УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/11452/24

Провадження №1-кс/712/4795/24

27.09.2024 м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000066 від 15.08.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, освіта вища, обіймає посаду старшого оперуповноваженого в ОВС відділу міграційної поліції ГУНП в Черкаській області, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особою з інвалідністю будь-якої групи не є, є учасником бойових дій, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваний у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст. 263 КК України,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000066 від 15.08.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000066 від 15.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи працівником правоохоронного органу та представником влади, обіймаючи посаду у Національній поліції України, що передбачає його обов`язок щодо виявлення та припинення кримінальних правопорушень, в тому числі, пов`язаних із незаконним обігом зброї, боєприпасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, діючи всупереч посадовим обов`язкам та чинному законодавству, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 14.08.2024 вступив у злочинну змову зі своїм безпосереднім керівником заступником начальника відділу міграційної поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 , після чого діючи із ним спільно, з мотивів підвищення показників службової діяльності у сфері розкриття злочинів, пов`язаних із незаконним обігом зброї, боєприпасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв та отримання за це преференцій від керівництва, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, вирішили вчинити кримінальне правопорушення носіння, зберігання, придбання, передачу вибухової речовини та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

З цією метою, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 заздалегідь домовилися про спільне вчинення вказаного кримінального правопорушення, яке полягало у необхідності придбати, носити (транспортувати у транспортному засобі), зберігати та передати вибухову речовину корпус гранати РГ-42 та вибуховий пристрій запал типу УЗРГМ громадянину ОСОБА_9 , після чого схилити його до подальшої передачі цих предметів місцевим мешканцям Черкаського району Черкаської області для документування нібито протиправної діяльності у сфері незаконного обігу зброї, боєприпасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв.

У зв`язку з цим, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 дійшли згоди про виконання кожним із них обов`язкових елементів вчинення протиправних дій, які полягали у тому, щоб ОСОБА_4 придбав, носив (транспортував у транспортному засобі) та зберігав у обраному ним місці вибухову речовину корпус гранати РГ-42 та вибуховий пристрій запал типу УЗРГМ, після чого, спільно із ОСОБА_8 носив (транспортував у транспортному засобі) та передав ОСОБА_9 зазначені засоби.

Як зазначено у клопотанні, на виконання спільного злочинного задуму, у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, але не пізніше 14.08.2024, ОСОБА_4 придбав вибухову речовину корпус гранати РГ-42 та вибуховий пристрій запал типу УЗРГМ, після чого 14.08.2024 перевіз їх у автомобілі Рено Дастер білого кольору до АДРЕСА_3 , де заховав та залишив на зберігання у визначеному ним місці, на безхазяйній території, яка розташована на західній околиці АДРЕСА_3 .

У період з 21.08.2024 по 25.09.2024 ОСОБА_4 періодично контактував із ОСОБА_9 та надавав йому вказівки щодо подальших дій із вказаною вибуховою речовиною корпусом гранати РГ-42 та вибуховим пристроєм запалом типу УЗРГМ, після того, як передасть йому їх.

Разом з тим, як зазначено в клопотанні, ОСОБА_4 , діючи з відома та сприяння ОСОБА_8 , повідомив ОСОБА_9 , що об?єктом їх документування є місцевий громадянин ОСОБА_10 , якому потрібно будь-що передати придбані ОСОБА_4 корпус гранати та запал, а також якого необхідно схилити до збуту цих предметів особі, на яку вони вкажуть.

Також у клопотанні вказано, що з метою належного документування вказаної нібито незаконної діяльності ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 забезпечили внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування у кримінальному провадження №0000411 від 18.09.2024 щодо ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 263 КК України.

Після цього, 25.09.2024 близько 10 год 30 хв ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи спільно та умисно, на виконання свого злочинного задуму, з метою штучного створення видимості розкриття кримінального правопорушення, яке не могло відбутись без їх активних злочинних дій, прибули на автомобілі Рено Дастер державний номерний знак НОМЕР_1 до безхазяйної території, яка розташована на західній околиці АДРЕСА_3 , де 14.08.2024 ОСОБА_4 залишив на зберігання вибухову речовину корпус гранати РГ-42 та вибуховий пристрій запал типу УЗРГМ.

Як зазначено у клопотанні, перебуваючи там, ОСОБА_4 помістив вказані вибухову речовину корпус гранати РГ-42 та вибуховий пристрій запал типу УЗРГМ до автомобіля Рено Дастер державний номерний знак НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_8 перевезли їх у автомобілі Рено Дастер державний номерний знак НОМЕР_1 до будівлі за адресою: АДРЕСА_3 .

