Номер провадження: 11-кп/813/1610/24
Справа № 522/4114/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року у кримінальному провадженні №0000272, внесеному до ЄРДР 19.08.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України, та призначити йому покарання у виді 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Строк відбування покарання визначено обчислювати з моменту затримання ОСОБА_8 .

Відповідно до оскаржуваного вироку, громадянин України ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що на початку липня 2022 року, більш точні дата, місце та час слідством не встановлені, який проживає на території держави-агресора рф, виник злочинний умисел, направлений на перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, шляхом вступу на військову службу до невстановленого слідством військового підрозділу (формування), який підпорядкований рф.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою прийняття участі у збройній агресії рф проти України, ОСОБА_8 у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці, на початку липня 2022 року, маючи стійкі антиукраїнські погляди та проросійські ідеологічні переконання, зневажаючи українську націю, її мову та самобутність, право на самовизначення та незалежність держави України, вступив на військову службу до невстановленого слідством військового підрозділу (формування), який підпорядкований рф.

Так, з 10 липня 2022 року по теперішній час, ОСОБА_8 , будучи одягнений у формений військовий одяг російського зразка, маючи на озброєнні вогнепальну зброю і відповідні боєприпаси, засоби індивідуального захисту та зв?язку, діючи з мотивів не сприйняття діючої влади в Україні, будучи військовослужбовцем невстановленого слідством військового підрозділу (формування), який підпорядкований рф, переслідуючи мету надання активного та дієвого сприяння окупаційним військам рф виконував злочинні накази військово-політичного керівництва рф та своїх прямих керівників щодо ведення агресивної війни проти України, ведення бойових дій, захоплення, окупації території України.

Проходячи службу у невстановленому слідством військовому підрозділі (формуванні), який підпорядкований рф, у період з 10 липня 2022 по теперішній час, ОСОБА_8 здійснював та здійснює збройний опір законним діям працівників правоохоронних органів України та Збройних Сил України, приймаючи участь у штурмових, наступальних операціях ЗС РФ проти підрозділів ЗС України, захопленні та утриманні адміністративних будівель органів державної влади та правоохоронних органів в м. Попасна Луганської області.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_8 , виконуючи накази невстановлених досудовим розслідуванням командирів військово-політичного керівництва рф (відносно яких розслідуються окремі кримінальні провадження) з метою формування як державного утворення терористичної організації «Луганська народна республіка» у адміністративно-територіальних кордонах Луганської області та частини окупованої території Харківської області, у зв?язку із переформуванням, навчанням, доукомплектуванням особовим складом та технікою незаконних збройних формувань вказаної терористичної організації, продовжив приймати участь у збройній агресії рф проти Україні, зокрема, утриманні захоплених позиції 3С України в АДРЕСА_3 , утриманні захоплених адміністративних будівель органів державної влади та правоохоронних органів Луганської області.

При цьому, ОСОБА_8 усвідомлював той факт, що будучи військовослужбовцем невстановленого слідством військового підрозділу (формування), який підпорядкований рф, він може бути залучений до збройної агресії рф проти України, добровільно виявив бажання взяти участь у вказаній збройній агресії проти України, участь у веденні агресивної війни рф проти незалежної держави України, кордони якої затверджені міжнародним правом, громадянином якої являється ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене, ОСОБА_8 , 10 липня 2022 року, будучи громадянином України, здійснив перехід на бік ворога - російської федерації, в умовах воєнного стану, вступивши до складу невстановленого слідством військового підрозділу (формування), який підпорядкований рф, а також в період часу з 10.07.2022 по теперішній час, приймаючи участь у збройній агресії рф проти України, проводячи у складі відповідного підрозділу військ рф наступальній операції на території Луганської області, окупації та встановлення контролю над м. Попасна Луганської області, утримання зайнятих, окупованих позицій.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , звернулась до суду із апеляційною скаргою у якій вказує, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та постановленим всупереч вимог кримінального та кримінального процесуального Закону. Аргументує тим, що суд першої інстанції, в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України не зазначив формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

На підставі наведеного, захисник просить оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні захисник підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити її у повному обсязі, водночас, прокурор заперечував проти її задоволення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку, у разі визнання особи винуватою зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і постановленні вироку відносно ОСОБА_8 суд першої інстанції не дотримався, що у відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України тягне за собою скасування вироку.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які полягають у тому, що суд не сформулював обвинувачення стосовно ОСОБА_8 , яке визнане районним судом доведеним та за яким суд визнав обвинуваченого винним.

Положеннями ч. 1 ст. 91 КК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як свідчить зміст оскаржуваного вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000272, внесеному до ЄРДР 19.08.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність кваліфікувати дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 111 КК України, як державна зрада, а саме, умисне вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці Україні шляхом переходу на бік ворога у період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану.

Разом з цим, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку суд не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, а зазначив виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, визначену органом досудового слідства, а не встановлену судом за результатами судового розгляду, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження.

Апеляційний суд звертає увагу, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в постанові Верховного Суду від 01.03.2018 року по справі №466/9158/14-к (провадження №51-645 км18); в постанові Верховного Суду від 22.03.2018 року по справі №521/11693/16-к (провадження №51-380 км17).

Апеляційний суд вважає, що відсутність формулювання обвинувачення, яке визнано районним судом доведеним за результатами судового розгляду в оскаржуваному вироку, є порушенням прав обвинуваченого, які регламентовані ст. 42 КПК України, що в силу положень ст. 412 КПК України також визнається апеляційним судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому апеляційний суд враховує положення ч. 1 ст. 412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

В той же час, у відповідності до положень ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, скасовуючи вирок та призначаючи новий судовий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону, провести судове провадження у відповідності до вимог КПК України та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень ст. 2, 7 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,615 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - задовольнити.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року у кримінальному провадженні №0000272, внесеному до ЄРДР 19.08.2022 року, відносно ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, - скасувати.

Призначити новий судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000272, внесеному до ЄРДР 19.08.2022 року, відносно ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3