Справа № 452/3582/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/731/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:

вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнено з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді застави, застосований відносно ОСОБА_7 , до набрання рішенням законної сили, - вирішено не змінювати.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на корись ОСОБА_6 в рахунок відшкодування майнової шкоди 57 961 гривню, в рахунок відшкодування моральної шкоди 80 000 гривень.

В задоволенні позову ОСОБА_6 в інший частині вимог, які розглядалися, - відмовлено.

Вирішено питання з заставою та процесуальними витратами.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 06 травня 2015 року приблизно о 21 год. 20 хв., керуючи автомобілем «ВАЗ-2105», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Шухевича у м. Самборі Львівської області в напрямку від вул. Перемишльська до вул. Шашкевича, на нерегульованому пішохідному переході, порушив вимоги Розділу 1 п.п.1.5,1.10 в частині значення термінів «дорожня обстановка», «небезпека для руху», «пішохідний перехід»; Розділу 2 п.2.3 (б), а саме, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, та п.2.3 (д), а саме, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; Розділу 12 п.12.3, а саме, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявиш, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; Розділу 18 п.18.1, а саме, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; Розділу 31 п.31.1, а саме, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації, п.31.3 (а), а саме, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, та п.31.4.1 (а), (б), (в), (д), а саме, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: гальмові системи: а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника; б) під час дорожніх випробувань робочої гальмової системи перевищуються такі значення: легкові автомобілі та їхні модифікації для перевезення вантажів - гальмовий шлях не більше ніж 14,7 м; в) порушено герметичність гідравлічного гальмового приводу; д) стоянкова гальмова система при відключеному від трансмісії двигуні не забезпечує нерухомий стан, Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР України), які виразилися в тому, що ОСОБА_7 , керуючи завідомо несправним транспортним засобом, експлуатація якого за його технічним станом заборонена, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 «Пішохідний перехід» додатку 1 «Дорожні знаки» ПДР України та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» додатку 2 «Дорожня розмітка» ПДР України, до якого підійшла та розпочала по ньому перехід проїзної частини дороги, рухаючись справа на ліво відносно напрямку його руху, пішохід ОСОБА_6 , не надав їй перевагу у русі та не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до зупинки автомобіля шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 на вказаному нерегульованому пішохідному переході, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження, а саме, відкритий перелом обох кісток лівої гомілки в середній третині, закриті переломи лівої плечової та лівої стегнової кісток, струс головного мозку, садно в лівій тім`яній ділянці, синець в лобній ділянці зліва, синець в лобній ділянці справа, який простягається до привушної ділянки справа, садно на спинці носа справа, синець в правій орбітальній ділянці, який займає верхню та нижню повіки, синець на зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, множинні садна на тильній поверхні правої кисті на фоні масивних синців, синець в ділянці крила правої клубової кістки, синець на правому колінному суглобі, який опускається на гомілку, масивний синець на задній поверхні лівого стегна від сідниці до нижньої третини стегна, рану на передній поверхні лівої гомілки в середній третині, циркулярний синець в ділянці лівого гомілково-ступневого суглобу, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Не погоджуючись із цим вироком, потерпіла ОСОБА_6 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2024 року скасувати частково та ухвалити новий вирок, яким повністю задовольнити цивільний позов щодо відшкодування ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 500 000 гривень.

В обґрунтування апеляційних вимог потерпіла покликається на те, що оскаржений вирок є незаконним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень. Вказує, що факт отримання нею тяжких тілесних ушкоджень (відкритого перелому обох кісток лівої гомілки в середній третині, закритих переломів лівої плечової та лівої стегнової кісток струсу головного мозку) доводить факт спричинення їй моральної шкоди, оскільки вона зазнала фізичного болю та душевних переживань через необхідність стаціонарного лікування та подальшої реабілітації, є особою похилого віку.

Як зазначає апелянт, заперечуючи щодо стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень, відповідач не надав належних та допустимих доказів, що шкоду позивачу було завдано внаслідок непереборної сили або умислу, що могло б бути підставою для зменшення розміру стягнення моральної шкоди.

На переконання потерпілої ОСОБА_6 , суд не в повній мірі оцінив тяжкість наслідків від вчиненого ОСОБА_7 злочину, оскільки потерпіла тривалий час перебувала на лікуванні, зазнала сильних фізичних та душевних страждань, болю внаслідок вчиненого ДТП. Усе це спричинило порушення її нормальних життєвих зв`язків та способу життя. Крім цього, ОСОБА_7 ухилявся від надання їй будь-якої допомоги. Така поведінка викликала у потерпілої душевні хвилювання та страждання.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_10 подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 апеляційну скаргу потерпілої підтримав частково.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 просили відмовити у задоволенні апеляційних вимог, покликавшись на їх безпідставність.

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині фактичних обставин вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілій легкі тілесні ушкодження, призначене обвинуваченому покарання та стягнутий розмір матеріальної шкоди, ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, а тому вирок суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої, зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повному обсязі.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_6 подано цивільний позов, відповідно до якого вона просила стягнути з ОСОБА_7 , зокрема, 500 000 гривень моральної шкоди.

Оскарженим вироком з обвинуваченого було стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 80 000 гривень.

Водночас, відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Приписами ч. 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом і при цьому застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Як передбачено ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 року №4 (далі - постанова ПВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 709/1173/17 зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести у рішенні відповідні мотиви.

Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Як зазначено у мотивувальній частині оскарженого вироку, суд першої інстанції при вирішенні питання про стягнення моральної шкоди на користь потерпілої врахував, що ОСОБА_6 у результаті порушення ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких зазнала фізичного болю та душевних переживань через необхідність стаціонарного лікування та подальшої реабілітації, при цьому вона є особою похилого віку.

Водночас, місцевий суд зазначив, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, необхідним і достатнім для відновлення її життєвих зв`язків, буде відшкодування потерпілій моральної шкоди у розмірі 80 000 гривень.

Апеляційний суд враховує, що визначення розміру грошового відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду, в той же час вважає, що визначена судом першої інстанції сума стягнення на відшкодування моральної шкоди не відповідає принципам справедливості та розумності.

Так, колегія суддів бере до уваги, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_6 були завдані тяжкі тілесні ушкодження, а саме: відкритий перелом лівої гомілки в середній третині, закриті переломи лівої плечової та стегнової кісток, струс головного мозку.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1894, ОСОБА_6 проведено операції: 27 травня 2015 року ЗР МОС лівої стегнової кістки по АО, 27 травня 2015 року ЗР МОС лівої великогомілкової кістки апаратом зовнішньої фіксації по АО, 8 червня 2015 року ВР МОС лівої великогомілкової кістки пластиною та гвинтом по АО. Операції проводились під спінальною анестезією.

Потерпілій була рекомендована знеболююча, протизапальна, замісна, симптоматична терапія, відсутність навантажень на ліву ногу протягом місяця, перев`язки один раз на день до повного загоєння належнів, оперативне лікування з приводу перелому лівої плечової кістки в плановому порядку.

Отже, враховуючи ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, завданих потерпілій, ту обставину, що до теперішнього часу стан її здоров`я повністю не відновився, внаслідок отриманих травм потерпіла перенесла три операції, проходила реабілітацію, зазнала чималого болю, зокрема через ряд вимушено перенесених болісних процедур, була обмежена в пересуванні, зазнав обмежень її звичний спосіб життя, що спричинило їй значну психологічну травму, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 120 000 гривень буде таким, що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості, у зв`язку з чим оскаржений вирок підлягає зміні в частині вирішення цивільного позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуваний вирок зміні в частині вирішення цивільного позову.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4