УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 331/7166/21

провадження № 51-3533 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 22 квітня 2024 року в кримінальному провадженні по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

За вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 січня 2024 року ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 309 КК України у виді арешту строком на 6 місяців; за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 1 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією належного їй на праві власності майна. Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією належного їй на праві власності майна. Вирішено питання щодо запобіжного заходу та речових доказів.

Відповідно до обставин, детально наведених у вироку місцевого суду, ОСОБА_4 , будучи особою, раніше засудженою за ч. 1 ст. 309 КК України, у невстановлений досудовим слідством день та час, за невстановлених у ході досудового розслідування обставинах, незаконно придбала порошкоподібну речовину білого кольору та речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, які стала незаконно зберігати при собі з метою збуту.

21 жовтня 2021 року, приблизно о 09:00 год, ОСОБА_4 , в ході телефонної розмови з ОСОБА_5 , домовилась про збут останньому особливо небезпечного наркотичного засобу та особливо небезпечної психотропної речовин, обіг яких заборонено, а саме PVP та канабісу.

Надалі, приблизно о 13:00 год. вищевказаного дня, ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , зустрів ОСОБА_4 , з якою в ході розмови домовився придбати у останньої особливо небезпечну психотропну речовину та особливо небезпечний наркотичний засіб за грошові кошти в сумі 150 грн, які були йому попередньо видані для проведення оперативної закупки, потім пройшов до кв. АДРЕСА_3 , де ОСОБА_4 особисто передала йому один паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору та зіп-пакет з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору.

У подальшому ОСОБА_5 переніс вказані згортки до будинку АДРЕСА_4 , де 21 жовтня 2021 року о 13:30 год, в ході проведення огляду місця події, добровільно видав працівникам поліції один паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-фініл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої в перерахунку на основу складає 0,0903 г. та зіп-пакет з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину складає 0,2935 г., які останній придбав у ОСОБА_4 .

Крім того, ОСОБА_4 , будучи особою, раніше засудженою за ч. 1 ст. 309 КК України, 25 жовтня 2021 року, в період часу з 19:37 год до 19:43 год, діючи повторно, перебуваючи у відділенні № 14 ТОВ «Нова Пошта» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 24, здійснила оформлення експрес накладної № 2775 на відправлення посилки ув`язненому ОСОБА_6 , який на час її відправлення утримувався в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, буд. 36. Під час огляду вказаної посилки, відправленої ОСОБА_4 , співробітниками ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» було виявлено кристалічну речовину білого кольору, у складі якої, згідно висновку експерта, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса якої в перерахунку на основу склала 0,54677 г.

Крім цього, ОСОБА_4 , будучи особою, раніше засудженою за ч. 1 ст. 309 КК України, 12 листопада 2021 року, приблизно о 09:00 год, діючи повторно, в ході телефонної розмови з ОСОБА_5 , домовилась про збут останньому особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - РVP.

Надалі, приблизно о 16:00 год вищевказаного дня, ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , придбав у ОСОБА_4 паперовий згорток з порошкоподібною речовиною за грошові кошти в сумі 200 грн, які були йому попередньо видані для проведення оперативної закупки, який переніс до будинку АДРЕСА_5 , де 12 листопада 2021 року о 16:30 год, в ході проведення огляду місця події, добровільно видав працівникам поліції вказаний паперовий згорток з порошкоподібною речовиною блакитного кольору, в складі якої, відповідно до висновку експерта, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса якої в перерахунку на основу складає 0,0825 г.

Також 12 листопада 2021 року, в період часу з 18:09 год до 19:37 год, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2021 року, слідчим СВ відділу поліції № 2 було проведено обшук помешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено два полімерні згортки з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину складає 1,819 г. та 6,411 г. та медичний шприц об`ємом 10 мл., заповнений приблизно на 1 мл. рідиною коричневого кольору, яка згідно висновку експерта містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, маса якого в перерахунку на основу складає 0,0135 г., які остання незаконно зберігала до моменту їх вилучення співробітниками поліції.

Крім того, 03 червня 2022 року, приблизно об 11:00 год, ОСОБА_4 , знаходячись на території центрального парку культури та відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_6 , незаконно придбала шляхом присвоєння знайденого полімерний зіп-пакет, в якому містилась дрібнокристалічна речовина білого кольору, схожа на психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

Далі, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне зберігання психотропної речовини для особистого вживання, без мети збуту, ОСОБА_4 продовжила пересуватись пішим ходом по АДРЕСА_7 та увесь цей час зберігала у лівій кишені своєї куртки цю психотропну речовину до того часу, як того ж дня, приблизно о 16:17 год біля будинку АДРЕСА_7 вищевказаний полімерний зіп-пакет був виявлений та вилучений у неї працівниками поліції, в якому містилась дрібнокристалічна речовина білого кольору, в складі якої, згідно з висновком експерта, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, вага якої в перерахунку на основу склала 0,31134 г.

