Справа № 462/5479/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/931/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 29.08.2024, якою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України, продовжено строк тримання під вартою з визначенням розміру застави,

встановила :

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.08.2024 задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів, а саме: до 27 жовтня 2024 року.

На підставі частини 3 статті 183 КПК України визначено розмір застави, достатній для забезпечення виконання обов`язків обвинуваченим ОСОБА_6 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Роз`яснено ОСОБА_6 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати до суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування з свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено ОСОБА_6 , що у випадку невиконання вищезазначених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі пункту 3 частини 4 статті 183 КПК України, суд матиме право не визначати розмір застави.

Рішення про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд мотивував тим, що наведені в ухвалі слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 10 травня 2024 року про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, не відпали, не змінилися, не зменшилися та продовжують існувати, зокрема: останній може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, та потерпілого, з метою зміни наданих органу досудового розслідування ними показань; обвинувачений може перешкоджати слідству, шляхом надання іншому підозрюваному, який на даний час досудовим розслідуванням не встановлений, інформацію про стан судового розгляду кримінального провадження, давати йому поради з метою уникнення відповідальності; зможе вчиняти нові злочини щодо власності.

Також судом враховано, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4. ст. 185 КК України, який відносяться до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, а тому з метою уникнення покарання може переховуватись від суду.

Визначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави суд з врахуванням обставин кримінального правопорушення; майнового стану обвинуваченого; його сімейного стану, у тому числі матеріального становища близьких осіб; встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК України; помірність обраного розміру застави та можливості її виконання, а також за певних обставин шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, дійшов висновку про те, що застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 грн 00 коп. буде співрозмірною із встановленими під час розгляду клопотання обставинами.

Не погоджуючись з ухвалою суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід, а саме: домашній арешт.

На думку апелянта, суд, покликаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не обґрунтував такий висновок належними чином.

Звертає увагу, що він неодноразово звертався до адміністрації установи із завою про бажання піти добровольцем до лав ЗСУ, що є додатковим підтвердженням того, що він не має наміру переховуватися від суду.

Зазначає, що прокурор у клопотанні не вказав, на яких саме свідків він може впливати чи яким чином буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Апелянт також не погоджується з твердженням прокурора про те, що він може вчиняти інші кримінальні правопорушення лише тієї підстави, що умисний злочин вчинений ним через шість днів після звільнення з установи виконання покарань, та звертає увагу, що він повністю визнав вину у вчиненому.

Вважає, що прокурор сам допускає можливість застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, позаяк у клопотанні не заперечує проти застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, прокурор та захисник у судове засідання не прибули.

Від прокурора ОСОБА_7 на адресу Львівського апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 заперечив.

Захисник ОСОБА_8 скерувала на адресу Львівського апеляційного суду клопотання про розгляд справи без її участі. Апеляційну скаргу обвинуваченого підтримує у повному обсязі, просить її задовольнити.

Окрім цього через технічні проблеми не видалося можливим забезпечити участь обвинуваченого ОСОБА_6 у розгляді його апеляційної скарги апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

На розгляді Залізничного районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000469 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

10 травня 2024 року ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова підозрюваному ОСОБА_6 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів до 07 липня 2024 включно.

Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 стала наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, оскільки йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років; може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, та потерпілого, з метою зміни наданих органу досудового розслідування ними показань, оскільки вони ще не надали показання у суді; може продовжувати протиправну діяльність, оскільки він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, востаннє вироком Франківського районного суду м. Львова від 09 червня 2023 року за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 врахував особу обвинуваченого, який ніде не працює, не одружений, дітей на утриманні не має, тобто в останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки, вчинив злочин в короткий термін після звільнення з місць позбавлення волі.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому враховуючи положення п.2 ч. 5 ст. 182 КПК розмір застави щодо нього за загальним правилом визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави суд виходив з обґрунтованості підозри, наявності підтверджених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, наявності ризиків переховування від суду та впливу на свідків та інших учасників провадження, а також врахував положення ст. 178 та ст. 194 КПК України.

Колегія суддів вважає висновки суду щодо встановлення розміру застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб правильними. З урахуванням міри покарання, яка може бути застосована до обвинуваченого в разі доведеності його вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у сумі 60560,00 грн відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який обвинувачений та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.

За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає, що судом правильно продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, зокрема і у вигляді домашнього арешту, не можуть на даному етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких обвинувачений просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів -

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 29.08.2024, якою продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: