Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 531/709/23
Номер провадження 1-кп/948/134/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2024 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000075 від 06.02.2023р. стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Абрамівка Машівського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня професійна, не працює, не одружений, військовозобов`язаного, не депутата, раніше судимого:

1) 10.06.2008р. Карлівським районним судом Полтавської області за ст.ст.186 ч.2, 69, 15 ч.2, 186 ч.2, 69, 70 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 06.03.2009р. умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 26 днів за ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.02.2009р.;

2) 26.06.2013р. Карлівським районним судом Полтавської області за ст.ст. 185 ч.2, 70, 75 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

3) 25.02.2015 р. Полтавським районним судом Полтавської області, скасованим 16.06.2016р. апеляційним судом Полтавської області від за ст. ст. 15 ч.2-185 ч.3, 194 ч.2, 187 ч.3, 70, 71 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. 02.04.2021 року на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2021 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 2 дні;

3) 27.10.2022 р. Карлівським районним судом Полтавської області за ст.ст. 185 ч.4, 75 КК України на 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України

в с т а н о в и в :

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним та кваліфікація дій особи

В ніч на 04 лютого 2023 року ОСОБА_5 , перебував у приміщенні квартири знайомого ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , де спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 відпочивали та вживали алкогольної напої.

Цього ж дня, близько 04 год. 00 хв. ОСОБА_5 , на ґрунті ревнощів, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , наніс йомуне менше п`яти ударів кулаками правої та лівої руки, а також ногами, в обличчя, голову та по тілу, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому 10-го ребра по пахвовій лінії ліворуч, яке кваліфікується як ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: у вигляді струсу головного мозку, синця побіля правого ока з крововиливом в білкову оболонку, синця побіля лівого ока, садна в скроневій ділянці ліворуч та забою м`яких тканин правої скроневої ділянки голови з внутрішкірними крововиливами, які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В цей же день, після побиття потерпілого, ОСОБА_5 вирішив заволодіти належним ОСОБА_9 мобільним телефоном, а тому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи повторно, в присутності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi Note 9», який знаходився на столі у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_3 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 4762,50 грн.

В подальшому, ОСОБА_5 вказаним майном розпорядився на власний розсуд, а саме реалізував до ломбарду, а отримані кошти витратив для власних потреб.

За таких обставин, дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати:

-за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану;