За вказаною адресою, як зазначено в клопотанні, близько 10 год 45 хв ОСОБА_4 та ОСОБА_8 передали вказані вибухову речовину корпус гранати РГ-42 та вибуховий пристрій запал типу УЗРГМ ОСОБА_9 , для того, щоб той близько 12 год

00 хв зустрівся із ОСОБА_12 та передав йому їх. Після цього, згідно із вказівками ОСОБА_4 , ОСОБА_9 необхідно буде схилити ОСОБА_11 до збуту цих предметів третій особі, яка за словами ОСОБА_4 є їх закупним.

26 вересня 2024 року о 10 год 47 хв ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було затримано на місці вчинення кримінального правопорушення після передачі ОСОБА_9

зазначених вище предметів.

Тоді ж, в ході огляду місця події ОСОБА_9 було добровільно видано вказані вибухову речовину корпус гранати РГ-42 та вибуховий пристрій запал типу УЗРГМ, які у подальшому було вилучено.

Відповідно до довідок від 25.09.2024 про категорію вибухонебезпечності

виявлених вибухових матеріалів №№ 368, 369 та акта перевірки об?єкта на наявність вибухових матеріалів № 456 від 25.09.2024, що видані відділом вибухотехнічної служби ГУНП в Черкаській області, виявлені в ході огляду місця події предмети є корпусом гранати РГ-42, тобто вибуховою речовиною та запалом типу УЗРГМ, тобто вибуховим пристроєм.

26 вересня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, носінні та зберіганні вибухової речовини і вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у носінні та передачі вибухової речовини і вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, вчиненими групою осіб за попередньою змовою між собою.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме: протоколом прийняття заяви про злочин від 14.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 19.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 25.09.2024; протоколом огляду місця події від 25.09.2024; матеріалами виконаних доручень слідчого/прокурора; та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Як зазначено у клопотанні, відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, користуючись зв`язками, здобутими за час проходження служби у Національній поліції України, може особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду, через прохання чи погрози, або іншим шляхом знищити, приховати або спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також речі та документи, які містять інформацію щодо вчиненого кримінального правопорушення, що також свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що протиправна діяльність підозрюваного була викрита за активного сприяння заявника ОСОБА_9 , який у той же час є основним свідком сторони обвинувачення, і який надав викривальні показання щодо вчиненого ОСОБА_4 та ОСОБА_8 злочину та приймав безпосередню участь у проведенні комплексу слідчих (розшукових) дій щодо документування їх злочинної діяльності.

Окрім цього, незаконна діяльність ОСОБА_4 та ОСОБА_8 була відображена у матеріалах кримінального провадження №0000411 від 18.09.2024 щодо ОСОБА_11 за ч.1 ст.263 КК України, які вони намагатимуться знищити.

Враховуючи викладене, перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 може незаконно впливати на заявника шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою примушування його до надання завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, а також намагатиметься незаконно знищити документи, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судового розгляду в цілому.

Ризик перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню може виразитися у створенні підозрюваними штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа співслужбовців та мешканців м. Городище, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих підозрюваним захисних версій.

Посилаючись на неможливість застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваним, а його вік, стан здоров`я, сiмейний стан не перешкоджають перебувати під вартою, слідчий за погодженням з прокурором звернувся з даним клопотанням до суду.

У судовому засіданні прокурор на задоволенні клопотання наполягав повністю з підстав, викладених у клопотанні, вказавши, що характер та обставини вчиненого підозрюваним правопорушення характеризують його як особу, що не має достатніх моральних цінностей, схильну до вчинення кримінальних правопорушень. Окрім цього, обставини придбання, транспортування, зберігання та передачі ОСОБА_4 елементів бойової гранати свідчать про те, що він ставить перед собою у пріоритеті досягнення результатів службової діяльності вище, аніж забезпечення основоположних прав та свобод людини та загальнонаціональних цінностей суспільства, тощо. Це ж дає підстави вважати, що, підозрюваний, перебуваючи на свободі, може вчинити інші кримінальні правопорушення, аналогічного характеру, у сфері незаконного обігу зброї чи боєприпасів.

