УХВАЛА

Іменем України

15 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 760/23923/21

провадження № 51-5354 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року та Київського апеляційного суду від 10 липня 2024 року,

встановив:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року кримінальне провадження № 0000030 від 17 серпня 2021 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України (далі - КК), закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 червня 2023 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 25 листопада 2022 року - без змін.

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 лютого 2024 року скасовано зазначену ухвалу Київського апеляційного суду та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 липня 2024 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 25 листопада 2022 року - без змін.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх доводів зазначає, що обвинувальний акт спрямовано до суду у межах строку досудового розслідування та викладає свою позицію щодо його перебігу у цьому кримінальному провадженні. Також прокурор вказує, на істотне порушення місцевим судом вимог процесуального закону, оскільки рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК він прийняв на стадії підготовчого судового засідання, однак, оскільки таке рішення вимагає дослідження доказів, нормами КПК його прийняття на цій стадії не передбачено. Суд апеляційної інстанції, всупереч положенням статей 370, 412, 415 КПК допущених місцевим судом порушень не виправив, чим теж допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Крім того, прокурор вказує, що у цій справі мало місце неправильне трактування судами судової практики.

Перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України суд має право закрити кримінальне провадження якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу.

Як передбачено п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно з ч. 5 ст. 219 КПК (в редакції, що діяла в червні - серпні 2021 року) строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Як встановлено місцевим судом та підтверджено в рішенні суду апеляційної інстанції 22 червня 2021 року ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000072 від 22 грудня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК, яке не є тяжким чи особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи. З урахуванням положень ч. 5 ст. 115, ч. 3 ст. 219 КПК з 23 червня 2021 року розпочався строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, який спливав 23 серпня 2021 року включно.

24 червня 2021 року повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК.

Постановою прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування від 17 серпня 2021 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділено в окреме провадження за № 0000030.

18 серпня 2021 року підозрюваним ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомлено про завершення досудового розслідування та здійснено відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК, а отже в даному кримінальному провадженні залишилося максимум 5 днів строку досудового розслідування.

Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 серпня 2021 року було останнім днем строку ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК, а отже останнім днем строку досудового розслідування було 01 вересня 2021 року.

Натомість обвинувальний акт був направлений до Солом`янського районного суду м. Києва 07 вересня 2021 року, тобто поза межами строку досудового розслідування.

Щодо постанов про відновлення досудового розслідування від 28 серпня 2021 року та 07 вересня 2021 року, на які посилався прокурор, то місцевий суд дійшов висновку, що в даному кримінальному провадженні досудове розслідування в порядку, передбаченому КПК, не зупинялося, такі постанови в матеріалах кримінального провадження № 0000030 відсутні, а відповідні відомості до ЄРДР не вносилися, отже підстав для його відновлення 28 серпня 2021 року та 07 вересня 2021 року відповідно до КПК, не було.

Суд апеляційної інстанції, з урахуванням положень ч. 2 ст. 439 КПК та вказівок суду касаційної інстанції, наведених у постанові від 07 лютого 2024 року, перевіривши обставини дотримання стороною обвинувачення строку звернення з обвинувальним актом до суду в межах строків досудового розслідування, погодився із висновками місцевого суду, що днем строку закінчення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні було 01 вересня 2021 року.

При цьому, апеляційний суд дослідив надані прокурором у судовому засіданні копії документів, а саме копії постанов слідчого від 28 серпня 2021 року та 07 вересня 2021 року про відновлення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000030 та копії супровідних листів від 28 серпня 2021 року та 07 вересня 2021 року про направлення цих постанов, в яких зазначено адреси підозрюваних і захисників, однак вказав, що у них не містяться дані про вихідний номер та дату надсилання такої кореспонденції. Із доданих копій повідомлень від 28 серпня 2021 року про завершення досудового розслідування та надання доступу (відкриття) до матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозрювані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ознайомилися з вказаним документом лише 07 вересня 2021 року, та які також не містять даних про вихідний номер та дату їх надсилання підозрюваним та їх захиснику.

Також апеляційний суд, з огляду на практику Верховного Суду, щодо належного підтвердження стороною обвинувачення завершення досудового розслідування і відкриття для ознайомлення в порядку ст. 290 КПК матеріалів досудового розслідування, зазначив, що телефонограм, розписок про особисте вручення чи направлення повідомлення про відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, йому захиснику, інших належних доказів того, що сторону захисту було повідомлено про доступ до матеріалів кримінального провадження з 28 серпня 2021 року до 01 вересня 2021 року - закінчення строку досудового розслідування, в належний спосіб, сторона обвинувачення не надала.

Таким чином направлення обвинувального акту стосовно вказаних осіб до суду 07 вересня 2021 року відбулось після закінчення строку досудового розслідування.

З огляду на зазначене доводи касаційної скарги прокурора в частині незгоди із висновками судів про наявність підстави для закриття кримінального провадження передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, не спростовують законності та обґрунтованості судових рішень, а його твердження про те, що у цій справі мало місце неправильне трактування судами судової практики не заслуговують на увагу.

Оцінюючи доводи касаційної скарги прокурора в частині неможливості прийняття рішення про закриття провадження на етапі підготовчого судового засідання, колегія суддів звертає увагу, що у ч. 3 ст. 314 КПК прямо передбачено низку рішень, які має право прийняти суд у підготовчому судовому засіданні. При цьому, пунктом 2 ч. 3 цієї статті передбачено право суду закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КПК, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду. Надалі, згідно з вимогами ч. 1 ст. 316 КПК, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Таким чином, за змістом аналізованих правових норм, суд має право на етапі підготовчого судового засідання закрити кримінальне провадження за наявності підстави передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, натомість він може призначити судовий розгляд кримінального провадження лише за відсутності підстав для прийняття низки рішень, у тому числі рішення закриття кримінального провадження із вказаної підстави.

Твердження прокурора про те, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК вимагає дослідження доказів, що стадією підготовчого судового засідання не передбачено, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки суд при прийнятті такого рішення досліджує та оцінює на відповідність вимогам закону процесуальні рішення, прийняті стороною обвинувачення на стадії досудового розслідування, а також інші документи надані суду, які можуть свідчити про дотримання стороною обвинувачення строку досудового розслідування. Проте, такі рішення, зокрема постанови про відновлення досудового розслідування, повідомлення про завершення досудового розслідування, інші документи, які свідчать про ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК не є тими доказами, про які стверджує прокурор, в розумінні ст. 91 КПК, що не можуть бути досліджені на стадії підготовчого судового провадження, а відтак рішення місцевим судом прийнято на підставах та у спосіб, визначений КПК.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, на що вказує прокурор, в ході перевірки судом касаційної інстанції не встановлено.

Висновки суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження є обґрунтованими, а зміст ухвали відповідає вимогам ст. 370, 419 КПК.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене і керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року та Київського апеляційного суду від 10 липня 2024 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3