-за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

2.1.Докази на підтвердження встановлених судом обставин

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень та заволодінні його телефоном визнав, але не погодився з кваліфікацією його дій, оскільки вважає, що розбою не було, при цьому висловив сумнів у можливості спричинення потерпілому такого ушкодження, як зламане ребро, але припустив, що таке могло бути. Зазначив, що 03.02.2023р. вдень він відпочивав на квартирі ОСОБА_6 у м. Карлівка спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , після чого порозходилися. ОСОБА_11 поїхав на ОСОБА_12 , він провів ОСОБА_13 додому, а десь о 23.00 год. того ж дня, вони знову зустрілися на квартирі, але без ОСОБА_13 , та відпочивали на кухні. Потім йому подзвонив ОСОБА_9 (з яким вони знайомі 15-20 років) та запросив в гості, а коли той прийшов десь о 00.00 год. вони ще випили, покурили та вживали, шляхом ін`єкції, «соль» (наркотики), які привіз ОСОБА_11 та приніс з собою ОСОБА_9 . Останній сказав, що є телефон, запропонував його закласти, щоб купити наркотиків на що ОСОБА_5 повідомив, що можна поїхати в м. Полтаву, де заразом візьмуть і закладку наркотиків. Потім потерпілий дав телефон послухати музику, який клацали всі, а пізніше обвинувачений зателефонував ОСОБА_7 , який також прийшов, а ОСОБА_9 ліг спати в кімнаті, оскільки покурив та мабуть «перекурив». Коли потерпілий проснувся, то запитав про телефон, щось пробурмотів, поклацав його, прийшов назад у кухню та віддав обвинуваченому, а той поклав його на стіл. Потім ОСОБА_9 спитав про те, де ОСОБА_13 (дівчина ОСОБА_14 з якою він проживав 1, 5 роки, але останні три місяці стосунки почали погіршуватися), сказав, що хоче з нею зустрічатися, висловися в її бік образливо, а тому обвинувачений попросив це припинити. Потерпілий знову спитав чи провів обвинувачений ОСОБА_13 , на що той вивів його з кухні у кімнату, у них почалася розмова, де він зірвався та вдарив потерпілого приблизно 5 разів, з них точно два удари кулаком в голову, потім вдарив по ногам, та ще навздогін в якусь частину тіла. Потерпілий упав та в цей час до них вийшов розбороняти ОСОБА_7 , обвинувачений його відштовхував, помітив у потерпілого кров, допоміг піднятися та вони відвели його у ванну умитися. Він, обвинувачений, в цей час пішов на кухню, потім повернувся до ванної, де потерпілий сказав, що він зламав йому ніс, обвинувачений дав йому двічі по потилиці, сказав умитися, подав полотенце і пішов до кухні. Потерпілий також повернувся до кухні, у нього були синяки, він, обвинувачений, зрозумів, що зламав йому ніс, а тому просив не йти до поліції. Потерпілий побув ще 20 хв., потім сказав, що йде додому, вибачився, сказав, що йде до ванної та зник. Вже після потерпілого, додому пішов ОСОБА_7 , потім обвинувачений в цій же квартирі ліг спати, а потім лягли ОСОБА_11 та ОСОБА_8 . Коли він прокинувся, похмелився, помітив, що телефон потерпілого залишився, розбудив ОСОБА_8 та ОСОБА_6 і вони поїхали в м. Полтаву, де він попросив свого знайомого ОСОБА_15 на свої документи закласти телефон, за що отримали десь 2300, 00 грн, забрали «закладку» та поїхали додому. По приїзду з м. Полтави ОСОБА_5 прийшов до потерпілого, щоб віддати частину грошей та наркотиків, але ніхто двері не відчинив, а тому решту наркотиків він вжив сам, а гроші потратив. Вже після звернення потерпілого до поліції, 07.02.2023р. вдома в останнього: ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_5 перебували в гостях, де потерпілий обіцяв на суді сказати як було, а 08.02.23р. його зранку затримали. Зазначив, що шкодує про вчинене, просив в судовому засіданні пробачення у матері потерпілого, і хоча вона його не чула готовий це зробити ще раз.

З витягу з кримінального провадження № 0000075 від 06.02.2023р. вбачається, що до ЄРДР внесені відомості з правовою кваліфікацією 187 ч.4 КК України за заявою потерпілого ОСОБА_9 про те, що 04.02.2023р. близько 04.00 год. ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_4 наніс йому тілесні ушкодження та відкрито заволодів мобільним телефоном (а.с.153-154 т.1), що свідчить про законність проведеного розслідування.

06.02.2023р. проведено огляд місця пригоди, яким є однокімнатна квартира АДРЕСА_5 ОСОБА_6 , яка розташована в АДРЕСА_6 та складається з коридору, зліва розташована ванна кімната, в якій вилучено рушник зі слідами РБК. Далі розташована інша кімната в правому кутку якої є комора без дверей, з якої вилучено ковдру зі слідами РБК, а від вікна розташований прохід до кухні (а.с.158-172 т.1).

Згідно висновків експерта № 292 від 21.02.2023р., № 293 від 22.02.2023р. та № 294 від 24.02.2023р. кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до 0(І) групи з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0, на рушнику та ковдрі, вилучених в квартирі АДРЕСА_5 знайдена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_9 (а.с.14-19, 22-23, 26-28 т.2).

На час розгляду справи судом потерпілий ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 19 від 18.03.2023р. (а.с.37, 186 т.1).

06.02.2023р. при проведенні слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 , останній спочатку розповів, а потім на місці показав, який чином відбувалося нанесення йому ударів ОСОБА_5 після того, як він попросив свій телефон та хотів йти додому. Зокрема, в ніч на 04.02.2023р. він прийшов до ОСОБА_5 в гості, де були ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_16 . Обвинувачений попросив у нього телефон послухати музику на що він погодився, а через деякий час ОСОБА_5 запропонував закласти телефон на що потерпілий заперечив, а тому ОСОБА_5 почав його бити на кухні на попав в око. Після цього, взяв за шию та потягнув у коридор, де кинув на спину, потерпілий перевернувся на живіт, закрив голову руками, а ОСОБА_14 бив його по голові, також попав ногою в ребро та завдав близько 20 ударів. Потім взяв за капюшон та потягнув його у ванну, де почав збивати з ніг та бити, потерпілий присів, але ОСОБА_5 його кинув на підлогу, де він закрив голову руками та отримав 6-7 ударів в голову та 3-4 по спині. Потім він взяв потерпілого за руку, потяг у коридор та кинув на живіт, при цьому наніс десь 6 ударів ногою зверху та 4-5 по корпусу ногами. Потерпілий попросив, щоб його не били, ОСОБА_5 наказав полежати, та сказав, що телефон залишиться у нього, він поїде в Полтаву та закладе його, віддасть накладну, а він, потерпілий, якщо захоче зможе його забрати. Потім потерпілий вмився та пішов додому, а хтось після нього зачинив двері (а.с.197-210, 213-216 т.1).

