Справа №613/1021/24 Провадження № 1-кс/613/467/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м.Богодухів

Слідчий суддя Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з вищевказаним клопотанням, в якому просить скасувати арешт земельної ділянки з кадастровим номером: :01:001:0002, площею 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови про накладення арешту серія та номер: 96110001 від 21 березня 2011 року, видавник: Харківська міжнародна природоохоронна прокуратура ст..слідчий ОСОБА_4 , номер запису про обтяження 13777321 від 23 березня 2011 року у кримінальному провадженні № 0000004 від 17.02.2024.

Клопотання мотивує тим, що кримінальне провадження №0000004, відомості за яким були внесені до ЄРДР на підставі кримінальної справи №96110001, закрито.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що його слід повернути заявнику, виходячи з наступного.

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто, з клопотанням про скасування арешту майна може звернутись підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна.

Згідно із вимогами ч. 1ст. 50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Всупереч зазначеного положення, адвокатом ОСОБА_2 не надано жодного документу, який підтверджує його повноваження як адвоката щодо представлення інтересів власника майна саме в суді, що позбавляє слідчого суддю можливості встановити статус особи, яка звертається з клопотанням про скасування арешту.

В порушення п.п.12.4 п.12 Положення про ордер на надання правничої допомоги, затвердженої рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41, додана до клопотання копія ордера відомостей на підтвердження повноважень адвоката на представництво в суді не містить.

У КПК України відсутня спеціальна норма, яка б регламентувала дії слідчого судді у разі встановлення невідповідності клопотання про скасування арешту майна вимогам законодавства, зокрема вимогам ч. 1 ст. 174 КПК України.

Згідно ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Зазначені обставини перешкоджають призначенню клопотання та розгляду у відповідності до правил, визначених ст.174 КПК України, з повідомленням ініціатора питання про накладення арешту.

Разом з тим, виходячи з положень ч.3 ст.172, п.1 ч.2 ст.304 КПК України, подання заяви чи клопотання особою, яка не має на це права, або без дотримання певних вимог, тягне за собою його повернення, що не позбавляє таку особу права повторного звернення з відповідним клопотанням після усунення недоліків або після виникнення нових обставин, які не досліджувались судом при ухваленні попереднього рішення.

Слідчий суддя, враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, у відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Зазначена ухвала не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді або в іншому судовому порядку та не перешкоджає захисту прав особи, яка подала клопотання, в порядку, передбаченому КПК України.

Враховуючи вищевикладене, що такі обставини перешкоджають призначенню клопотання та розгляду у відповідності до правил, визначених КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання про скасування арешту майна заявнику.

Керуючись ст. 99, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна - повернути заявнику.

Одночасно роз`яснити, що повернення такого клопотання не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя