Справа № 496/2995/24
Провадження № 1-кс/496/1948/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

12 серпня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання дізнавача СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області рядового поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000327 від 24.04.2024 року, за ознаками ч. 1 ст. 213 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке мотивовано тим, що 24.04.2024 р. до ЧЧ Одеського РУП №2 надійшло повідомлення зі спец-лінії НОМЕР_1 від працівника СВП ВРПП ОРУП № 2 про те, що на перехресті вул. Заводська та вул. Кіпенко, м. Біляївки, Одеського району, Одеської області було виявлено гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які порушили порядок здійснення операцій з металобрухтом. Даний факт був зареєстрований в ЖЄО Одеського РУП №2 Одеської області № 5645 від 24.04.2024 та відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000327 від 24.04.2024, за ознаками ч. 1 ст. 213 КК України.

08.08.2024 р. до ЧЧ Одеського РУП №2 надійшло повідомлення зі спец-лінії 102 від працівника поліції Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про те, що на Блок Посту розташованому на автодорозі Біляївка-Яськи, Одеського району, Одеської області було зупинено автомобіль марки Мерседес д/н НОМЕР_2 в якому виявлено металобрухт чорних металів. 08.08.2024 р. дізнавачем СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 в період часу з 18 год. 27 хв. до 18 год. 31 хв. біля вказаного Блок Посту був проведений огляд місця події.

В ході проведеного огляду місця події, оглянуто автомобіль марки «MERCEDES- BENZ» який належить ОСОБА_9 , в кузові якого виявлено металобрухт, відповідно до ТТН №979265 від 08.08.2024, яку було виявленої і в подальшому вилучено та запаковано до сейф пакету НПУ №PSP2247672, в машині знаходиться металобрухт чорного металу у кількості 7100 кг.

08.08.2024р. допитано в якості свідка ОСОБА_10 який пояснив що 08.08.2024 року на авто марки Мерседес д/н НОМЕР_2 прибув до рідної тітки, у якої під час прибирання назбирали металобрухт, та вирішили його відвести в м. Біляївка до ОСОБА_15» аби його здати.

Дазнавач зазначає, що об`єктом кримінального проступку, передбаченого ст. 213 КК України є суспільні відносини у сфері господарської діяльності з металобрухтом. Ці відносини регулюються Законом України «Про металобрухт» від 5 травня 1999 та іншими нормативно-правовими актами.

Предмет кримінального проступку - брухт кольорових і чорних металів (металобрухт). Тобто непридатні для прямого використання вироби або частина виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу та містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів та їх сплавів.

З об`єктивної сторони цей кримінальний проступок може виражатися у таких формах: а) здійснення операцій з металобрухтом без державної реєстрації б) здійснення операцій з металобрухтом без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством; в) надання приміщень та споруд для розташування незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту; г) організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.

Операції з металобрухтом - це заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів.

Заготівля металобрухту зазначеним Законом визначається як діяльність, пов`язана зі збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту. При цьому під збиранням металобрухту розуміється діяльність фізичних або юридичних осіб, пов`язана з переміщенням металобрухту від місця його утворення або знаходження до території розташування спеціалізованих або спеціалізованих металургійних переробних підприємств та їх приймальних пунктів, а під купівлею та/або реалізацією металобрухту - діяльність, пов`язана з передачею права власності на металобрухт іншому власнику в обмін на еквівалентну суму коштів або боргових зобов`язань.

Здійснення операцій з металобрухтом без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, слід розуміти як здійснення зареєстрованим громадянином-підприємцем чи юридичною особою - суб`єктом господарської діяльності будь-якої з названих вище операцій з металобрухтом без отримання ліцензії в установленому законом порядку.

Статтею 4 ЗУ «Про металобрухт» встановлено, що внесення інформації про суб`єктів господарювання, що здійснюють заготівлю металобрухту та/або операції з металобрухтом, до Переліку здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну промислову політику, за затвердженою ним формою в повідомному порядку. Таким органом в Україні є Міністерство з питань стратегічних галузей промисловості України (Мінстратегпром).

В ході дізнання було надіслано запит до Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України, із відповіді якого стало відомо, що «ФОП ОСОБА_11 » у переліку об`єктів господарювання, які здійснюють заготівлю та операції з металобрухтом не перебуває, що порушує вимоги законодавство, а саме ст. 4 закону України «Про металобрухт».

Також було надіслано запит до Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України, із відповіді якого стало відомо, що «ФОП ОСОБА_12 », реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 надіслав 01.05.2024 року на електронну адресу Мінстратегпрому заяву про включення до Переліку суб`єктів господарювання, які здійснюють заготівлю та операції з металобрухтом.

Водночас на надану заяву не було накладено електронний сертифікований ключ, що не відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про металобрухт» і унеможливлює внесення Підприємця до Переліку, у зв`язку з чим особа до Переліку не внесена.

