Справа № 991/7877/24
Провадження № 1-кс/991/8862/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА [І].

Дата і місце постановлення [1-1].

03 жовтня 2024 року, місто Київ.

Назва та склад суду, секретар судового засідання [1-2].

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 (надалі - слідчий суддя), секретар судового засідання ОСОБА_2

Найменування (номер) кримінального провадження [1-3].

Інформація у скарзі відсутня.

Прізвище, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання [1?4].

Інформація у скарзі відсутня.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа [1-5].

Інформація у скарзі відсутня.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження [1?6].

Скаржник: Голова правління Громадської організації «Платформа Громадський контроль» ОСОБА_3

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА [ІІ].

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається [2-1].

Вирішується питання за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (надалі - НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР).

Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів [2-2].

Слідчий суддя встановив таке.

23 серпня 2024 року слідчим суддею Вищого антикорупційного суду постановлено ухвалу, якою було відмовлено у відкритті провадження за скаргою голови ГО «Платформа Громадський контроль» ОСОБА_3 на бездіяльність детектива НАБУ, яка надійшла до його провадження 22 серпня 2024 року.

Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 02 вересня 2024 року було скасовано вказане вище рішення слідчого судді від 23 серпня 2024 року, а скаргу направлено до Вищого антикорупційного суду для розгляду в установленому порядку.

10 вересня 2024 року, на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, до провадження слідчого судді надійшла вищевказана скарга голови ГО «Платформа Громадський контроль» ОСОБА_3 , яка обґрунтована наступним.

13 серпня 2024 року голова Громадської організації «Платформа громадський контроль» звернувся до керівництва НАБУ із заявою про вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 5 ст. 191 КК України. Скаржник зазначає, що встановлені особи з числа представників Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради та представники ТОВ «Статусбудінжиніринг», маючи спільний злочинний умисел, розробили та реалізовують схему щодо недоцільного використання і подальшого привласнення бюджетних коштів на орієнтовну суму понад 4,3 мільйонів гривень, шляхом завищення цін на будівельні матеріали і виконання будівельних робіт, під час здійснення Капітального ремонту з відновленням несучих конструкцій житлового будинку АДРЕСА_1 після потрапляння боєприпасів (I, II, ІІІ черги), чим здійснили умисне завищення цін виконаних робіт і закупівель з метою подальшого розподілу грошових коштів.

Зі змісту заяви про вчинення кримінальних правопорушень від 13.08.2024 (вих. № 1695/24), яка долучена до матеріалів скарги, видно, що, на думку ОСОБА_3 , до вчинення кримінальних правопорушень причетні: ТОВ «Статусбудінжиніринг» (фірма-підрядник), ОСОБА_4 (директор ТОВ «Статусбудінжиніринг»), ОСОБА_5 (колишній директор Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради).

Враховуючи те, що відомості за заявою скаржника до ЄРДР внесені не були , ОСОБА_3 звернувся до Вищого антикорупційного суду зі скаргою, у якій просить:

- витребувати у представників НАБУ реєстраційні матеріали щодо розгляду заяви Громадської організації «Платформа Громадський контроль» вих. № 1695/24 від 13.08.2024;

- визнати бездіяльність посадових осіб НАБУ незаконною;

- зобов`язати посадових осіб (детективів) НАБУ розглянути подану Громадською організацією «Платформа Громадський контроль» заяву від 13.08.2024 про вчинення кримінального правопорушення та внести відповідні відомості до ЄРДР.

На підтвердження зазначених обставин до скарги було додано копію заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13 серпня 2024 року, а також докази її направлення та отримання.

Розгляд вказаної скарги був призначений на 12 вересня 2024 року, проте ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, про місце, дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. У зв`язку з чим слідчим суддею було відкладено розгляд скарги з метою здійснення судового виклику скаржника, оскільки його участь у розгляді цієї скарги була визнана обов`язковою.

У судове засідання, призначене на 03 жовтня 2024 року о 12 год 00 хв, ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду, не прибув, вимоги скарги не підтримав.

Представник НАБУ у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Разом з тим, 11 вересня 2024 року направив до суду заперечення та просив розглянути скаргу без його участі.

Слідчий суддя дослідив скаргу та додані до неї матеріали, заперечення представника НАБУ.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався [2-3].

Слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 КПК України: «Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом».

