ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 726/464/19

провадження № 51-1323 км 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати

Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

у режимі відеоконференції:

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 20 жовтня 2023 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 13 лютого 2024 року у кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Таксимо, Республіка Бурятія, рф,

мешканця АДРЕСА_1 ),

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України;

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця с. Кадубівці Заставнівського району

Чернівецької області, зареєстрованого

за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Садгірський районний суд м. Чернівці вироком від 20 жовтня 2023 року, залишеним без змін ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 13 лютого 2024 року, засудив:

ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна, крім житла;

ОСОБА_9 за:

- ч.3 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців з конфіскацією майна, крім житла;

- за ч.1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- на підставі ч.1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначив ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців з конфіскацією майна, крім житла.

Судові рішення стосовно ОСОБА_9 у касаційному порядку не оскаржуються.

ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, детально викладених у судових рішеннях.

Так, ОСОБА_10 з корисливих спонукань, переслідуючи мету протиправного збагачення шляхом незаконного придбання, зберігання та збуту наркотичних засобів та психотропних речовин (далі - товар), у лютому 2018 року створив та очолив стійку організовану групу, до складу якої залучив раніше знайомих осіб з числа мешканців Садгірського району м. Чернівці, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , кримінальне провадження стосовно якого закрито у зв`язку зі смертю, та особу, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком.

Створена ОСОБА_12 на тривалий період часу організована група характеризувалась стабільністю і згуртованістю свого складу, тривалістю злочинної діяльності, розробкою й узгодженням планів та методів вчинення злочинів, наявністю загальних правил поведінки й спілкування між собою, домовленістю та готовністю до постійного вчинення злочинів, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів та психотропних речовин всіма членами організованої групи, розподілом їх між учасниками групи для подальшого збуту та розподілу отриманих коштів.

Для успішного виконання плану злочинних дій організованої групи, пов`язаного з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, організатор ОСОБА_10 з відома всіх учасників злочинної групи, в період з лютого до 24 жовтня 2018 року у невстановленому місці та у невстановлених слідством осіб, з метою подальшого збуту членами групи, придбав наркотичні засоби та психотропні речовини - амфетамін, канабіс, МДМА, трамадол, клоназепам, смолу канабісу, пігулки «Subutex» зі вмістом бупренорфіну.

У період з 16 квітня до 24 жовтня 2018 року ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , та особа, стосовно якої виділені матеріали, збули мешканцям м. Чернівці та Чернівецької області психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, загальною масою 2,3177 г.

Крім того, 24 жовтня 2018 року під час проведення обшуків було виявлено та вилучено:

за місцем проживання організатора злочинної групи ОСОБА_9 за адресами: АДРЕСА_3 :

- психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, загальною масою 1 952,9913 г (особливо великий розмір);

- наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - бупренорфін, загальною масою 4,6539 г (великий розмір);

- особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою 23 390,2329 г (особливо великий розмір);

- психотропну речовину, обіг якої обмежено, - клоназепам, масою 0,001 г;

- наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - трамадол, загальною масою 0,4370 г;

- особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - МДМА, загальною масою 0,1891 г;

- особливо небезпечний наркотичний засіб смолу канабісу, загальною масою 0,9860 г;

за місцем проживання учасника організованої групи особи, стосовно якої виділені матеріали, за адресою: АДРЕСА_4 , та в її автомобілі «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 :

- особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою 41,354 г;

- психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 3,511 г;

за місцем проживання учасника організованої групи ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 :

- особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою 37,906 г;

- особливо небезпечний наркотичний засіб смолу канабісу, загальною масою 15,598 г;

- психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, загальною масою 0,4874 г;

- наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - бупренорфін, загальною масою 0,0144 г;

за місцем проживання учасника організованої групи ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 :

- психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,0345 г.

Крім того, ОСОБА_9 у період до 24 жовтня 2018 року незаконно придбав та зберігав вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухові речовини без передбаченого законом дозволу, які були виявлені та вилучені під час обшуку за місцем його проживання 24 жовтня 2018 року.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із судовими рішеннями через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить їх змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 3 на ч. 2 ст. 307 КК та призначити за цим Законом покарання із застосуванням статей 69, 69-1 КК.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що суди:

- не встановили наявність усіх обов`язкових ознак організованої злочинної групи та не зважили на те, що ОСОБА_8 не був раніше знайомий з ОСОБА_9 , не зустрічався з ним, не контактував до початку та під час досудового розслідування;

- не зважили на те, що зібрані докази підтверджують вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення самостійно, без будь-якого впливу інших осіб;

- зробили висновок про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення в складі організованої злочинної групи на припущеннях;

- безпідставно врахували для ОСОБА_8 кваліфікуючі ознаки - повторність, особливо великий розмір наркотичних засобів та психотропних речовин;

- необґрунтовано не застосували приписи статей 69, 69-1 КК, не врахували всі пом`якшуючі обставини та призначили ОСОБА_8 надмірно суворе покарання.

Позиції учасників судового провадження

Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , засуджений ОСОБА_8 підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги, просив залишити без зміни оскаржувані судові рішення.

Мотиви Суду

Положеннями ст. 433 КПК визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ст. 94 КПК суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Згідно зі ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення.

Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

У поданій касаційній скарзі захисник зазначає про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до безпідставного засудження ОСОБА_8 за інкримінований злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК, та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого.

Проте викладені у касаційній скарзі доводи Суд уважає такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах кримінального й кримінального процесуального законів.

Під час перегляду судових рішень судом касаційної інстанції у межах передбачених законом повноважень не встановлено обставин, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанцій про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено. Ці висновки судів підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні й безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, оціненими відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору їхньої належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності для прийняття рішення.

Так, свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, та правильність кваліфікації його дій за цією нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

При цьому суд урахував показання обвинувачених, свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які підтвердили факт збуту заборонених речовин ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також відомості, які містяться, зокрема, у протоколах обшуку, огляду, про результати проведення НСРД, висновках експертів.

На підставі досліджених доказів суд першої інстанції встановив сукупність усіх передбачених законом ознак складу злочину, передбаченого саме ч. 3 ст. 307 КК, та, ухвалюючи вирок, поза розумним сумнівом дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 вчинив інкриміноване йому суспільно небезпечне діяння.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їхню належність і допустимість, з дотриманням вимог статей 85-87, 89, 94, 95 КПК.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції здійснив аналіз процесуальних документів і за результатом розгляду кримінального провадження не встановив під час здійснення досудового розслідування таких порушень КПК, що свідчили б про недопустимість зібраних органом досудового розслідування доказів.

Судовий розгляд проведено з дотриманням вимог ст. 337 КПК, в межах пред`явленого обвинувачення, та діям обвинуваченого дано правильну юридичну оцінку. Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам статей 370, 373, 374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 65 КК при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_8 покарання за інкримінований злочин у виді позбавлення волі на певний строк, суд першої інстанції, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, а також його стан здоров`я, тобто дотримався вимог статей 50, 65-67 КК.

Водночас суд не встановив підстав для застосування до обвинуваченого положень статей 69,75 КК, обґрунтовано зауважив на тому, що призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Крім того, наведені в касаційній скарзі доводи захисника, аналогічні доводам його апеляційної скарги, були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи його апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції, з дотриманням вимог 404, 405, 407, 412-414 КПК проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.

Так, перевіряючи доводи захисника про неврахування ОСОБА_8 пом`якшуючих обставин при призначенні покарання та незастосування статей 69, 69-1 КК, суд апеляційної інстанції зазначив про те, що наведені стороною захисту обставини були повністю враховані судом першої інстанції й не встановив інших обставин, які могли бути достатньою підставою для задоволення вимог в частині призначення покарання.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

Доводи захисника про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність

Захисник ОСОБА_6 у касаційній скарзі стверджує, що судами достеменно не встановлено вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину у складі організованої групи.

Так, частиною 3 статті 28 КК визначено, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Утворення (створення) організованої групи чи злочинної організації слід розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного об`єднання для зайняття злочинною діяльністю. Зазначені дії за своїм змістом близькі до дій з організації злочину і включають підшукування співучасників, об`єднання їхніх зусиль, детальний розподіл між ними обов`язків, складання плану, визначення способів його виконання. Проте основною метою організатора такої групи (організації) є утворення стійкого об`єднання осіб для зайняття злочинною діяльністю, забезпечення взаємозв`язку між діями всіх учасників останнього, упорядкування взаємодії його структурних частин.

Належить ураховувати, що співучасть у злочині не є тотожним поняттям співучасті в злочинній діяльності, оскільки співучасть у злочині полягає у взаємодії співучасників, спрямованій лише на забезпечення злочинного результату, співучасть же у злочинній діяльності передбачає забезпечення не тільки злочинного результату, але й збереження самого об`єднання на майбутнє (як цілісного суб`єкта злочинної діяльності).

За встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин на наявність саме такої форми співучасті вказує те, що до складу групи входило четверо осіб і кожен з них мав конкретну роль та функцію, зокрема:

- ОСОБА_9 - організатор і керівник злочинного об`єднання, який визначав ролі та функції, забезпечував взаємозв`язок між діями всіх учасників, придбавав наркотичні засоби та психотропні речовини, займався розподілом грошової винагороди;

- ОСОБА_8 та інші особи - учасники - безпосередні виконавці, які займались зберіганням та збутом наркотичних засобів і психотропних речовин, а також виконували інші функції.

Ці ролі та функції взаємодоповнювали одна одну та були спрямовані на досягнення єдиної корисливої мети організованої групи - отримання стабільних кримінальних доходів від розповсюдження наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Чернівці та Чернівецької області.

На підтвердження своїх висновків в цій частині суди послались, зокрема, на стенограми розмов учасників групи про зустрічі з метою придбання, зберігання, збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, обміну коштів, отриманих від реалізації «товару», з використанням завуальованих назв (кодове спілкування).

Також суди зазначили про те, що саме вилучені під час обшуку електронні ваги, зіп-пакети, блокноти із записами про рух «товару» свідчать про організований збут наркотичних засобів та психотропних речовин.

При цьому суди правильно вказали на те, що кожен із обвинувачених як учасник організованої групи, вчиняючи той чи інший збут наркотичних засобів і психотропних речовин, фактично вчинив єдине кримінальне правопорушення (у цьому кримінальному провадженні передбачене ч. 3 ст. 307 КК) із розподілом ролей, що передбачає досягнення спільного для всіх злочинного результату - отримання грошових коштів від збуту психотропних речовин та наркотичних засобів; всі учасники організованої групи підлягають кримінальній відповідальності за кримінальні правопорушення, у підготовці або вчиненні яких вони брали участь незалежно від ролі, яку виконував кожен з них, діючи у складі організованої групи.

З урахуванням викладеного твердження захисника про відсутність у діях ОСОБА_8 кваліфікуючих ознак інкримінованого злочину - повторності, особливо великий розмір наркотичних засобів і психотропних речовин та необхідність, на його переконання, перекваліфікації дій засудженого з ч. 3 на ч. 2 ст. 307 КК та призначення за цим Законом покарання із застосуванням статей 69, 69-1 КК є неспроможними.

При цьому наданими стороною обвинувачення доказами повністю підтверджено створення організованої групи у складі ОСОБА_9 як організатора та ОСОБА_8 як одного із учасників групи, обізнаність усіх учасників про мету створення та діяльність організованої групи з відповідним розподілом ролей. Учасники групи координували свої дії та достовірно знали про наявність інших осіб, що і було враховано судами попередніх інстанцій.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів про те, що при вчиненні ОСОБА_8 злочинних дій були наявні всі основні ознаки організованої групи, а саме: стабільний склад групи, тісні стосунки між його учасниками, їхнє централізоване підпорядкування, єдині для всіх правила поведінки, а також план злочинної діяльності - придбання, зберігання, збут заборонених речовин та розподіл отриманих коштів

Відтак, встановивши створення ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та особою, стосовно якої виділені матеріали,стійкого об`єднання для вчинення злочинів, суди обґрунтовано кваліфікували їхні дії за ч. 3 ст. 307 КК.

За таких обставин Суд уважає доводи захисника безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального й процесуального права.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.

Разом із цим, колегія суддів касаційного суду, враховуючи те, що відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановоюКабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 зі змінами, внесеними постановою від 26 квітня 2024 року № 458, канабіс, смола канабісу виключені зі Списку № 1 Таблиці І «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» та включені до Списку № 1 Таблиці II «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено», вважає за необхідне в порядку ч. 2 ст. 433 КПК змінити судові рішення, виключити з них посилання на те, що канабіс та смола канабісу є особливо небезпечними наркотичними засобами.

Керуючись статтями 441, 442 КПК, Суд

постановив:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

В порядку ст. 433 КПК України вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 20 жовтня 2023 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 13 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 змінити.

Виключити з цих судових рішень посилання на те, що канабіс та смола канабісу є особливо небезпечними наркотичними засобами.

У решті судові рішення залишити без зміни.

Постанова набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3