Номер провадження: 11-кп/813/2156/24
Справа № 521/2215/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14.08.2024 у кримінальних провадженнях №0000024 від 05.01.2022 та №0001243 від 31.10.2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

УхвалоюМалиновського районного суду м. Одеси від 14.08.2024 задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 12.10.2024 року включно в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Залишено без змін раніше визначений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.12.2024 року розмір застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 52000 грн.

Рішення суду мотивоване обґрунтованістю висунутого обвинувачення, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що прокурором не доведено існування ризиків. Вважає, що суд нехтуючи приписами кримінально-процесуального закону, а саме прямою зобов`язуючою нормою про закриття кримінального провадження постановив незаконну ухвалу.

Просить ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні клопотання.

Положеннями ч. 4 ст. 4221 КПК України визначено, що розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Прокурор був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливим та необхідним апеляційний розгляд провести за відсутності прокурора.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що передусім національні судові органи повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (справа «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії»).

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі.

Апеляційний суд погоджується з викладеним в ухвалі висновками про існування вказаних в клопотанні прокурора ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з цим, судова колегія вважає, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, а суддею не в повній мірі враховані обставини, які вказують на необхідність застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Як неодноразово зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях, що сама по собі тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину не може бути підставою для застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В своїх рішеннях ЄСПЛ суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…» (справи «Харченко проти України», «Шалімов проти України»).

Одночасно ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.09.2024 року частково задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закрито згідно п. 1-4 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, судова колегія вважає доводи апеляційної скарги захисника обґрунтованими, а висновок судді про необхідність продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з вимог статей 177, 178, 183, 194 КПК України таким, який не відповідає матеріалам кримінального провадження та є необґрунтованим, а отже, вважає за можливим і необхідним обрати обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді особистого зобов`язання, який на думку колегії суддів буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, обставини та характер інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність на даній стадії існуючих ризиків, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу сторони захисту необхідно задовольнити частково, оскаржувану ухвалу - скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на останнього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14.08.2024 у кримінальних провадженнях №0000024 від 05.01.2022 та №0001243 від 31.10.2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 4 ст. 185 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до суду за кожним викликом;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду в частині покладених на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України становить до 22.11.2024 року.

Обвинуваченого ОСОБА_7 звільнити з під варти в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4