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України: «Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом».

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 33-1 КПК України: «Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України. Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 КПК України: «Заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим».

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України: «Слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається».

Відповідно до вимог п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, умовою підсудності кримінального провадження Вищому антикорупційному суду є вчинення злочину особою, яка обіймає будь-яку з посад, визначених п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, зокрема посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад.

Відповідно до вимог п. п. 2 та 3 ч. 5 ст. 216 КПК України: «Детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-2, 366-3, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов: 2) розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого статтями 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 368, 369, 369-2 Кримінального кодексу України, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, а також предмет кримінального правопорушення або розмір завданої шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 364, 410 Кримінального кодексу України, у дві тисячі і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків); 3) кримінальне правопорушення, передбачене статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини».

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України: «На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування».

Відповідно до вимог примітки ст. 45 КК України: «Корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу».

Відповідно до вимог абз. 5-6 п. п. 1 п. 2 Розділу І «Основні засади ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року): «До Реєстру вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність», що узгоджується з вимогами п. п. 4 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Зі змісту зазначених норм видно, що підставою для початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні та відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо) з метою внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Ці обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але мають бути достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такої дії/бездіяльності як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Зі змісту зазначених норм також видно, що належність кримінального правопорушення до підсудності Вищого антикорупційного суду визначається сукупністю вимог до його предметної підсудності (умов підсудності), які встановлені ч. 1 ст. 33-1 КПК України, а саме: належністю кримінального правопорушення до переліку корупційних злочинів, зазначених у примітці до ст. 45 КК України або/та кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 206-2, 209, 211, 366-1 КК України та обов`язковою наявністю хоча б однієї з умов, передбачених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.

Умовами підсудності кримінального правопорушення Вищому антикорупційному суду, передбаченими п. п. 1 та 2 ч. 5 ст. 216 КПК України, є вчинення кримінального правопорушення спеціальним суб`єктом та/або розмір предмета кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 191 та 364 КК України, який у дві тисячі і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, тобто перевищувати 6 056 000,00 гривень.

Зі змісту скарги видно, що ОСОБА_3 просить внести відомості до ЄРДР за ознаками вчинення ТОВ «Статусбудінжиніринг» (фірмою-підрядником), ОСОБА_4 (директором ТОВ «Статусбудінжиніринг») та ОСОБА_5 (колишнім директором Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради) кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 191 та 364 КК України, що виключає предметну підсудність Вищого антикорупційного суду, з огляду на вимоги п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, оскільки вказані особи не належать до кола суб`єктів вчинення корупційних кримінальних правопорушень, у яких досудове розслідування належить до підслідності НАБУ.

У заяві про вчинення кримінальних правопорушень скаржник зазначає, що орієнтовна сума можливих збитків близько п`яти мільйонів гривень, що також виключає предметну підсудність Вищого антикорупційного суду, з огляду на п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України, оскільки розмір предмета кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 191 та 364 КК України, має перевищувати 6 056 000,00 гривень.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України, є злочином з матеріальним складом, обов`язковою умовою якого є наявність наслідків у вигляді істотної шкоди чи тяжких наслідків. Проте, у поданій скарзі не вказано про наявність таких наслідків, що також позбавляє слідчого суддю встановити наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України.

Наведені обставини виключають можливість здійснення судового контролю слідчим суддею Вищого антикорупційного суду, оскільки скаржником не доведено наявності умов предметної підсудності за Вищим антикорупційним судом, у зв`язку з чим вимоги скарги в частині зобов`язання уповноваженої особи НАБУ внести відомості до ЄРДР задоволенню не підлягають.

Слідчий суддя також зауважує, що за результатами розгляду скарги, відповідно до ст. 307 КПК України, слідчий суддя позбавлений можливості постановити ухвалу про визнання незаконною бездіяльність посадови осіб НАБУ , а також витребувати у НАБУ реєстраційні матеріали щодо розгляду заяв.

Слідчий суддя, з огляду на викладене, керуючись положеннями ст. ст. 214, 216, 303, 307, 372, 376 КПК України, дійшов висновку про те, що скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ задоволенню не підлягає.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА [ІІІ].

Висновки слідчого судді [3-1].

Слідчий суддя постановив.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР - відмовити.

Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження [3?2].

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1