У х в а л а

14 листопада 2024 року селище Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Підволочиську Тернопільської області подання Тернопільського РС №4 філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області про приведення вироку Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2023 року стосовно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.4 ст.185 КК України у відповідність до чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ:

До Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшло вказане вище подання, яке мотивоване тим, що ОСОБА_3 засуджений вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2023 року за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Засуджений ОСОБА_3 перебуває на обліку в Тернопільському РС №4 філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області. 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18 липня 2024 року (далі-Закон), відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна.

Вказаним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь. Посилаючись на викладене вище, представник органу пробації просив привести вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2023 року у відповідність до вимог чинного законодавства.

Представниця Тернопільського РС №4 філії ДУ «Центр пробації» у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, подання підтримує та просить його задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належними чином.

За відсутності усіх учасників справи фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України №3886-IX від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст.51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вказаного Закону стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Судом встановлено, що вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2023 року ОСОБА_3 . засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Вказаним вище вироком встановлено, що ОСОБА_3 вчинив 5 епізодів крадіжок в період з березня по червень 2023 року на загальну суму 15672,14 грн.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2023 року становив 2684 грн.

У 2023 році розмір податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу України становив 1342 грн, тобто для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість, відповідно до чинних норм законодавства, для 2023 року повинна перевищувати 2684 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_3 згідно вироку Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2023 року призначено покарання за статтею (частинами статті) КК України, а не за окремими епізодами, який по одному з епізодів здійснив викрадення майна на суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ залишається кримінально-караним на цей час, суд не вбачає підстав для звільнення його від покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з чим подання задоволенню не підлягає.

Таким чином покарання призначене ОСОБА_3 за вказаним вище вироком залишається незмінним і приведення його у відповідність до чинного законодавства не потребується.

Керуючись ст.ст.4, 5, ч.2 ст.74 КК України, ст.ст.395, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Тернопільського РС №4 філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області про приведення вироку Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2023 року стосовно засудженого ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України у відповідність до чинного законодавства - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1