Справа № 487/9681/24
Провадження № 1-кп/487/771/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 Заводський районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи щодо якої подане клопотання ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

психолога ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_11 , про застування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000351 відносно неповнолітнього :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лазурне Скадовського району Херсонської області, громадянина України, українця, учня 7-Б класу ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

03.04.2024 приблизно о 19.00 год., неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, знаходячись на зупинці "Спортшкола Надія" в м.Миколаєві, на грунті неприязнених відносин з потерпілим ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , умисно направив в бік останнього та розпилив балон із газом сльозогінної дії , спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку кон`юнктиви, рогівки слабого ступеню обох очей, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 містять ознаки суспільно небезпечного діяння, що передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні, прокурор підтримала клопотання, наполягала на його задоволенні. Крім того зазначала, що ОСОБА_4 , на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, на обліку в секторі ювенальної превенції та служби у справах дітей не перебуває, проживає у благополучній сім`ї, має задовільні житлово-побутові умови проживання, навчається у ліцеї ім. проф. М. ОСОБА_12 , де характеризується переважно позитивно, за місцем проживання характеризується посередньо.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 свою вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав. Зазначав, що, 03.09.2024 у вечірній час спільно з друзями знаходився в районі спортшколи " ОСОБА_13 " де спілкувався та проводив вільний час. При цьому на території покинутої будівлі також знаходився ОСОБА_14 , який кидав каміння та потрапив йому у обличчя, на що він зробив зауваження, але ОСОБА_15 не відреагував та став словесно ображати його батька. В подальшому, разом з друзями він пішов на зупинку громадського транспорту " ОСОБА_13 " , де також перебував ОСОБА_15 . На зупинці, він дістав з кишені балончик, який подарував йому знайомий, та розпилив у бік Матвія.

Законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання. Зазначав, що на теперішній час приділяє більше часу та уваги по вихованню сина.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 зазначав, що ОСОБА_16 знав наглядно. 03.09.2024 проводив час з друзями у покинутій будівлі в районі спортшколи "Надія". Кидаючи каміння, попав в обличчя ОСОБА_17 , за що вибачився. В подальшому на зупинці " ОСОБА_13 " підійшов ОСОБА_17 , дістав з кишені балончик та розпилив в обличчя, в наслідок чого він відчував пекучий біль, незнайома жінка на зупинці надавала допомогу, викликала швидку. Вибачення за скоєне ОСОБА_18 у нього не просив.

Законний представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 не заперечувала проти задоволення клопотання, зазначала про необхідність застосування до ОСОБА_19 заходів виховного характеру.

Захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

03.04.2024, неповнолітній ОСОБА_4 , який не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, приблизно о 19.00 год., знаходячись на зупинці "Спортшкола Надія" в м.Миколаєві, на грунті неприязнених відносин з потерпілим ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , умисно направив в бік останнього та розпилив балон із газом сльозогінної дії , спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку кон`юнктиви, рогівки слабого ступеню обох очей, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 містять ознаки суспільно небезпечного діяння передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Факт вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, також підтверджуються наступними доказами дослідженими в судовому засіданні:

- Протоколом прийняття заяви від 03.09.2024 , відповідно до якого ОСОБА_8 просить вжити заходи до невідомої особи, яка 03.09.2024 нанесла тілесні ушкодження, а саме розпилила балончиком в очі її синові ОСОБА_7 2012 р.н., чим спричинила тілесні ушкодження;

- Висновком експерта № 773 від 01.10.2024, відповідно до якого у ОСОБА_7 мають місце тілесні пошкодження у вигляді хімічного опіку кон`юктиви, рогівки слабкого ступеню обох очей. Дані тілесні пошкодження могли утворитися внаслідок дії будь-якої хімічної речовини не виключено при в приску балончику, з давністю утворення біля 6 діб до часу огляду. По ступеню тяжкості дане тілесне пошкодження відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень. Будь-яких судово-медичних даних про послідовність нанесених даних тілесних пошкоджень не мається. При нанесенні даних тілесних пошкоджень потерпілий міг бути звернений попередньою стороною тіла до нападника. Утворення даних тілесних пошкоджень при падінні тіла з положення стоячи на площину як з приданням тілу прискорення так і без нього виключається.

Суб`єктом кримінального правопорушення в силу ст. 18 КК України є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Вік, з якого може наставати кримінальна відповідальність, внормований статтею 22 КК України, у відповідності до частини першої якої кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Виключення з цього правила, за яким вік кримінальної відповідальності знижений до чотирнадцяти років, встановлений частиною 2 ст. 22 КК України, яка містить вичерпний перелік кримінальних правопорушень, відповідальність за які настає після досягнення чотирнадцяти років, і в цьому переліку немає кримінального правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Частиною 1 ст. 498 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 97 КК України до неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другоюстатті 105 цього Кодексу.

Примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цьогоКодексу.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру"передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 "Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх", суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 в скоєнні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України доведена в повному обсязі.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, згідно ст.22 КК України, ОСОБА_4 не досяг віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

Суд, ухвалюючи судове рішення у справі, керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, положень глави 29 КПК України, та розділу ХІ КК України, і погоджується з позицією прокурора, з огляду на те, що ОСОБА_4 не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції, та в службі у справах дітей, а також під наглядом у лікарів нарколога та психіатра, має місце проживання, де створені всі необхідні умови, позитивно характеризується за місцем навчання, вчинив кримінальний проступок у віці 13 років.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням зазначених відомостей про особу ОСОБА_4 , вважає необхідним застосувати до нього примусовий захід виховного характеру, у вигляді застереження, що суд вважає оптимальним чином відповідатиме меті виправлення та перевиховання особи, що вчинила суспільно небезпечне діяння, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_4 наслідки його дій - шкоди, завданої здоров`ю потерпілого, оголосивши ОСОБА_4 осуд за такі дії, попередивши його про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки.

Цивільний позов в провадженні не заявлений.

Відомостей про процесуальні витрати, заходи забезпечення кримінального провадження суду не надано.

Керуючись ст. ст.22,97,105 КК України, ст. ст.318,322,342-376,498-501 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000351 стосовно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - задовольнити.

Застосувати стосовно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч.1 ст. 125 КК України, примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1