Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/2054/22
Провадження № 1-кп/490/215/2024
У Х В А Л А

11 липня 2024 року суддя Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000665 про обвинувачення

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Ташкенті Республіки Узбекістан, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 - частиною 1 статті 111 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

10 липня 2024 року прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 .

Встановлені обставин із посиланням на докази

І......На розгляд суду надійшов складений 14 червня 2022 року слідчим в особливо важливих справах Слідчого Відділу Управління Служби Безпеки України в Миколаївській області ОСОБА_4 та у той же день затверджений прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 обвинувальний акт, у якому викладена версія обвинувачення щодо вчинення злочину ОСОБА_3 .

Зміст цього обвинувального акту може бути усвідомленим таким чином.

1.......За невстановлених обставин та у невстановлений час, однак не пізніше 14.01.2022 року мешканець м. Миколаєва ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ідеологічних мотивів, використовуючи програму для обміну миттєвими повідомленнями через мережу Інтернет "Telegram", яку останній закріпив за номером свого мобільного телефону: НОМЕР_1 вступив у злочинну змову з невстановленим в ході досудового розслідування представником іноземної держави - російської Федерації, який користується номером мобільного телефону НОМЕР_2 та використовує установчі дані - псевдонім " ОСОБА_6 ", з метою надання допомоги вказаній державі та її організаціям в проведенні підривної діяльності проти України.

2.......Так, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, маючи на меті завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, 14.01.2022, знаходячись у приміщенні власної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив незаконні дії спрямовані на вербування військовослужбовця 406-ої окремої артилерійської бригади ОСОБА_7 , з метою отримання від останнього списку військовослужбовців 406-ої окремої артилерійської бригади , в якому міститься інформація щодо її ОСОБА_8 , посади, військового звання, адреси проживання, контактні номери телефонівта інша конфіденційна інформація щодо особового складу військової частини . а також інформація щодо дислокації військової частини, техніки тощо, за що ОСОБА_3 пропонував ОСОБА_9 грошову винагороду.

В подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, маючи на меті завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, 04.02.2022, знаходячись на подвір`ї будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , продовжив вчиняти незаконні дії спрямовані на отримання від військовослужбовця 406-ої окремої артилерійської бригади ОСОБА_7 інформації щодо особового складу військової частини, а також інформація щодо можливої передислокації військової частини, військової техніки тощо.

3. Вказані дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 15 - частиною 1 статті 111 Кримінального Кодексу України - як замах на вчинення державної зради, тобто діяння, яке умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності. державної безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України..

ІІ……Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 25 листопада 2022 року відносно ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24 січня 2023 року включно.

Подальшими ухвалами Центрального районного суду міста Миколаєва строк тримання під вартою обвинуваченого продовжувався неодноразово, востаннє - ухвалою від 21 травня 2024 року - до "20" липня 2024 року включно..

ІІІ……Для розгляду цього клопотання визначена колегія суддів у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_10 . Та ОСОБА_11 .

ІV……Прокурором заявлене клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою.

1. Розгляд цього клопотання був призначений судом на 10 липня 2024 року на 11 годину 30 хвилин.

Проте, у той день через те, що суддя ОСОБА_10 перебував у нарадчій кімнаті, проведення судового засідання не було можливим.

2. З 15 липня 2024 року суддя ОСОБА_10 перебуває у плановій відпустці.

3. Планування та проведення судового засідання, з урахуванням графіку відключень електроенергії /сьогодні - 11 липня 2024 року - призначення цього та інших засідань є можливим лише у проміжку часу з 12:00 до 14:00 години/ не видається за можливе.

V……Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ); від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ); від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), від 06 листопада 2023 року № 734/2023 (затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року № 3429-ІХ), від 05 лютого 2024 року № 49/2024 (затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ), від 06 травня 2024 року № 271/2024 (затвердженим Законом України від 09 травня 2024 року № 3684 - IX)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

Положення закону.

Що регулюють порядок розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу під час судового розгляду.

1. Відповідно до статті 331 Кримінального Процесуального Кодексу України

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

/частина 1/

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

/частина 2/

2. Відповідно до статті 193 глави 18 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється [слідчим суддею або судом] за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

3. Відповідно до статті 3 Кримінального Процесуального Кодексу України

слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду;

/пункт 18/

суд першої інстанції - місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, а також Вищий антикорупційний суд у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до його підсудності цим Кодексом, а також апеляційний суд у випадку, передбаченому цим Кодексом;;

/пункт 22/

Що регулюють порядок застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. Відповідно до частини 1 статті 197 Кримінального Процесуального Кодексу України

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

2. Відповідно до частини 6 статті 615 Кримінального Процесуального Кодексу України

У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважаться продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Інші норми діючого законодавства.

1. Відповідно до статті 321 Кримінального Процесуального Кодексу України

Головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

/частина 1/

Головуючий у судовому засіданні вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

/частина 2/

2. Відповідно до частини 9 статті 6 Кримінального Процесуального Кодексу України

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

3. Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року:

слід брати "до уваги Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27 вересня 2006 року № Rec (2006) 13 державам-членам щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, умов. в яких воно має відбуватись, та про заходи забезпечення гарантій проти зловживань, якими визначено детальні стандарти щодо права на оскарження: "18. Будь-яка особа, що її утримують під вартою, як і будь-хто, щодо кого ухвалюється рішення стосовно продовження такого утримання або стосовно альтернативних заходів, повинна мати право оскаржити таке рішення та по ухваленні цього рішення повинна бути поінформованою про наявність такого права. 19. [1] Утримувана під вартою особа повинна мати самостійне право невідкладно звернутись до суду в питанні правомірності утримування її під арештом. [2] Це право може бути забезпечено у спосіб періодичного перегляду питання про утримання під вартою, що дозволяє порушити будь-яку проблему, пов`язану з таким зверненням".