З висновку експерта № 45 від 07.02.2023р. вбачається, що на тілі ОСОБА_9 виявлені тілесну ушкодження у вигляді: 1) закритого перелому 10-го ребра по пахвовій лінії ліворуч, який утворився від дії тупого предмета з обмеженою діючою травмуючою поверхнею, і який кваліфікується як ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я; 2) закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, синця побіля правого ока з крововиливом в білкову оболонку, синця побіля лівого ока, садна в скроневій ділянці ліворуч та забою м`яких тканин правої скроневої ділянки голови з внутрішкірними крововиливами, які утворилися від дії тупого (тупих) предмета (предметів), з обмеженою діючою травмуючою поверхнею, які кваліфікуються в сукупності як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані ушкодження, не характерні для їх утворення при падінні з висоти власного зросту на площину; характер, локалізація та взаємне розміщення тілесних ушкоджень дають підстави вважати, що потерпілому було завдано не менше п`яти діянь (ударів) (а.с. 193-194 т. 1).

Згідно висновку експерта № 50 від 09.02.2023р. показання потерпілого ОСОБА_9 дані під час проведення слідчого експерименту в частині механізму утворення тілесних ушкоджень можуть відповідати даним судово-медичної експертизи на його ім`я та не відповідають по кількості (а.с.212 т.1).

Допитана як свідок ОСОБА_17 показала, що десь у лютому 2023 року близько 15.00 год. її запросила в гості ОСОБА_18 на квартиру в АДРЕСА_6 , де вже перебували ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , і вони всі разом випивали алкоголь. Десь о 17.00 год. ОСОБА_11 пішов на електричку, ОСОБА_5 пішов проводити Поліну, а вона пізніше пішла відвідати свого знайомого в лікарню. Десь о 00.00 год. вона зустрілася зі ОСОБА_6 і вони знову прийшли до нього на квартиру, де вже перебував ОСОБА_5 , пізніше, на його пропозицію, прийшов потерпілий ОСОБА_9 , а вже десь о 02.00 год. з пляшкою горілки прийшов ОСОБА_7 . Під час відпочинку на кухні, потерпілий, щось дивився в Інтернеті, а потім ОСОБА_5 попросив у нього телефон, щоб включити музику та залишив його на кухні. Десь після опівночі ОСОБА_9 запитав ОСОБА_5 про Поліну, після чого останній вивів його з кухні у коридор, де вони розмовляли, але зміст розмови не було чутно, вона почула звуки ударів та крики ОСОБА_9 , щоб ОСОБА_5 його не бив. Через деякий час останній зайшов у кухню, трохи з ними посидів, тоді як потерпілий залишався в коридорі, після чого повернувся до потерпілого, а потім до них пішов ОСОБА_7 і почав розбороняти, при цьому чула, як у ванній кімнаті ОСОБА_9 , просив ОСОБА_5 його не бити. Потім з ванної вийшли ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , в останнього було синє та підпухле око, було видно, що він вмивався. ОСОБА_9 в ОСОБА_5 попросився додому, той його відпустив, але перед цим сказав, що якщо піде до поліції, буде гірше, при цьому телефон залишиться у ОСОБА_5 . Телефон потерпілого залишався у кухні, в руках обвинуваченого, оскільки на ньому постійно грала музика. Вважає, що саме розмова про ОСОБА_13 спричинила бійку, оскільки ОСОБА_5 ревнивий, тоді як про те, що він пропонував закласти телефон не чула.

