Справа №211/2129/24
Провадження №1-кп/211/413/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 04.01.2024 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бендери Республіка Молдова, громадянина України, пенсіонера, який має середньо-спеціальну освіту, одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та інших осіб не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,-

встановив:

04 грудня 2023 року приблизно о 16:30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайому ОСОБА_5 , з якою в нього напередодні виник словесний конфлікт поблизу Криворізької гімназії №87 КМР з приводу збирання дров з території вказаної гімназії. В цей момент у ОСОБА_7 , на ґрунті попередньо виниклих неприязних відносин, виникла гостра неприязнь до ОСОБА_5 та намір на заподіяння останній фізичного болю.

Одразу після цього ОСОБА_7 , діючи з цією метою, наблизився до ОСОБА_5 та, перебуваючи в положенні стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_5 , наніс почергово правою та лівою рукою не менше двох легких поплескувань по обличчю ОСОБА_5 , що не спричинило тілесних ушкоджень.

Надалі, ОСОБА_7 , продовжуючи діяти з метою заподіяння ОСОБА_5 фізичного болю, все ще перебуваючи в положенні стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_5 , умисно здійснив обома руками поштовх в область грудної клітки ОСОБА_5 , діючи при цьому з необережністю щодо наслідків свого діяння, а саме з кримінальною протиправною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді отримання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, хоча за обставин, що склалися, повинен був і міг їх передбачити. Від отриманого поштовху ОСОБА_5 не втримала рівновагу та впала спиною на асфальтовану поверхню дороги, в результаті чого отримала тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому 3-го поперекового хребця, яке відповідно до висновку експерта №394 від 13.03.2024 за результатами проведеної судово-медичної експертизи за своїм характером відносяться до категорії СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознаками тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.

Після цього, ОСОБА_7 підійшов з правої сторони до ОСОБА_5 , яка лежала на спині на асфальтованій поверхні дороги за вказаною адресою, та наніс правою ногою один удар в область правої гомілки ОСОБА_5 , що не спричинило тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав, проти цивільного позову заперечував. Відповідно до ст.63 Конституції України, відмовився від дачі показань. В судових дебатах повідомив, що він нічого не вчиняв, нікого не штовхав і взагалі не знає, що було 04.12.2023 року.

Відповідно до положень ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В силу ст. 24 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

За вимогами ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 349 КПК України обсяг доказів, та порядок їх дослідження вирішується з урахуванням думки учасників судового провадження.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 вину не визнав, суд, з урахуванням позиції учасників кримінального провадження, визнав за необхідне окрім допиту обвинуваченого, також допитати потерпілу, свідків та дослідити письмові докази.

Допитана в суді потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 04 грудня 2023 року вийшла із своїм заступником на подвір`я школи та побачила як чоловік із жінкою вантажать дрова, які були призначені для пункту незламності, що на території школи, та взяті на баланс школи. Її заступниця зробила тим особам зауваження, а вона сказала, щоб ОСОБА_8 викликала поліцію. Після того ті особи пішли, а вона пішла додому по АДРЕСА_2 та йшла за 80-100 м від тих людей. ОСОБА_7 тоді пару разів озирнувся, потім кинув тачку і підійшов до неї, почав штовхати, плескати по обличчю, а після сильно штовхнув в плечі і вона впала, відчула сильний біль, закричала. Чоловік підійшов та почав тягнути її за руку, потім вдарив ногою. Пізніше, коли до неї підійшов ОСОБА_9 , якого вона попросила простежити за ОСОБА_7 та жінкою, де вони живуть. Після конфлікту ОСОБА_7 із нею не зв`язувався. Заявлений позов підтримує та наполягає на його задоволенні. Саме через дії обвинуваченого вона вимушена була лікуватись, терпіти сильний біль, відчувати моральні страждання. При призначенні покарання обвинуваченому поклалась на розсуд суду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що працює заступником директора гімназії №87, де ОСОБА_5 є директором. На початку грудня 2023 року близько 16:00 години, вона із ОСОБА_5 вийшла на подвір`я школи, де побачила як двоє складали дрова, ОСОБА_7 - в тачку, а його жінка в кравчучку. Зранку того ж дня у них в школі була комісія, було пораховано деревину та її було прийнято на баланс школи. Через те, що вони тепер були відповідальнитми за ту деревину, вона сказала чоловіку, щоб вони вигружали, але ті сказали «Хто ви такі?» та продовжили грузити. Вона повідомила, що викличе поліцію та повернулась до школи, а ОСОБА_5 пішла додому по вул.Пуріна як і зазвичай. Чоловік і жінка пішли раніше. У школі був батько учня, який їй повідомив, що зі слів дітей на вул.Пуріна був напад на жінку. Вона набрала ОСОБА_5 і та їй повідомила, що напали на неї. Коли вони із двірником пішли до ОСОБА_5 , то побачили як та стоїть біля дерева та не може рухатись. Вона викликала швидку. В поліції із нею проводилось впізнання. Жінку, з якою був обвинувачений вона навіть сфотографувала.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що в грудні 2023 року десь о 16:00 годині вона їхала на своєму авто з АДРЕСА_3 , на незручному повороті побачила чоловіка з тачкою і жінку із кравчучкою, які йшли назустріч авто та вона була вимушена дати їм дорогу, щоб вони не зачепили авто. Коли їхала у зворотньому напрямку тією ж дорогою, побачила як той чоловік швидко біг з тачкою та двома зрубами деревини, а за ним жінка із пустою кравчучкою. Далі на дорозі побачила, що на дорозі лежить людина, як виявилось, то була директорка школи ОСОБА_5 . ОСОБА_5 повідомила, що її штовхнула людина, їй дуже боляче, не могла підвестись. Потім підбіг син ОСОБА_5 та вони разом намагались її підняти. До них під`їхала ще одна автівка та хлопець також долучився до допомоги. Потерпіла повідомила, що її штовхнув чоловік із тачкою, хлопці за ним поїхали, але вже нікого не знайшли. Потім вона поїхала по справам, а згодом дізналась, що ОСОБА_5 в лікарні.

