Справа № 274/8312/24 Провадження № 1-в/0274/1246/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2024 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за клопотанням державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" про приведення вироку у відповідність до закону щодо засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ніжин Чернігівської області, зареєстрований та проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий,

в с т а н о в и в :

до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло клопотання державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" про приведення вироків Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.01.2021, від 05.11.2021 та від 04.02.2022 щодо ОСОБА_3 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Установа виконання покарань звернулася до суду із заявою про проведення судового засідання без участі представника установи.

Засуджений в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор у письмовій заяві просив проводити судове засідання без його участі та не заперечив проти задоволення клопотання.

Суд не визнає явку засудженого, представника установи виконання покарань та прокурора в судове засідання обов`язковою та вважає за можливе розглянути клопотання без їх участі.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши доводи клопотання та додані до нього матеріали, суд доходить висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.01.2021 ОСОБА_3 призначено покарання у виді 01 року 06 місяців позбавлення волі за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 01 (один) рік.

Вирок набрав законної сили 12.02.2021.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.11.2021 ОСОБА_3 призначено покарання:

- у виді 02 років позбавлення волі за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто за незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

- у виді 03 років позбавлення волі за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до сховища.

За сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 03 (трьох) років позбавлення волі.

За сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.01.2021 у виді 01 року 06 місяців позбавлення волі, і призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 04 (чотирьох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі.

Ухвалою від 14.01.2022 вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.11.2021 щодо ОСОБА_3 залишено без зміни.

Вирок набрав законної сили 14.01.2022.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.02.2022 ОСОБА_3 призначено покарання у виді 03 років позбавлення волі за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.11.2021, визначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців.

Вирок набрав законної сили 10.13.2022.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Частиною 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.01.2021 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив у 2020 році, а саме:

- 13.02.2020, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 1000 грн 00 коп.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 1051 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, вчиненого ОСОБА_3 , становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1051 грн х 2 = 2102 грн) станом на 1 січня звітного року, у якому було скоєно злочин, вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.01.2021.

Зі змісту вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.11.2021 вбачається, що кримінальне правопорушення передбачене:

- ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив у 2021 році - 29.05.2021, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 2600 грн 00 коп.;

- ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив у 2021 році - 02.06.2021, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 1450 грн 00 коп.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 1135 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, вчиненого ОСОБА_3 за епізодом 29.05.2021, становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1135 грн х 2 = 2270 грн) станом на 1 січня звітного року, у якому була скоєна крадіжка, вчинене ним діяння відповідно до вимог КК України та Закону України № 3886-ІХ є кримінально-караними й на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.11.2021 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Разом з тим, оскільки вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, вчиненого ОСОБА_3 02.06.2021, становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1135 грн х 2 = 2270 грн) станом на 1 січня звітного року, у якому було скоєно злочин, вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.11.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України.

Зі змісту вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.02.2022 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив у 2021 році, а саме:

- 06.09.2021, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 1137 грн 25 коп.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 1135 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, вчиненого ОСОБА_3 , становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1135 грн х 2 = 2270 грн) станом на 1 січня звітного року, у якому було скоєно злочин, вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.02.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.08.2024 у справі № 567/507/23 (провадження № 51-7110 км 23), щодо набуття чинності змін до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, впливає на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність, а також з висновком про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК України з урахуванням положень Закону № 3886-IX, зробленим об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

клопотання державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.01.2021 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 01 рік 06 місяців.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.11.2021 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів та остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.01.2021.

Вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.11.2021 за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 02 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.02.2022 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки та остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.11.2021, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.11.2021 виконувати самостійно.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.11.2021 покарання, відбуте ним за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.02.2022.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1