Крім цього, наприкінці серпня 2022 року, більш точна дата невстановлена в ході досудового розслідування, у вечірній час, ОСОБА_4 , надала ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свою квартиру АДРЕСА_3 в якості приміщення для незаконного вживання психотропних речовин. Так, у зазначений день ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись за вищевказаною адресою, вживали особливо небезпечну психотропну речовину - PVP. Наступного дня близько 08:00 год, ОСОБА_7 , знаходячись за вищевказаною адресою, після вживання особливо небезпечної психотропної речовини, помер. Надалі, до квартири прийшов ОСОБА_9 , якому ОСОБА_4 також надала свою квартиру в якості приміщення для незаконного вживання психотропних речовин, де у зазначений день, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вживали особливо небезпечну психотропну речовину - PVP.

Запорізький апеляційний суд ухвалою від 22 квітня 2024 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 залишив без задоволення, апеляційні скарги прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя та першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_11 задовольнив частково, вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 січня 2024 року в частині призначеного покарання змінив. Ухвалив вважати ОСОБА_4 засудженою до покарання: за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн; за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 1 ст. 317 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 307 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією належного їй на праві власності майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією належного їй на праві власності майна. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2022 року, більш суворим за даним вироком, призначив остаточне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією належного їй на праві власності майна. У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахував відбуте покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2022 року - позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць. В решті вирок суду залишив без змін.

У касаційній скарзі засуджена, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженої, просить змінити вказане судове рішення та на підставі ст. 69 КК України призначити їй більш м`яке покарання. Не погоджуючись з наданою судами оцінкою доказам, засуджена вказує на неповноту та невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження.

На обґрунтування доводів поданої касаційної скарги, зазначає, що апеляційний суд ?призначаючи їй покарання у повному обсязі не врахував характеризуючі дані та особу винної, зокрема те, що вона раніше не судима, стан її здоров`я, наявність офіційного працевлаштування. Вказує, що під час судового засідання в апеляційному суді якість відео зв`язку була погана, а сам розгляд тривав не більше 10 хв, що позбавило суд можливості та часу об`єктивно розглянути усі зібрані докази та клопотання для прийняття рішення про зменшення їй покарання.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Перевіривши доводи касаційної скарги засудженої та копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Висновки суду першої інстанції щодо визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК Українита правильності кваліфікації її дій в касаційному порядку не оспорюються.

Суд звертає увагу, що касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Водночас ОСОБА_4 , у поданій касаційній скарзі хоча і посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, проте не конкретизує в чому це виразилося та не обґрунтовує як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами рішень.

Втім колегія суддів касаційного суду в цій частині доводів касаційної скарги вважає за необхідне зазначити таке.

У постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, апеляційний суд зазначив, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності.

Зі змісту вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні відмовилася надавати показання щодо пред`явленого їй обвинувачення, проте у судових дебатах та при зверненні до суду з останнім словом свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнала. В той же час у судовому засіданні, безпосередньо у встановленому законом порядку, були допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , зміст показань яких детально викладений у вироку.

Судами встановлено, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується також іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами, зокрема, даними протоколу за результатами контролю за вчиненням злочину від 21 жовтня 2021 року відповідно до якого по АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_14 за грошові кошти в сумі 150 грн придбав у ОСОБА_4 згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору та зіп-пакет з рослинною речовиною сіро-зеленого кольору; даними протоколу видачі грошових коштів для проведення оперативної закупівлі від 21 жовтня 2021 року; даними протоколу огляду місця події від 21 жовтня 2021 року, відповідно до якого біля будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 , якому було доручено проведення оперативної закупки у ОСОБА_4 , видав слідчому паперовий згорток салатного кольору та зіп-пакет з рослинною речовиною; даними протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю місця від 08 листопада 2021 року та відеозапису до нього; даними акта № 28 від 26 жовтня 2021 року, відповідно до якого був проведений огляд посилки, яка надійшла на ім`я ув`язненого камери № 28 ОСОБА_6 від ОСОБА_4 ; даними протоколу огляду місця події від 26 жовтня 2021 року, згідно якого огляд проводився у кімнаті службового приміщення прийому-передачі посилок ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» під час проведення якого встановлено, що в упаковці з-під губок для миття посуду виявлений полімерний пакет з невстановленою порошкоподібною речовиною білого кольору, а також виявлений фрагмент аркушу з відділення «Нової пошти» від ОСОБА_4 в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для ОСОБА_6 ; даними відеозапису з камери відеоспостереження, встановленої у приміщенні відділення № 14 ТОВ «Нова пошта», відповідно до якого 25 жовтня 2021 року о 19:34 год., ОСОБА_4 здійснює оформлення поштового відправлення; даними протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 12 листопада 2021 року, згідно якого за адресою: АДРЕСА_2 , слідчим зафіксовано проведення оперативної закупки порошкоподібної речовини білого кольору вагою 0,25 г. у ОСОБА_4 ; даними протоколу огляду місця події від 12 листопада 2021 року, з якого вбачається, що біля буд. АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 , якому було доручено проведення оперативної закупки у ОСОБА_4 , видав слідчому паперовий згорток, в якому знаходиться порошкоподібна речовина, яку він придбав у ОСОБА_4 за грошові кошти у сумі 200 грн; даними протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю місця (особи) від 24 листопада 2021 року та відеозапису до нього; даними протоколу обшуку від 12 листопада 2021 року, відповідно до якого проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено купюру номіналом 200 грн серії ВЕ4277773, купюру номіналом 100 грн серії СЗ3991582, два полімерні згортки з рослиноподібною речовиною, схожою на наркотичну, кишенькові ваги; медичний шприц об`ємом 10 мл, заповнений на 1 мл. коричневою рідиною, зовні схожою на наркотичну; даними протоколу огляду місця події від 03 червня 2022 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого по АДРЕСА_7 , перебувала ОСОБА_4 , яка на запитання дізнавача повідомила, що має при собі психотропну речовину; висновками експертиз.