Клопотань про допит інших свідків від сторони обвинувачення, а так само і захисту не надходило.

Окрім безпосередньо отриманих під час судового розгляду показань потерпілої та свідків, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України підтверджується сукупністю досліджених, з урахуванням позицій учасників судового провадження, письмових доказів.

Так, відповідно до довідки № 6805 від 05.12.2023 з травмпункту КП «Криворізька МКЛ № 2» КРМ, ОСОБА_5 надана допомога з приводу: компресійний перелом L3, L4 без зміщення уламків?. Дата травми: 04.12.2023 (Т.1, а.с. 31).

Згідно із висновком магнітно-резонансної томографії попереково-крижового відділу хребта (L1-S1) від 06.12.2023, у ОСОБА_5 виявлено: компресійно-віскольчатий перелом тіла L3 1 ст. Мр-ознаки дегенеративно-дистрофічних змін хребта у вигляді остеохондрозу 3 ст., спондилоартрозу 3 ст. Протрузії дисків L2- L3, L4- S2. Перехідний S1 хребець (Т.1, а.с. 32).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.02.2024, у присутності понятих, свідок ОСОБА_8 серед представлених для впізнання осіб на фото № 1 за візуальним виглядом, віком, формою обличчя, впізнала ОСОБА_7 , як чоловіка, який крав дрова з Криворізької гімназії № 87 04.12.2023 та з яким стався конфлікт (Т.1, а.с. 51-52).

Згідно із протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.03.2024, у присутності понятих, свідок ОСОБА_10 серед представлених для впізнання осіб на фото № 1 за візуальним виглядом, формою обличчя, впізнала ОСОБА_7 , як чоловіка, якого вона бачила з тачкою на АДРЕСА_2 04.12.2023 (Т.1, а.с. 57-58).

Відповідно до карти виїзду швидкої медичної допомоги № 319 від 04.12.2023 та картки виклику швидкої медичної допомоги № 319 від 04.12.2023, адреса виклику: АДРЕСА_4 біля будинку; привід до виклику: побили; постраждала ОСОБА_5 ; хто викликає: знайома з номера телефону НОМЕР_1 ; попередній діагноз: забій поперекової ділянки (Т.1, а.с. 65-68).

Висновком експерта № 394 від 15.03.2024, складеним судово-медичним експертом ОСОБА_11 , встановлено, що у потерпілої ОСОБА_5 виявлений компресійний перелом 3-го поперекового хребця, що підтверджується даними огляду, медичних документів на її ім`я, даними рентгенологічного дослідження. Характер тілесного ушкодження у потерпілої свідчить що перелом утворився від дії тупого твердого предмета за механізмом удару або стиснення, може бути наслідком згинання, зсуву, дії по вісі хребта. Виявлене у неї ушкодження відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесним ушкодженням, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (термін загоювання кісткової тканини більше 21 доби). Ступінь загоєння виявленого ушкодження (дані мед.документів), свідчить, що термін його виникнення може відповідати 04.12.2023 року. На тілі потерпілої виявлена 1 точка прикладення фізичної сили в І області тулуба. Індивідуальні властивості предметів травми визначити не виявляється можливим з-за відсутності судово-медичних даних. В момент отримання ушкодження потерпіла була звернена травмованою ділянкою тіла в бік предмета травми (Т.1, а.с. 71-73).

