. Потерпілий в свою чергу схопив обвинуваченого за одяг, проте останній наніс йому два удари в обличчя, у зв`язку з чим відпустив його та двері маршрутного таксі зачинити не встиг. Однак чоловік, який знаходився позаду, зупинив ОСОБА_5 , повалив його на капот та скрутив руки. В подальшому, потерпілий здійснив виклик поліції. Також зазначив, що обвинувачений попросив у нього вибачення та претензій до нього не має, оскільки кошти йому повернуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, щодо речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися. Наслідки визначення саме такого обсягу доказів, що підлягають дослідженню, учасникам судового провадження роз`яснені.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України є правильною, оскільки останній вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , судом враховано те, що останнім вчинено тяжкий злочин, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що є обставинами які пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, на медичних обліках не перебуває, у 2023 році проходив курс реабілітації та соціальної адаптації від алкогольної залежності, за місцем проживання скарг щодо нього не надходило, згідно зі ст. 89 КК України судимості не має.

Суд дійшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованої йому статті КК України.

Вищевказане покараннявідповідатиме загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, положенням ст. 68 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого ч. 1 ст. 69 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а також ст. 75 КК України та призначення покарання з випробуванням, не встановлено.

Питання речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження необхідно вирішити відповідно до положень КПК України.

Запобіжний захід у виді застави до набрання вироком законної сили слід залишити без зміни.

У строк відбування покарання ОСОБА_9 необхідно зарахувати період перебування під вартою з 09.04.2024 по 29.04.2024.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк шість років вісім місяців.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 у виді застави, до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з часу набрання вироком законної сили та звернення такого до виконання.

Зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання період перебування під вартою з 11.04.2024 по 29.04.2024.

Речові докази у справі, а саме:

-12 купюр номіналом 5 грн., 2 купюри номіналом 10 грн., 38 купюр номіналом 20 грн., 6 купюр номіналом 50 грн., загальною сумою 1140 грн., які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП У Львівській області, повернути потерпілому ОСОБА_7 та арешт такого майна, накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 11.04.2024, скасувати;

-оптичні диски з відеозаписами, які долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити у таких матеріалах.

Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_10 внесену за ОСОБА_5 29.04.2024 відповідно до ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 11.04.2024 заставу в розмірі 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, що знаходиться на рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_11