Під час проведення 06.02.2023р. слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 вона спочатку розповіла про обставини конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , а потім на місці показала хронологію подій. Зокрема, того дня, ОСОБА_13 та ОСОБА_5 покликали її в гості, де був ОСОБА_19 , а потім прийшов ОСОБА_20 . Десь о 18.00 год. Вова поїхав, ОСОБА_5 провів Поліну, а вже о 22.00 год. прийшов ОСОБА_7 з ОСОБА_9 та вони сиділи на кухні. Потерпілий запитав чи провів ОСОБА_5 Поліну, а потім вийшов з обвинуваченим та вона почула крики «не бий». ОСОБА_5 запропонував закласти телефон у ломбард, який лежав на столі біля газової колонки, ОСОБА_9 не погоджувався, а тому ОСОБА_5 продовжив наносити тілесні ушкодження після слів «чи провів Поліну» та наказав сказати матері, що телефон загубив. Спочатку ОСОБА_5 поклав телефон в кухні на столі, а потім собі в кишеню (а.с.207-224 т.1).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що в один з днів зими 2023 року десь о 00.00 год. на квартиру до ОСОБА_6 в АДРЕСА_6 , його запросив ОСОБА_5 . Він взяв пляшку горілки та прийшов в гості, де вже перебували ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , вечеряли у кухні і випивали. На якомусь телефоні грала музика, при цьому у потерпілого телефону не бачив, останній випив з ними 2-3 рази, був п`яненький та ліг спати. В той час, коли ОСОБА_9 приліг спати, він запитав про нього в ОСОБА_21 , на що той відповів, що потерпілий переписується з його дівчиною. Після того, як ОСОБА_9 прокинувся, ОСОБА_5 , на ґрунті ревнощів, почав запитувати про переписку з його дівчиною та вони вийшли в коридор, де той дав потерпілому ляпаса по обличчю, а потім в голову та запитував, чому він дзвонить та пише його дівчині. Свідок виглянув та помітив, що потерпілий впав, потім вийшов до них, але ОСОБА_5 сказав, щоб не вмішувався, бо це особисте. Свідок повернувся в кухню, а пізніше десь о 02.00-02.30 год. забрав ОСОБА_5 , вони випили та покурили, тоді як потерпілий пішов у ванну, куди потім пішов обвинувачений, де було чути розмову та удари долонею ляпас, при цьому ОСОБА_5 говорив, щоб він так не робив. Свідок пішов у ванну та помітив, що у потерпілого розбитий ніс, бо текла кров та пішли отьоки на очі, при ньому ОСОБА_5 дав йому по потилиці, ОСОБА_9 вибачився, сказав, що все зрозумів та більше такого не повториться. ОСОБА_22 більше в кухню не заходив, одягся в коридорі та вийшов близько 02.30-03.00 год. Також повідомив, що при ньому ОСОБА_5 телефон потерпілого не брав, а переключав музику на телефоні свідка та не погрожував потерпілому щодо телефону. Він говорив йому настанови, щоб не йшов до поліції з приводу спричинення тілесних ушкоджень, бо той судимий, розмов про телефон не було.

При проведенні 06.02.2023р. слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 він спочатку розповів, а потім на місці показав, що 04 числа десь о 12.00 год. вночі його запросили в гості, де були ОСОБА_8 та ОСОБА_20 . Потерпілий випив 2 чарки горілки та проспав 1, 5 години, а як проснувся, випив ще та хотів брати куртку, як до нього вийшов ОСОБА_5 , зупинив в коридорі, вони про щось спілкувалися, і почав наносити удари. Свідок вийшов до них, але ОСОБА_5 попросив свідка не втручатися у їхні справи, оскільки це їхнє з Поліною. Потерпілий вмився у ванній, а ОСОБА_5 його знову вдарив пару разів долонею по голові через якісь ревнощі. Потім ОСОБА_9 зайшов у кухню з розбитим носом, а пізніше зайшов ОСОБА_5 , вдарив потерпілого, який вийшов і пішов додому, при цьому мови про телефон не було (а.с.225-234 т.1).

Допитаний як свідок ОСОБА_11 показав, що взимку 2023 року в нього вдома на кухні відпочивали ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та він, також могли бути ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_23 , точно не пам`ятає. ОСОБА_5 взяв у потерпілого телефон послухати музику, і здається між ними була розмова з приводу дівчини, а тому обвинувачений завівся на ґрунті ревнощів, вони вийшли в іншу кімнату, зміст розмови він не чув, оскільки грала музика та вони голосно говорили. Свідок почув нібито пару ударів, а тому припускає, що ОСОБА_5 вдарив потерпілого, потім вони здається повернулися та всі випили, і потерпілий пішов додому, насильно його ніхто не утримував, а його телефон так і залишився в квартирі та його доля свідку невідома.

07.02.2023р. біля магазину в м. Полтава, вул. Небесної Сотні, оглянутий телефон «Xiaomi Redmi Note 9», який виданий ОСОБА_23 , телефон є сенсорним, пошкоджень не виявлено, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , історія останніх дзвінків пуста, «Галерея» пуста (а.с.175-185, 188 т.1).

За повідомленням Повного товариства «Ломбард» «онікс» ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , мобільний телефон Redmi Note 9 128gb був закладений ОСОБА_23 за 3000, 00 грн (а.с.195 т.1).

З висновку спеціаліста по визначенню вартості рухомого майна № 5/23 вбачається, що вартість мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 9», 128 gb становить 4 255, 00 грн (а.с.235 т.1).

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 943 від 23.02.2023р. ринкова вартість мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 9», 128 gb станом на 04.02.2023р. становить 4762, 50 грн (а.с.30-37 т.2).

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні показав, що десь у лютому-березні 2023 року до нього приїхав ОСОБА_5 , та свідок на свій паспорт здав в ломбард наданий ним телефон «Редмі» в червоному корпусі. Йому видали 2000, 00 грн, а на викуп необхідно було заплатити 3000, 00 грн, які вони потратили разом з ОСОБА_5 , але здається останній залишав 500, 00 - 700, 00 грн, щоб віддати потерпілому. Під час спілкування з потерпілим при вилученні телефону, який викупили працівники поліції, той говорив, що ОСОБА_5 не довіз гроші, на які вони хотіли придбати наркотик «соль».

Допитана як свідок ОСОБА_26 мати потерпілого показала, що 03.02.2023р. приїхала до сина в гості, вони повечеряли та лягли спати, а 23.00 год. він сказав, що провідає товариша та купить покурити. Перед ранком о 05.00 год. вона почула, що двері відчинилися, син зайшов і вона його не впізнала, оскільки він був сильно побитий, весь одяг у крові, перебитий ніс, тримався за груди та сказав, що дуже болить голова, повідомив, що його побив ОСОБА_5 з метою відняти телефон. Викликати швидку син відмовився, оскільки вони повідомляють у поліцію, тоді як ОСОБА_5 йому погрожував. Наступного дня вона умовляла його звернутися до лікаря, але син відмовився та сказав, що подумає на вихідних, а вже 06.02.2023р. звернувся до лікаря та написав заяву до поліції. У сина був синього кольору телефон Сяомі, який потім поліція повернула. Після слідчого експерименту ОСОБА_5 приходив та погрожував сину. Повідомила, що її син помер, оскільки наковтався таблеток.

Свідок ОСОБА_27 мати обвинуваченого показала, що про конфлікт між сином та потерпілим дізналася від свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що до них прийшов ОСОБА_9 з травою та почав чіплятися до ОСОБА_5 щодо Поліни, а той дав йому за це по обличчю. Телефон повезли в Полтаву троє: ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , розважалися за вилучені кошти вдома у ОСОБА_9 , курили траву та пили.

У висновку експерта №СЕ-19/177-23/2948-БД від 15.03.2023р. встановлені генетичні ознаки (ДНК0профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_5 (а.с.2-11 т.2).

2.2.Мотиви перекваліфікації дій обвинуваченого

В судовому засіданні сторона захисту просила кваліфікувати дії обвинуваченого за ч.2 ст. 125 та ч.2 ст. 190 КК України та виправдати за ч.4 ст. 187 КК України, оскільки відсутні докази спричинення перелому ребра потерпілому саме обвинуваченим, оскільки той лише через два дні звернувся до лікарні та до правоохоронних органів. Безпосередні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_7 ніякої розмови про телефон не чули, тоді як за показаннями свідка ОСОБА_23 потерпілий йому жалівся, що просив ОСОБА_5 закласти телефон, але той привласнив гроші.

Даючи оцінку доводам сторони захисту про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого, як розбій, суд зазначає таке.

В судовому засіданні обвинувачений не заперечував факту спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 та заволодіння його телефоном, але висловив не впевніть про те, що ребро було зламане саме внаслідок його дій, оскільки з висновку судомо-медичної експертизи вбачається, що його бив ще якийсь чоловік.

Вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченого суд враховує, що:

-за ч. 4 ст. 187 КК України передбачена відповідальність за розбій (напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу), вчинений в умовах воєнного стану;

-за ч.2 ст. 125 КК України передбачена відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності;

-за ч.2 ст. 190 КК України передбачена відповідальність за шахрайство (заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою), вчинене повторно.

Так, як видно зі змісту висновку судово-медичної експертизи № 45 від 07.02.2023р., експерт зазначив пояснення потерпілого, що його побив ОСОБА_14 , а також в тому ж місці, хлопець на кличку « ОСОБА_28 » кілька разів ударив його кулаком у живіт та дав по потилиці (а.с.193-194 т.1).

Водночас, під час судового розгляду суду не було надано жодного доказу про те, що крім обвинуваченого ОСОБА_5 , ще хтось, в той же день, наносив тілесні ушкодження потерпілому, перевірити чому саме потерпілий надавав такі пояснення наразі неможливо, у зв`язку з його смертю, тоді як ні допитані свідки-очевидці подій, ні сам обвинувачений не вказували про спричинення в той день потерпілому ушкоджень іншою особою, сама експертиза була проведена 06.02.2023р., тобто в досить в короткий час, а саме через два дні після отримання потерпілим тілесних ушкоджень, а відтак досліджені в судовому засіданні докази, в повному обсязі підтверджують, що саме обвинувачений ОСОБА_5 заподіяв викладені у висновку експерта тілесні ушкодження потерпілому 04.02.2023р.

З огляду на викладене, позиція сторони захисту про те, що обвинувачений заподіяв потерпілому лише легкого ступеня тяжкості тілесні ушкодження не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Суд також визнає необґрунтованими доводи сторони захисту про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого, як шахрайство.

Так, шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Обман - повідомлення неправдивих відомостей (дія) або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Він може виражатися в усній, письмовій формі, у використанні підроблених документів тощо.

Особливості шахрайства полягають у тому, що потерпілий, будучи введеним в оману, зовні добровільно передає винному майно або право на майно, вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити. Тому обман або зловживання довірою за часом передує передачі майна або права на майно і викликає у потерпілого усвідомлення правомірності такої передачі.

Як установлено судом, потерпілий не передавав обвинуваченому добровільно свій телефон та звернувся до правоохоронних органів з заявою про заволодіння ним ОСОБА_5 під час спричинення тілесних ушкоджень.

Сам, обвинувачений в судовому засіданні стверджував, що потерпілий самостійно запропонував закласти належний йому телефон та передав йому його добровільно, тоді як двоє, з трьох-свідків очевидців, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 показали, що взагалі про телефон ніякої розмови не чули. При цьому третій свідок-очевидець ОСОБА_8 зазначила, що ОСОБА_5 повідомив, що телефон залишається у нього, а відтак всі ці обставини в сукупності спростовують доводи сторони захисту про наявність в діях обвинуваченого ознак злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Разом з тим:

-за ч.4 ст. 186 КК України передбачена відповідальність за грабіж (відкрите викрадення чужого майна), вчинене в умовах воєнного стану;

-за ч.1 ст. 122 КК України передбачена відповідальність за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Так, сталою судовою практикою визначено, що за загальним визначенням розбій, як злочин проти власності, - це напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Розбій належить до усічених складів злочину, вважається завершеним з моменту вчинення самого нападу. У разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт - право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та на додатковий безпосередній об`єкт - життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Наявність додаткового безпосереднього об`єкта дає підстави для розмежування складів злочину - розбою та грабежу. Однією з ознак, що характеризують розбій, є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винних осіб. (справа № 752/23947/18, провадження № 51-498 км 21, справа №629/7158/18, провадження №51-2094км21, справа № 235/164/16-к, провадження № 51-2608 км 18).

З матеріалів кримінального провадження та досліджених судом доказів вбачається, не заперечується самим обвинуваченим, що в ніч на 04.02.2023р. останній заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження та заволодів його телефоном.

Так, вказані події відбувалися у квартирі ОСОБА_6 , яка розташована в АДРЕСА_2 , де були присутні свідки: ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а відтак суд бере за основу їхні показання, оскільки вони були безпосередніми очевидцями злочинних дій ОСОБА_5 , тоді як свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_26 надали показання з чужих слів, які об`єктивно не підтверджені показаннями свідків-безпосередніх очевидців подій.