Згідно із протоколом проведення слідчого експерименту від 13.03.2024 та фототаблицею, за участю потерпілої ОСОБА_5 , у присутності понятих, статиста, потерпіла ОСОБА_5 розповіла про обставини вчинення щодо неї кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, а саме, що 04.12.2023 близько 16.30 год. по АДРЕСА_2 , вона вийшла зі школи та побачила двох осіб: чоловіка та жінку, , які грузили дрова до візочків. Вона їм зробила зауваження, щоб вони повернули дрова, на фоні чого у неї стався конфлікт між нею та чоловіком. Надалі чоловік з жінкою почали йти, та вона почала за ними йти на відстані приблизно 100 метрів від них. Коли чоловік та жінка звернули на вул. Пуріна і вона звернула за ними, чоловік кинув візок та повернувшись почав йти їй на зустріч. Підійшовши до неї чоловік почав двома руками долонями штовхати її в плечі, від чого вона втратила рівновагу та впала на асфальтове покриття на спину (демонструє як вона впала) та відчула одразу різкий біль в спині. Надалі чоловік нахилився до неї та почав тягнути її обома руками за праву кисть руки (демонструє як саме), потім взутою ногою штовхнув її по правій нозі (демонструє як саме). Перед тим як чоловік її штовхнув, він ще долонями своїх рук плескав її по обличчю, удари наносив один за одним. Потім їй допомогли піднятися (Т.1, а.с. 74-79).

Відповідно до висновку експерта № 461 від 20.03.2024, складеного судово-медичним експертом ОСОБА_11 , виявлений у потерпілої ОСОБА_5 перелом хребця виник від дії по вісі хребта, не виключено при падінні. Виявлене у потерпілої ушкодження могло утворитися при механізмі, на який вона сама вказує, про що свідчить локалізація та характер виявленого у неї ушкодження (Т.1, а.с. 82-83).

Згідно із протоколом огляду місця події від 25.03.2024 та фототаблиці, за участю потерпілої ОСОБА_5 , проведено огляд відкритої ділянки місцевості, що являє собою вулицю асфольтовану, що знаходиться навпроти будинку АДРЕСА_2 , в ході якого потерпіла ОСОБА_5 вказала на дорозі асфальтовану поверхню, де вона впала від поштовху (Т.1, а.с. 84-86).

На думку суду, вказані протоколи впізнання відповідають положенням статті 228 КПК, оскільки містять опис ознак, за якими свідки впізнали обвинуваченого - його зовнішній вигляд і прикмети, а також містять вказівку на обставини, за яких вони бачили ОСОБА_7 .

Закон допускає впізнання за фотознімками або матеріалами відеозапису в разі необхідності, тобто за реальної неможливості забезпечення присутності особи, яка підлягає впізнанню. При цьому, проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання (ч. 6 ст. 228 КПК).

За таких обставин, підстав для визнання протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками неналежними доказами не вбачається. Крім того, безпосередньо в залі суду як свідки, так і потерпіла чітко вказали на ОСОБА_7 , як на особу, яка 04.12.2023 року спричинила потерпілій тілесні ушкодження та підтвердили обставини, за яких вони безпосередньо бачили обвинуваченого і за якими рисами його впізнали.

Таким чином, встановлено, що усі слідчі дії в даному кримінальному провадженні проведені уповноваженими особами, у порядку встановленому кримінальним процесуальним законом, із дотриманням належної процедури, протоколи слідчих дій відповідають положенням ст.ст. 104-106 КПК; експерти залучені з урахуванням ст. 243 КПК України за наявності достатніх підстав для проведення експертиз, а висновки експертиз належним чином вмотивовані, не є суперечливими, узгоджуються з письмовими доказами.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Згідно із частиною першою статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів слід керуватися критерієм доведення винуватості поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

