Справа № 521/4725/23
Номер провадження:1-кп/521/755/24
УХВАЛА

08 серпня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

при судовому розгляді в режимі відеоконференції кримінального провадження №521/4725/23 відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Херсоні, громадянина України, офіційно непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Малиновського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, при викладених в обвинувальному акті обставинах.

Під час судового засідання прокурором було заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на те, що ризики вчинення дій, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не перестали існувати.

Захисник обвинуваченого не заперечував проти задоволення клопотання.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши учасників судового засідання, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до положень Глави 18 КПК України, розгляд питання про обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою здійснюється судом за обов`язковою участю обвинуваченого, що забезпечує йому гарантії доступу до правосуддя, а також надає можливості висловлення своєї позиції з зазначеного питання та є способом реалізації права на захист у кримінальному провадженні.

Разом із цим, аналіз діючих норм процесуального законодавства свідчить про те, що ці норми не регламентують процедуру розгляду питань про обрання (продовження) запобіжного заходу у відсутності обвинуваченого, при обставинах, які об`єктивно унеможливлюють забезпечення його участі у судовому засіданні.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.07.2024 місце утримання обвинуваченого ОСОБА_5 змінено з Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» та направлено останнього до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Однак, на момент розгляду клопотання прокурора про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання останній не прибув до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» та перебуває в процесі етапування.

У зв`язку із зазначеними обставинами, які унеможливлюють участь обвинуваченого у судовому засіданні з об`єктивних причин, виконуючи вимоги процесуального закону про обов`язковість вирішення питання про продовження тримання під вартою осіб, які вже тримаються під вартою, приймаючи до уваги, що норми КПК України не регулюють вирішення питання кримінального провадження, при обставинах, що склалися, суд вважає за можливе розглянути клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без участі обвинуваченого.

Приймаючи рішення про розгляд зазначеного клопотання прокурора без участі обвинуваченого, суд вважає, що способом реалізації засад кримінального судочинства, викладених у ст. ч.1 ст. 7 КПК України, зокрема: забезпечення права на захист , доступ до правосуддя , змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, є участь у розгляді цього клопотання захисника, який користується всіма процесуальними правами, які надані обвинуваченому, а гарантом дотримання всіх прав і свобод людини, принципів верховенства права і законності, є безпосередньо суд, яким буде перевірена наявність обставин, передбачених ст. 177, 178 КПК України, тобто обставин, наявність чи відсутність яких є підставою для вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без участі обвинуваченого, суд також приймає до уваги наявність процесуального права обвинуваченого на подачу апеляційного оскарження прийнятого без його участі рішення з метою його перевірки на предмет законності та обґрунтованості.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, встановлений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.07.2024, спливає 30.08.2024. Закінчити розгляд кримінального провадження з постановленням судового рішення до вказаної дати не уявляється можливим з об`єктивних причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Зокрема, на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду вказує те, що останній обвинувачується у вчиненні злочину, який є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

На наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (запобігання спробі незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж провадженні), вказує те, що у кримінальному провадженні у суді ще не допитувався потерпілий ОСОБА_6 та свідки, їх покази мають суттєве значення у кримінальному проваджені, тому перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом, обвинувачений безперешкодно зможе впливати на них, з метою зміни ним показів та ухилення від кримінальної відповідальності.

На наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується) вказує той факт, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини. Окрім того, відносно обвинуваченого в Херсонському міському суді Херсонської області розглядаються ще одне кримінальне провадження.

Крім того, ОСОБА_5 немає постійного офіційного місця роботи та доходів, крім того є підстави вважати, що обвинувачений через скрутне матеріальне становище, може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти зазначеним вище ризикам.

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 суд також враховує наступні обставини: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей.

Суд вважає, що перелічені прокурором доводи під час розгляду клопотання є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, на думку суду, немає.

Враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на дві місяці (60 днів), тобто до 06.10.2024 включно.

Розмір застави, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 його процесуальних обов`язків, не визначати.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, його захиснику та направити до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_7