Вилучені предмети є речовими доказами, так як металобрухт чорних металів розміщений в вантажному відсіку автомобіля вагою 7100 кілограмів є предметом кримінального проступку, автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» - д/н НОМЕР_4 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення так як на ньому переміщувався металобрухт від місця його знаходження до приймального пункту, товарно-транспортна накладна № 979265 від 08.08.2024 р., засвідчена підписом та відтиском печатки ФОП « ОСОБА_14 » є документом та доказом кримінального проступку, так як підтверджують діяльність ФОП пов`язану із заготівлею металобрухту. У зв`язку з вказаним дізнавачем вилучені предмети визнані речовими доказами. З метою збереження речових доказів, просить накласти арешт на вилучене майно.

ОСОБА_14 в судове засідання не прибув, однак подав заперечення проти арешту майна, в яких зазначив, що з об`єктивної сторони цей кримінальний проступок може виражатися у таких формах: а) здійснення операцій з металобрухтом без державної реєстрації б) здійснення операцій з металобрухтом без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством; в) надання приміщень та споруд для розташування незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту; г) організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту. Заначає, що перевезення в автомобілі належного особі на праві приватної власності (а іншого дізнанням не встановлено) металобрухту не є здійсненням операцій з металобрухтом без державної реєстрації. При цьому дізнавач у своєму клопотанні чітко зазначає, що до операцій з металобрухтом відноситься заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів.

Заготівля металобрухту зазначеним Законом визначається як діяльність, пов?язана із збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту.

При цьому під збиранням металобрухту розуміється діяльність фізичних або юридичних осіб, пов?язана з переміщенням металобрухту від місця його утворення або знаходження до території розташування спеціалізованих або спеціалізованих металургійних переробних підприємств та їх приймальних пунктів, а під купівлею та/або реалізацією металобрухту - діяльність, пов?язана з передачею права власності на металобрухт іншому власнику в обмін на еквівалентну суму коштів або боргових зобов?язань. Однак, перелічених обставин стороною обвинувачення не встановлено.

Здійснення операцій з металобрухтом без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, слід розуміти як здійснення зареєстрованим громадянином-підприємцем чи юридичною особою - суб?єктом господарської діяльності будь-якої з названих вище операцій з металобрухтом без отримання ліцензії в установленому законом порядку.

Статтею 4 3У «Про металобрухт» встановлено, що внесення інформації про суб?єктів господарювання, що здійснюють заготівлю металобрухту та/або операції з металобрухтом, до Переліку здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну промислову політику, затвердженою ним формою в повідомному порядку. Таким органом в Україні є Міністерство з питань стратегічних галузей промисловості України (Мінстратегпром). Далі дізнавач зазначає, що в ході дізнання було надіслано запит до Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України, із відповіді якого стало відомо, що «ФОП ОСОБА_11 » у переліку об?єктів господарювання, які здійснюють заготівлю та операції з металобрухтом не перебуває, що порушує вимоги законодавство, а саме ст. 4 закону України «Про металобрухт».

Дізнавачем втрачено логічний зв?язок між необхідністю отримання ліцензії та необхідності суб?єкта господарювання бути зареєстрованим в Центральному органі виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну промислову політику.

ФОП ОСОБА_14 в повному обсязі було виконано вимоги ст. 4 ЗУ «Про металобрухт», щодо направлення на адресу Центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну промислову політику, заяви про включення суб?єкта господарювання, який здійснює заготівлю та операції з металобрухтом. (роздруківку заяви з електронної пошти надаємо).

Зокрема, ст. 4 ЗУ «Про металобрухт» передбачено, що заготівлю металобрухту здійснюють суб?єкти господарювання. Внесення інформації про суб?єктів господарювання, що здійснюють заготівлю металобрухту та/або операції з металобрухтом, до Переліку здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну промислову політику, за затвердженою ним формою в повідомному порядку.

Для внесення інформації до Переліку суб?єкт господарювання подає в електронній формі до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну промислову політику, заяву про внесення інформації до Переліку (далі - заява).

Заява подається виключно в електронній формі з використанням електронного сертифікованого ключа та на безоплатній основі. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну промислову політику, протягом п?яти робочих днів з дня надходження заяви вносить інформацію про суб?єкта господарювання до Переліку. Якщо протягом зазначеного строку центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну промислову політику, не надав відповіді на подану заяву, суб?єкт господарювання вважається автоматично внесеним до Переліку.

Отже, на підставі зазначеної норми ФОП ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_3 ) є фізичною особою підприємцем, що внесений до переліку суб?єктів господарювання, як особа яка має право здійснювати заготівлю

Однак, як вбачається з клопотання дізнавача, невстановленим досудовим розслідуванням особам, ставиться в провину перевезення металобрухту, який є приватною власністю громадянина ОСОБА_10 , та порушення у вигляді здійснення операцій з металобрухтом без державної реєстрації. Клопотання не відповідає вимогам ст. 170 КПК України, тому просить відмовити в задоволенні клопотання

Дізнавач та прокурор до суду не прибули.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вивчивши заперечення ОСОБА_14 , слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, в тому числі, враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) (збереження речових доказів); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Як підставу та мету арешту, дізнавачем зазначено, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені предмети та документи є предметом, знаряддям та доказом кримінального правопорушення, тобто, відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Дослідивши додані до клопотання документи, суд вважає, що вилучене майно не відповідає вимогам ст. 98 КПК України, а тому є підстави для відмови в задоволенні клопотання.