Європейська Комісія "За демократію через право" ( ОСОБА_12 ) в ухваленому на 118-му пленарному засіданні Резюме amicus curiae від 18 березня 2019 року № 939/2018 (CDL-AD(2019)001) (далі - Резюме) зазначила, що "національний (конституційний) законодавець може передбачити можливість апеляційного оскарження тимчасових заходів, як наприклад, тримання під вартою за рішенням суду першої інстанції та надати апеляційному органові повноваження вирішити це питання" (§ 49).

Розглядаючи питання, чи таке апеляційне оскарження має вирішуватись невідкладно або ж з підстав процесуальної ефективності в його розгляді може бути затримка поки не буде вирішено справу по суті, ОСОБА_12 . спираючись на панівну практику європейських держав, вважає бажаним, щоб окреме апеляційне оскарження було вирішене негайно з огляду на таке: "на відміну від розгляду клопотань щодо звільнення. поданих пізніше. розгляд апеляційної скарги іншим суддею - що не брав участі в ухваленні рішення про тримання під вартою й через це позбавлений упередженості на користь такого рішення - надає можливість виправити помилки, які могли бути допущено при ухваленні рішення про тримання під вартою підозрюваного або про подовження такого тримання"; "у питаннях такої ваги, як позбавлення волі, кращим є додатковий завчасний контроль, аніж контроль ex-poste, можливість якого наставатиме тоді, коли звільнення вже неможливим, а його наслідком може бути лише відшкодування (§ 50 Резюме).

…

Конституційний Суд України вважає, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії досудового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за якими помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.

…

Наведене узгоджується з частиною четвертою статті 5 Конвенції щодо права кожного. кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним. Крім того, можливість апеляційного оскарження та перегляду апеляційним судом рішення про тримання під вартою, ухваленого судом першої інстанції, має на меті, насамперед. уникнення свавільного позбавлення свободи.

Мотиви постановлення ухвали.

Щодо можливості вирішення питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою в порядку, що передбачений кримінальним процесуальним законодавством.

1. Наведені приписи діючого законодавства доводять, що питання про доцільність подальшого тримання обвинуваченого під вартою має вирішуватись у судовому засіданні.

При цьому судове засідання може бути проведене лише судом у передбаченому законом складі; проведення судового засідання іншими особами діючим законодавством не передбачене.

2. З огляду на таке, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, зауважую таке.

2.1. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 розглядається колегією суддів.

2.2. Через відключення електроенергії та відпустку судді ОСОБА_10 до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого колегія суддів не може зібратись для проведення судового засідання.

Отже, наразі проведення судового засідання не є можливим, що, в свою чергу, унеможливлює розгляд питання про продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою в порядку, що передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством.

Щодо подальшого застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

1. Як зазначалось вище, наразі на території України запроваджений воєнний стан.

2. Системний аналіз норм кримінального процесуального законодавства, що регулюють строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доводить, що:

-за загальним правилом, такий строк не може перевищувати двох місяців;

-у разі, якщо питання про доцільність перебування обвинуваченого під вартою не може бути вирішене на час сплинення двох місяців, строк тримання обвинуваченого під вартою вважається продовженим, тобто - за законом (себто - без додаткового обґрунтування автоматично) продовжується на час, необхідний для вирішення відповідного питання судом;

Принагідно слід зазначити те, що норма частини 5 статті 615 Кримінального Процесуального Кодексу України не містить приписів про можливість її застосування лише одноразово.

3. До того ж слід зазначити, що питання щодо звільнення ОСОБА_3 з-під варти ані - обвинувачений, ані - його захисник - наразі не порушують.

Отже, строк тримання ОСОБА_3 під вартою слід вважати продовженим до вирішення відповідного питання судом, але - не більше, ніж до 20 вересня 2024 року.

Щодо порядку інформування про строк тримання під вартою.

Діюче кримінальне процесуальне законодавство не містить посилань про порядок інформування сторін кримінального провадження та установи попереднього утримання про наявність обставин, передбачених у частини 6 статті 615 Кримінального Процесуального Кодексу України.

За такого суд, керуючись приписами частини 6 статті 9 цього Кодексу, виходжу з загальних засад кримінального провадження.

Виходячи з цих засад, зауважую таке.

1. Зі змісту статті 321 Кримінального Процесуального Кодексу України випливає, що обов`язок щодо такого інформування покладається на головуючого у справі.

2. Стосовно ж способу виконання такого обов`язку зауважую про таке.

2.1. Не викликає жодних сумнівів те, що відповідне інформування має відбуватись у письмовій формі.

2.2. Далі, наведені вище дороговкази, що містяться у рішенні Конституційного Суду України, вказують про те, що спосіб інформування має бути таким, що надає обвинуваченому та його захиснику оскаржити тримання ОСОБА_13 під вартою.

Отже, відповідне інформування має відбуватись шляхом постановлення ухвали.

Принагідно слід зазначити, що саме такий спосіб інформування здатен, за наявності до того підстав, запобігти невідворотним наслідкам у вигляді безпідставного обмеження конституційних прав і свобод ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 321, 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Повідомити Державну Установу "Миколаївський слідчий ізолятор" про те, що строк тримання під вартою ОСОБА_2 слід вважати продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж до 11 вересня 2024 року.

Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом 05 днів.

Головуючий суддя = ОСОБА_1 =