Визначальною юридичною ознакою розбою є інструментальний характер фізичного або психічного насильства, яке обов`язково виступає способом заволодіння матеріальними цінностями або їх утримання для реалізації корисливого мотиву. Якщо ж мотив і мета насильства були іншими - особиста неприязнь, помста, намір покарати потерпілого за певні дії тощо, навіть якщо винний у подальшому ще і заволодів його майном, кваліфікація вчиненого за статтею 187 КК виключається. У цьому разі насильницькі дії не охоплюються складом злочину проти власності і підлягають окремій кримінально-правовій оцінці (постанова ВС у справі № 752/25533/20 від 11.04.2024р.).

В судовому засіданні обвинувачений зазначив, що в той день, коли до їхньої компанії прийшов ОСОБА_9 , він з собою приніс наркотики, які вони вживали, вживав сам, після чого ліг спати бо «перекурив», а також запропонував сам закласти свій телефон, при цьому надав його, щоб слухати музику. Коли потерпілий проснувся, поклацав свій телефон, а потім спитав обвинуваченого про ОСОБА_13 , сказав, що хоче з нею зустрічатися, висловився в її бік образливо, а після того, як спитав, чи провів він Поліну, обвинувачений вивів його з кухні, де спричинив тілесні ушкодження.

Так, під допиту в суді свідки: ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в цілому надавали схожі показання, щодо подій 04.02.2023р., але з різними деталями, при цьому всі вони зазначили, що конфлікт між потерпілим та обвинуваченим відбувся з приводу дівчини останнього ОСОБА_13 , якою цікавився ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_5 його вивів в іншу кімнату та свідок ОСОБА_8 чула звуки нанесення ударів, а свідок ОСОБА_7 бачив безпосереднє нанесення частини з них, оскільки вийшов їх розбороняти, а через деякий час потерпілий залишив квартиру. При цьому, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_8 показали, що до початку конфлікту обвинувачений попросив у потерпілого телефон послухати музику, на що той погодився та його передав, та дійсно під час відпочинку на телефоні грала музика.

Свідок ОСОБА_7 зазначив, що обвинувачений користувався саме його, свідка, телефоном, щоб переключати музику, та взагалі ніяких розмов про телефон не чув, тоді як свідок ОСОБА_11 вказав, що потерпілий добровільно самостійно пішов з квартири, а телефон залишився.

В той час, свідок ОСОБА_8 повідомила, що не чула змісту розмови під час бійки ОСОБА_5 потерпілого, але коли з ванної кімнати повернулися ОСОБА_7 , обвинувачений та потерпілий, останній попросився в ОСОБА_5 додому на що той погодився, але сказав, що телефон залишиться при ньому, при цьому ОСОБА_14 тримав телефон у руці, оскільки саме на ньому грала музика, і попередив, щоб не йшов до поліції.

Під час досудового розслідування були проведені слідчі експерименти за участю потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_7 .

Так, потерпілий ОСОБА_9 підтвердив, що на прохання ОСОБА_5 передав йому свій телефон, щоб послухати музику, але через деякий час обвинувачений запропонував його закласти, на що потерпілий відмовився, що і призвело до спричинення йому тілесних ушкоджень, після чого він пішов додому, а ОСОБА_5 залишив телефон у себе та сказав, що його закладе у м. Полтаві.

В ході проведення слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_8 і ОСОБА_7 кожен з них повідомив, що конфлікт між потерпілим та обвинуваченим розпочався через ОСОБА_13 (за версією свідка ОСОБА_8 після того, як потерпілий запитав обвинуваченого чи провів він ОСОБА_13 , а за версією ОСОБА_7 потерпілий та обвинувачений про щось спілкувалися в коридорі та останній вдарив потерпілого та попросив свідка не втручатися у їхні справи, оскільки це їхнє з ОСОБА_13 , мови про телефон не було). При цьому свідок ОСОБА_8 зазначила, що на початку розмови ОСОБА_5 пропонував потерпілому закласти телефон, але вийшли вони з кімнати та обвинувачений побив потерпілого після того, коли той спитав про Поліну.