Відповідно до п. 2,3 Розділу IV Положенням - Витяг з Реєстру - згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цієї глави параметрами, які є актуальними на момент його формування. До витягу з Реєстру включається інформація, в тому числі про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Таким, відповідно витягу, визначено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснили порушення порядку здійснення операцій металобрухтом.

За змістом клопотання дізнавача, предмет кримінального проступку, в даному випадку - брухт кольорових і чорних металів (металобрухт). Тобто непридатні для прямого використання вироби або частина виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу та містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів та їх сплавів.

З об`єктивної сторони цей кримінальний проступок може виражатися у таких формах: а) здійснення операцій з металобрухтом без державної реєстрації б) здійснення операцій з металобрухтом без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством; в) надання приміщень та споруд для розташування незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту; г) організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.

Однак, перевезення в автомобілі «MERCEDES- BENZ» який належить ОСОБА_9 відповідно до свідоцтва про реєстрації металобрухту не є здійсненням операцій з металобрухтом без державної реєстрації.

Також, з матеріалів клопотання не вбачається, яким чином відбувається заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів, що являє собою операції з металобрухтом.

Заперечення містять докази виконання ОСОБА_14 вимог ст. 4 ЗУ «Про металобрухт», якою передбачено, що заготівлю металобрухту здійснюють суб?єкти господарювання. Внесення інформації про суб?єктів господарювання, що здійснюють заготівлю металобрухту та/або операції з металобрухтом, до Переліку здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну промислову політику, за затвердженою ним формою в повідомному порядку. Для внесення інформації до Переліку суб?єкт господарювання подає в електронній формі до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну промислову політику, заяву про внесення інформації до Переліку (далі - заява).

Заява подається виключно в електронній формі з використанням електронного сертифікованого ключа та на безоплатній основі. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну промислову політику, протягом п?яти робочих днів з дня надходження заяви вносить інформацію про суб?єкта господарювання до Переліку. Якщо протягом зазначеного строку центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну промислову політику, не надав відповіді на подану заяву, суб?єкт господарювання вважається автоматично внесеним до Переліку.

Отже, оскільки ОСОБА_14 здійснив направлення такої заяви, на підставі зазначеної норми ФОП ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_3 ) є фізичною особою підприємцем, що внесений до переліку суб?єктів господарювання, як особа яка має право здійснювати заготівлю

Відповідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, вказано, що ФОП ОСОБА_14 здійснює діяльність за основним направленням - вантажний автомобільний транспорт, та додаткові види діяльності: збирання безпечних відходів, оптова торгівля відходами та брухтом, неспеціалізована оптова торгівля.

Суд також звертає увагу, що на обґрунтування клопотання, дізнавачем додано витяг з ЄРДР від 24.04.2024 р. № 0000327 за ознаками ч. 1 ст. 213 КК України, в якому зазначається про виявлення порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , а отже майно вилучено у інших осіб, без внесення відомостей до ЄРДР.

Таким чином, дізнавачем та прокурором не підтверджено вчинення правопорушення, що визначено у витягу з ЄРДР, оскільки, санкція ч. 1 ст. 213 КК України, передбачає відповідальність за здійснення заготівлі металобрухту, переробки брухту кольорових і чорних металів фізичними особами без дотримання вимог законодавства щодо державної реєстрації як суб`єкта господарювання, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.

Вищезазначене має ознаки систематичного безпідставного втручання в підприємницьку діяльність.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, в тому числі, враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) (збереження речових доказів); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на вищевказане, слідчий суддя вважає, що тимчасово вилучене 08.08.2024 року, в ході проведення огляду місця події майно, не відповідає вимогам ст. 98 КПК України, оскільки дізнавачем та прокурором не доведено правову підставу для їх арешту та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а отже і не доведено необхідність такого арешту, виходячи з чого клопотання не відповідає вимогам ч. 2 ст. 173 КПК України та не підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача про арешт майна - залишити без задоволення.

Негайно повернути за належністю:

-товарно-транспортну накладну № 979265 від 08.08.2024р., засвідчена підписом та відтиском печатки ФОП « ОСОБА_14 »;

-автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» - д/н НОМЕР_2 з металобрухтом чорних металів розміщених в вантажному відсіку вагою 7100 кілограмів, належить ( ОСОБА_9 та перебував в користуванні у ОСОБА_10 к.т. НОМЕР_5 ).

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 15 серпня 2024 року о 11:30 годинні в приміщенні Біляївського районного суду Одеської області в кабінеті № 13.

Слідчий суддя ОСОБА_1