Справа № 307/2687/24
Провадження №1-кп/307/210/24
У Х В А Л А

про часткове задоволення клопотання

18 вересня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

представника власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

та представника власників майна ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 червня 2024 року за № 0000485 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за № 0000485 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Представник власників майна ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 17 вересня 2024 року звернувся до судді Тячівського районного суду Закарпатської області із клопотанням про скасування арешту тимчасово вилученого майна, в якому просить скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 червня 2024 року за № 0000485.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що ухвалою слідчого судді від 21 червня 2024 року накладено арешт на мобільний телефон марки «Xiaomi», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із СІМ карткою та грошові кошти у розмірі 300 (триста) доларів США, що належать ОСОБА_9 та мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6 Pro», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , із СІМ картками, який належить ОСОБА_10 .

Вважає, що на даний час потреба у подальшому арешті тимчасово вилученого майна відпала, оскільки мета накладення арешту - збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні. Всі слідчі дії з вилученим майном проведені, а отже, обмеження власників майна у здійсненні ними права користуватися, розпоряджатися та відчужувати вказане майно не виправдане.

Крім того, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в даному кримінальному провадженні мають статус свідків, а не підозрюваних чи обвинувачених, тому вважає, що арешт майна підлягає скасуванню.

Представник власників майна ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 у підтримання клопотання покладався на викладені в ньому обставини.

Під час розгляду клопотання прокурор Тячівської окружної прокуратури покладався на розсуд суду.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення вказаного клопотання виходячи з такого.

У провадження Тячівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 червня 2024 року за № 0000485 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 липня 2024 року призначено підготовче судове засідання на 18 вересня 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, згідно ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2024 року з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000485 накладено арешт, зокрема, на грошові кошти у розмірі: грошові кошти у розмірі: 300 (триста) доларів США, три купюри номіналом по 100 доларів США з наступними серійними номерами: РК408643101, PG29671457B, PF54260318G та мобільний телефон марки «Xiaomi», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із СІМ карткою НОМЕР_5 , що належать ОСОБА_9 та мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6 Pro», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , із СІМ картками НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_10 .

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю або частково під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Ураховуючи наведене, а також те, що на даний час триває підготовче судове засідання, судовий розгляд не розпочато, докази не досліджені, мобільні телефони визнано речовими доказами та на них обґрунтовано накладено арешт, тому не відпала потреба у подальшому застосуванні арешту, оскільки скасування арешту майна може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відтак, представником власників майна ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_11 не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна, а саме у частині арешту на мобільні телефони відпала потреба чи арешт накладено необґрунтовано, тому відсутні підстави для скасування арешту на це майно.

У той час, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном і ніхто не може бути протизаконно обмежений в реалізації свого законного права власності.

Відповідно до ст. 7, ст. 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Смирнов проти росії» від 07.06.2007 р., при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

Враховуючи, що власник майна ОСОБА_9 в даному кримінальному провадження має статус свідка, а вилучені в нього особисті грошові кошти, на які на підставі ухвали слідчого судді від 21 червня 2024 року накладено арешт не є грошовими коштами, які набуті протиправним шляхом, крім цього, вказані грошові кошти оглянуті під час досудового розслідування, дані зафіксовані у відповідних процесуальних документах та містяться в матеріалах кримінального провадження, відтак грошові кошти можуть бути повернуті власнику, у зв`язку із чим клопотання слід задовольнити частково та скасувати арешт майна в частині грошових коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника власників майна ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 про скасування арешту тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Скасувати частково арешт, накладений з метою збереження речових доказів на тимчасово вилучене майно на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2024 року у кримінальному провадженні, № 0000485, внесеному до ЄРДР 20 червня 2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме, на грошові кошти у розмірі: 300 (триста) доларів США, три купюри номіналом по 100 доларів США з наступними серійними номерами: РК408643101, PG29671457B, PF54260318G, що належать ОСОБА_9 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 23 вересня 2024 року о 16 год. 50 хв.

Суддя ОСОБА_1