Переглянувши в апеляційному порядку кримінальне провадження, суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_4 інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд встановив, що вищенаведеними дослідженими місцевим судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку, що з мотивувальної частини вироку місцевого суду вбачається, що цей суд вірно та об`єктивно оцінивши всі фактичні обставини, у тому числі повідомлені стороною захисту, визнав неспроможною позицію захисту та зазначив підстави, з яких він приймає до уваги докази сторони обвинувачення та відкидає докази захисту.

Так, відповідно до вимог КПК України, суд апеляційної інстанції здійснює розгляд в межах поданої апеляційної скарги. У той же час, у касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 не вказує, які саме доводи і клопотання сторони захисту не мав змоги розглянути апеляційний суд.

Водночас Верховний Суд звертає увагу касатора, що в чинному КПК України відсутні обмеження щодо тривалості судового розгляду.

Варто зауважити, що засуджена ОСОБА_4 у поданій касаційній скарзі хоча і стверджує, що апеляційний суд порушив вимоги статей 405, 408 та 409 КПК України, оскільки не розглянув усі докази та клопотання сторони захисту, проте зі змісту касаційної скарги убачається, що вона фактично зводиться до незгоди із призначеним покаранням.

Отже, колегія Суду в цій частині зазначає таке.

Положеннями ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Нормою ч. 3 ст. 65 КК України передбачено, що підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються ст. 69 КК України.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК України.

Тобто застосування ст. 69 КК України передбачає наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Заразом, як уже зазначалось раніше, дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування мають межі, визначені змістом статей 409, 414, 438 КПК України, які передбачають повноваження судів апеляційної та касаційної інстанцій скасувати або змінити судове рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, зокрема, коли покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із долучених до касаційної скарги копій судових рішень, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, згідно з указаними нормами закону, врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відноситься до проступку, два нетяжких злочини та три тяжкі злочини, а також дані про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима за вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштована.

Цей суд також урахував відсутність обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, та, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання.

Переглядаючи вирок місцевого суду суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну вироку суду першої інстанції у частині призначеного покарання, оскільки Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-ІХ від 23 серпня 2023 року було внесено зміни, відповідно до яких такий вид покарання як арешт може бути призначений лише військовослужбовцю, а тому не підлягає призначенню обвинуваченій ОСОБА_4 .

Водночас суд апеляційної інстанції погодився із призначеним в іншій частині місцевим судом покаранням обвинуваченій ОСОБА_4 .

Верховний Суд звертає увагу, що у своїй апеляційній скарзі сторона захисту не посилалася на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень і особі засудженої та не просила суд застосувати приписи ст. 69 КК України. Отже апеляційний суд, погоджуючись із призначеним обвинуваченій остаточним покаранням, не здійснював перегляд вироку місцевого суду з цих підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду позбавлена можливості перевірити наявність або відсутність порушень з боку апеляційного суду у цій частині.

Проте, колегія суддів зауважує, що в касаційній скарзі засудженої ОСОБА_4 відсутнє таке обґрунтування необхідності застосування ст. 69 КК України, яке б вказувало на істотну диспропорцію між визначеним судом покаранням та вчиненими злочинними діями та призначене засудженій остаточне покарання, не порушує загальних засад призначення покарання, встановлених КК України та відповідає принципам законності, індивідуалізації та справедливості, і не виходить за межі дискреційних повноважень суду щодо призначення покарання.

Решта доводів касаційної скарги засудженої висновків суду апеляційної інстанції також не спростовує та фактично зводиться до переоцінки доказів і встановлених по справі обставин, що в силу вимог статті 433 КПК України не може бути предметом оцінки суду касаційної інстанції.

Отже, касаційна скарга засудженої ОСОБА_4 не містить конкретного обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого, яке перешкодило чи могло перешкодити судам першої та апеляційної інстанції ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення при розгляді кримінального провадження з огляду на положення статей 413, 414 КПК України, а відтак й необхідності зміни вироку Ратнівського районного суду Волинської області від 11 жовтня 2023 року та ухвали Волинського апеляційного суду від 18 січня 2024 року на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України.

Ухвала апеляційного суду є належно вмотивованою та обґрунтованою і за змістом відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

Отже, оскільки з касаційної скарги та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 22 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3