Також у судовому засіданні прокурор при визначенні запобіжного заходу підозрюваному просив врахувати, що ОСОБА_4 обіймає посаду старшого оперуповноваженого в ОВС відділу міграційної поліції та діяв у змові із своїм керівником ОСОБА_8 , який є тимчасово виконуючим обов`язки начальника цього ж відділу, внаслідок чого дії підозрюваних, як працівників правоохоронного органу, в очах громадськості дискредитують діяльність Національної поліції України, зокрема та правоохоронних органів в цілому, підривають авторитет та довіру до працівників правоохоронних органів, що сприяє формуванню негативної суспільної думки щодо діяльності правоохоронних органів України та усієї гілки виконавчої влади України, що у свою чергу підриває авторитет держави.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення даного клопотання та пояснили, що підозрюваний повністю визнає свою вину, щиро розкаюється, цілком усвідомлює негативні наслідки своїх дій та бажає сприяти досудовому розслідуванні у вказаному кримінальному провадженні. Також підозрюваний та його захисник наполягали, що прокурором не обґрунтовано ризики визначені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний одружений, має на утриманні неповнолітню дитину та матір похилого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є учасником бойових дій та має відзнаку Президента України. Також підозрюваний вказав, що хоча він зареєстрований у м. Дніпрі, однак фактично мешкає у м. Черкаси, де винаймає житло, власник якого не заперечує проти перебування підозрюваного під домашнім арештом за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Також підозрюваний пояснив, що його дружина не працює, а неповнолітня донька навчається у школі дистанційно, тому вони переїдуть до м. Черкаси, щоб проживати разом з підозрюваним.

Вивчивши клопотання та матеріали кримінального провадження в режимі таємниці досудового слідства, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000066 від 15.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст. 263 КК України.

26 вересня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, носінні та зберіганні вибухової речовини і вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у носінні та передачі вибухової речовини і вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, вчиненими групою осіб за попередньою змовою між собою.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одними із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо оцінки слідчим суддею обґрунтованості підозри, то слід зазначити, що вимога обґрунтованої (розумної) підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, з огляду на усталену практику Європейського суду з прав людини, на початковій стадії розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду (рішення у справі Fox, CampbellandHartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32; рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст. 263 КК України, станом на день вирішення даного клопотання про обрання запобіжного заходу підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Вирішуючи питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя зазначає, що у п. 51 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Буров проти України» у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (Becciev v. Moldova п. 58).

Відтак, враховуючи належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 під час розгляду клопотання стосовно нього, а також те, що останній має міцні соціальні зв`язки, а саме: одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, позитивну характеристику за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, підозрюється у вчиненні не насильницького кримінального правопорушення, у судовому засіданні вину визнав, щиро розкаявся, вказав, що бажає співпрацювати зі слідством, цілком усвідомив негативні наслідки своїх діянь як для себе, так і для своєї родини, є учасником бойових дій та має відзнаку Президента України, слідчий суддя вважає, що слідчими та прокурором не доведені підстави щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також прокурором у судовому засіданні не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що на даний час відсутні підстави для застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Частиною четвертою ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені ч. 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Окрім того, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення не може бути відповідно до практики Європейського Суду (зокрема, рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України») єдиною підставою для обрання найсуворішого виду запобіжного заходу.

Таким чином, на підставі викладеного вище, слідчий суддя висновує, що прокурор не довів обставини, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а отже про необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на наведене та беручи до уваги, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_2 та беручи до уваги, що доказів протилежного суду не названо та не надано, на переконання слідчого судді, на даний час наявні всі підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю у межах строку досудового розслідування, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Саме такий запобіжний захід є співрозмірним із тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти визначеним ризикам.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 2, 7, 9, 12, 131, 132, 176-178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000066 від 15.08.2024, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з носінням електронного засобу контролю у межах строку досудового розслідування, тобто до 26.11.2024, включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, та суду за кожною вимогою;

2) цілодобового перебувати за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Черкаській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття);

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та / або місця роботи;

4) не відлучатися із населеного пункту, де проживає без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

5) утримуватися від спілкування зі свідками, іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні до завершення досудового розслідування, за виключенням участі у слідчих та процесуальних діях;

6) утримуватися від спілкування з працівниками відділення поліції №1 (м. Корсунь-Шевченківський) Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, де проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 000411;

7) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

8) постійно носити засіб електронного контролю.

Строк дії ухвали до 26.11.2024, включно.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на Четвертий слідчий відділ (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Повний текст ухвали проголошено 02.10.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_13