ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3278/24 Справа № 186/912/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000038 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що посилання суду на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину є безпідставним, оскільки злочин, у вчиненні якого він обвинувачується є тяжким.

Також судом не звернуто увагу на те, що ОСОБА_8 понад 20 місяців перебуває під вартою.

Зазначає, що ризики прокурором не доведені.

Окрім того, визначена судом застава є непомірною для обвинуваченого.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2024 року ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 листопада 2024 року, також застосовано заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 грн.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Від обвинуваченого не надійшло клопотання про його участь у розгляді провадження під час апеляційного перегляду, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність обвинуваченого, проти чого не заперечували прокурор та захисник.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0000038 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 08.02.2023 року до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 30.09.2024 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може:

- переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні злочинів, які на час їх вчинення відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжкими, тому доводи захисника про те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів не є слушними, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним. Окрім того, ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану, який суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не допитані, оскільки відповідно до ст.23 КПК України показання учасників кримінального провадження суд отримує усно;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 раніше судимий, не працює.

Таким чином, зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, оскільки відсутні відомості про міцні соціальні зв`язки за адресою, де буде проживати обвинувачений у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини, а також з урахуванням кількості епізодів та обставин інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, відповідно до яких ОСОБА_8 діяв у складі організованої групи.

При цьому слід зазначити, що судом розглянута можливість застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, а саме, застави.

Посилання захисника на те, що визначена судом застава є непомірною для обвинуваченого колегія суддів вважає безпідставним, оскільки згідно із ухвалою застава була визначена відповідно до вимог п.3 ч.5 ст.182 КПК України, з урахуванням тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, а тому відсутні підстави для зменшення розміру застави.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не доведено ризики, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 відповідає вимогам ч.3 ст.199 КПК України, так як в ньому, в тому числі, зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Твердження захисника, що обвинувачений ОСОБА_8 тривалий час перебуває під вартою колегія суддів вважає таким, що не є підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу або скасування запобіжного заходу, оскільки розгляд провадження триває, встановлено наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні ухвали, що оскаржується, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2024 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4