Справа № 459/1369/24
Провадження № 1-кп/459/101/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді Львівської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000907 від 12 вересня 2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Червоноградського міського суду Львівської області 20.11.2023,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-1, ч. 2 ст. 436-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи належний йому мобільний телефон марки «Samsung Galaxi A22», моделі «SM-A22SF/DSN», «/nR58R6186MQF2» та інші невстановлені досудовим розслідуванням електронні засоби і пристрої, а також користуючись при цьому невстановленим досудовим розслідуванням програмним забезпеченням з можливостями шифрування трафіку між клієнтом та VPN-сервером і зміни IP-адреси (VPN-сервіс), за допомогою облікового запису « ОСОБА_6 » у соціальній мережі «Однокласники» діючи умисно, публічно, для необмеженого кола користувачів (відвідувачів), систематично, здійснюючи пропаганду комуністичного тоталітарного режиму серед широкого кола осіб, перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , розмістив в стрічці свого аканту на інтернет-сайті «Однокласники» публікацію шляхом приймання участі в голосуванні під публікацією спільноти «Поздравления для друзей Бесплатно!», поширив та публічно використовував на власній загально доступній персональній сторінці в соціальній мережі «Однокласники» зображення з символікою ОСОБА_7 тоталітарного режиму, поширення та публічне використання яких є забороненим згідно п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал - соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» №317-VIII від 09.05.2015.

Окрім цього, 21 березня 2022 року ОСОБА_4 , використовуючи належний йому мобільний телефон марки «Samsung Galaxi A22», моделі «SM-A22SF/DSN», «s/nR58R6186MQF2» та інші невстановлені досудовим розслідуванням електронні засоби і пристрої, а також користуючись при цьому невстановленим досудовим розслідуванням програмним забезпеченням з можливостями шифрування трафіку між клієнтом та VPN-сервером і зміни ІР-адреси (VPN-сервіс), за допомогою облікового запису « ОСОБА_8 » у соціальний мережі «Однокласники» діючи умисно, публічно, для необмеженого кола користувачів (відвідувачів), систематично, повторно, здійснюючи пропаганду комуністичного тоталітарного режиму серед широкого кола осіб, перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , розмістив в стрічці свого аканту на інтернет-сайті «Однокласники» публікацію шляхом проставлення відмітки «Клас» під публікацією користувача « ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 », а саме зображення з символікою комуністичного тоталітарного режиму, поширення та публічне використання яких є забороненим згідно п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал - соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» N°317-VIII від 09.05.2015.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, щиро розкаявся та суду повідомив, що зареєстрований у соціальній мережі «Однокласники» під своїм прізвищем та іменем вже давно. Там він спілкується із своїми однокласниками на постійній основі. Щодо поширення комуністичної символіки суду повідомив, що він не розумів, що його дії можуть бути кваліфіковані як поширення комуністичної символіки. Проте жаліє про вчинене, обіціє стати на шлях виправлення та в подальшому не вчиняти таких дій.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив звільнити останнього від відбування покарання, зважаючи на повне визнання вини та похилий вік обвинуваченого.

У зв`язку із цим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку визнав недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

З огляду на наведене, суд дійшов до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані доведена повністю.

Виходячи з вимог ст. 337 КПК України, зокрема з того, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого є правильною.

Підстави для кваліфікації дій обвинуваченого за іншими статтями Кримінального кодексу України в суду відсутні.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 436-1 КК України, тобто поширення символіки комуністичного режиму.

Окрім цього, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-1 КК України, тобто поширення символіки комуністичного режиму, вчинене повторно.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини, при яких їх вчинено та особу обвинуваченого.

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, скоєні обвинуваченим є нетяжким та тяжким злочином.

Щодо особи обвинуваченого, то судом встановлено, що ОСОБА_4 є людиною старшого віку - пенсіонером, неодружений, раніше судимий, на диспансерному обліку у лікаря нарколога не знаходиться; за медичною допомогою протягом останніх 5-ти років не звертався, за час проживання заяв та скарг від сусідів не надходило.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує все вищевикладене, в тому числі і те, що обвинувачений є особою похилого віку, вину у вчиненому визнав повністю та беззаперечно, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Загально визнано, що щире каяття має бути добровільним, тобто базуватися на внутрішньому переконанні особи. Воно характерне тим, що засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, його позиція з цих підстав була незмінна, надавав послідовні, взаємоузгодженні показання, щире каяття обвинуваченого є дійсним, відвертим, підтверджується щирим жалем з приводу наслідків, які настали від його дій, та осудом своєї поведінки, а також його бажанням виправитись.

Окрім цього, дії обвинуваченого були спрямовані на те, щоб надати допомогу органам досудового розслідування і суду у встановленні істини у справі з метою з`ясування всіх фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину, що виразилося в тому, що обвинувачений, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду давав правдиві показання щодо всіх епізодів й обставин вчинення злочинів, тобто активно сприяв розкриттю злочину.

Відтак, для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, суд вважає, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції статті особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі.

Призначаючи покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-1 КК України суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Крім того, суд враховує рекомендації, викладені в п. п. 3,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», в яких вказано, що при призначенні основного покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України. При цьому, необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Відтак, враховуючи наведені вище обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, які на думку суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-1 КК України, суд дійшов до висновку про необхідність застосування ст. 69 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 436-1 КК України.

Ураховуючи сукупність вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України, суд вважає доцільним обрати йому остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд також враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_4 є судимий, зокрема востаннє: 20.11.2023 вироком Червоноградського міського суду Львівської області за ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік і 6 місяців.

Відтак, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, до призначеного покарання слід частково приєднати покарання, що призначене вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 20.11.2023 та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання.

Окрім цього, враховуючи щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який є особою старшого віку - пенсіонером, а також позицію прокурора, який просив звільнити від покарання з застосуванням ст. 75 КК України, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, а тому йому слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Скасувати арешти на майно, накладені в межах даного кримінального провадження.

Окрім цього, у межах даного кримінального провадження проведено судову мистецтвознавчу експертизу, вартість проведення якої становить 7572,80 грн та у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягає стягненню з обвинуваченого в користь держави у повному обсязі.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-1, ч. 2 ст. 436-1 КК України, та призначити покарання:

за ч. 1 ст. 436-1КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки без конфіскації майна;

за ч. 2 ст. 436-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати покарання, що призначене вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 20.11.2023 та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку 26.08.2024.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням експертизи в сумі 7572 (сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) гривні 80 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 26.03.2024 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1