Згідно зі статтею 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність - достатніми та взаємопов`яаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Правдивість та об`єктивність показань свідків, які були допитані судом, не викликають сумніві, оскільки показання свідків узгоджуються між собою, не викликають суперечностей, та підтверджуються сукупністю безпосередньо досліджених під час судового розгляду письмових доказів.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що досліджені докази у сукупності і взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять винуватість обвинуваченого і підтверджують, що ОСОБА_7 04 грудня 2023 року приблизно о 16:30 год., перебуваючи неподалік приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на грунті попередньо виниклих неприязних відносин через словесний конфлікт з приводу збирання дров на території гімназії, наблизився до ОСОБА_5 та, перебуваючи в положенні стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_5 , наніс почергово правою та лівою рукою не менше двох легких поплескувань по обличчю ОСОБА_5 , що не спричинило тілесних ушкоджень. Надалі, продовжуючи діяти з метою заподіяння ОСОБА_5 фізичного болю, все ще перебуваючи в положенні стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_5 , умисно здійснив обома руками поштовх в область грудної клітки ОСОБА_5 , діючи при цьому з необережністю щодо наслідків свого діяння, а саме з кримінальною протиправною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді отримання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, хоча за обставин, що склалися, повинен був і міг їх передбачити. Від отриманого поштовху ОСОБА_5 не втримала рівновагу та впала спиною на асфальтовану поверхню дороги, в результаті чого отримала тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому 3-го поперекового хребця, яке відповідно до висновку експерта №394 від 13.03.2024 за результатами проведеної судово-медичної експертизи за своїм характером відносяться до категорії СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознаками тривалого розладу здоров`я більше 21 доби. Після цього, ОСОБА_7 підійшов з правої сторони до ОСОБА_5 , яка лежала на спині на асфальтованій поверхні дороги за вказаною адресою, та наніс правою ногою один удар в область правої гомілки ОСОБА_5 , що не спричинило тілесних ушкоджень.

При цьому, суд не приймає до уваги виступ обвинуваченого в судових дебатах, де він повідомив про свою непричетність до подій, які мали місце 04.12.2023 року, та вважає це лише лінією захисту. Особу обвинуваченого було ідентифіковано, свідки чітко, послідовно надали з цього приводу показання, будучи приведеними до присяги. Потерпіла в судовому засіданні також вказала на обвинуваченого як на особу, яка крала дрова з території школи та в подальшому нанесла їй тілесні ушкодження, підстав для намовляння ОСОБА_7 судом не встановлено.

Аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, поза розумним сумнівом, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження під час судового розгляду та повністю доведена сукупністю належних та допустимих доказів, безпосередньо досліджених у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Дії ОСОБА_7 належить кваліфікувати за ст. 128 КК України за ознаками: необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, під наглядом у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебував та не перебуває.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.

Згідно із висновками досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середні показники ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства (у тому числі, для окремих осіб).

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, ураховуючи дані про його особу, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини та його наслідки, за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, висновки досудової доповіді, позицію потерпілої, суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено у виді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією ст. 128 КК України, із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Крім того, у кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_5 03 травня 2024 року подано цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Потерпіла просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на свою користь матеріальну шкоду в сумі 6 885 грн. 35 коп. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн. 00 коп.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання цивільного позову потерпілого суд дійшов такого висновку.

Як підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, у зв`язку з спричиненням ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , остання витратила на лікування та реабілітацію кошти у розмірі 6885,35 грн.

Вказана обставина підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, а саме оригіналами квитанцій на загальну суму 6885,35 грн., які витрачені позивачем на лікування внаслідок подій, що мали місце 04.12.2023 року (т.1, а.с.56)

Таким чином дослідженими судом доказами підтверджуються витрати позивача на лікування в сумі 6885,35 грн.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що з відповідача ОСОБА_7 на користь позивача необхідно стягнути 6885,35 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, що полягає у витратах потерпілої від злочину на лікування.

Також судом встановлено, що завданням відповідачем тілесних ушкоджень позивачу завдано значної моральної шкоди.

За змістом частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із частиною першою статті 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої або позбавлення її можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що позивач є потерпілою від злочину, вчиненого щодо неї ОСОБА_7

Злочином позивачу було заподіяно тілесних ушкоджень, від яких вона зазнала фізичного болю та страждань.

Суд також враховує характер заподіяних позивачу тілесних ушкоджень, а саме компресійного перелому 3-го поперекового хребця, що вимагає тривалого лікування.

Зазначена ситуація змусила позивача вишукувати кошти на лікування та реабілітацію, переживати сильний стрес.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину та тривалість душевних та фізичних страждань позивача, яка дійсно зазнала фізичного болю, стресу, порушення нормального способу життя, постійно відчуває дискомфорт у зв`язку з переломом хребця. Тому відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000 грн., на думку суду, буде відповідати вимогам розумності та справедливості та відповідатиме встановленим судом обставинам.

Підстави для стягнення моральної шкоди в більшому розмірі судом не встановлені.

Таким чином, позовна заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 128, 368-370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, та покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_6 ) матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у сумі 6 885 (шість тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 35 копійок та моральну шкоду у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

Резолютивна частина вироку проголошена 12.11.2024 року відповідно до положень ч.15 ст.615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1