Суд визнає неспроможними показання обвинуваченого про те, що нібито сам потерпілий запропонував закласти свій телефон, оскільки цей факт спростовано свідком ОСОБА_8 під час слідчого експерименту, є нелогічним, а відтак розцінює такі показання як спосіб обраного захисту.

Так, стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, установленими на підставі допустимих доказів, і єдиною версією, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Зокрема, виходячи зі змісту диспозиції ст. 187 КК України розбій полягає у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, або погрозою його застосування.

Отже, з об`єктивної сторони обов`язковою кваліфікуючою ознакою цього злочину є напад, що супроводжується насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, або погрозою його застосування. Під таким нападом слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення матеріальних цінностей. Із суб`єктивної сторони розбій характеризується корисливим мотивом і метою заволодіння чужим майном.

Як визначено ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Суд має право, з метою ухвалення справедливого судового рішення й захисту прав людини та її основоположних свобод, вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кваліфікацією кримінальних правопорушень судом є встановлення і юридичне закріплення в постановленому рішенні точної відповідності ознак вчиненого суспільно небезпечного діяння ознакам складу правопорушення, визначеного в нормі закону про кримінальну відповідальність, поєднане (у разі необхідності) з відмежуванням кримінальних правопорушень одне від одного та від діянь, що не є кримінальними правопорушеннями.

Зміна кримінально-правової кваліфікації судом може виражатися у зміні юридичної оцінки встановлених фактичних обставин, тобто у зміні формули кваліфікації і формулювання обвинувачення.

КПК не визначає окремих підстав зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення місцевим судом. Очевидно, ними можуть бути лише загальні підстави зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, які обумовлені положеннями ч. 1 ст. 2 КК, і за наявності таких підстав суд зобов`язаний змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення в аспекті застосування положень ч. 3 ст. 337 КПК.

Наведені положення свідчать про те, що суд оцінює висунуте обвинувачення з позиції підтвердження (непідтвердження) доказами обставин, що за ст. 91 КПК підлягають доказуванню, і за встановленими фактичними обставинами суд застосовує закон про кримінальну відповідальність, чим підтверджує або спростовує припущення (твердження) слідчого (прокурора), викладене в обвинувальному акті щодо юридичної оцінки кримінального правопорушення.

Отже, даючи оцінку доказам у справі, суд дійшов висновку, що досліджені в судовому засіданні докази «поза розумним сумнівом» вказують на те, що спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 відбувалося з особистого мотиву - ревнощів, після чого він відкрито, в присутності свідків заволодів його майном мобільним телефоном, який в наступному реалізував в м. Полтава, а відтак дійшов висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_5 розбою, тобто нападу на потерпілого з метою заволодіння їх майном, який би супроводжувався застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я, у зв`язку з чим його підлягають перекваліфікації.

Згідно з вимогами частини 3 статті 62 Конституції України, частини 4 статті 17 КПК, згідно з якими обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки показання потерпілого під час слідчого експерименту про те, що обвинувачений наніс йому тілесні ушкодження з метою заволодіння мобільним телефоном, не підтверджені жодними прямими доказами, тоді як його мати ОСОБА_9 надала показання з його слів, при цьому жоден з прямих свідків цих обставин не підтвердив, про це мимохідь зазначено лише у слідчому експерименті зі свідком ОСОБА_8 , яка повідомила, що ОСОБА_9 не погоджувався закласти телефон, а ОСОБА_5 продовжив наносити тілесні ушкодження після слів «чи провів Поліну», а відтак всі сумніви на підставі ст. 62 Конституції України суд тлумачить на користь винного.

Судом визнано достовірним висновок судово-медичного експерта № 45 від 07.02.2023р., у якому встановлено спричинення потерпілому як легких, так і середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень 04.02.2023р. не менше 5 ударів, що не заперечується самим обвинуваченим та підтверджується показаннями трьох свідків-очевидців подій, а відтак суд визнає доводи обвинуваченого про те, що міг і не спричинити потерпілому таке тілесне ушкодження, як спосіб обраного захисту, спрямований на покращення свого становища.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 повністю охоплюються диспозицією ч. 4 ст. 186 КК України, як грабіж (відкрите викрадення чужого майна), вчинене повторно, в умовах воєнного стану та ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

Так, хоча в судовому засіданні обвинувачений і визнав вину частково, але щирого жалю з приводу вчиненого не висловлював, дійсно просив пробачення у матері потерпілого, але лише з плином тривалого часу після вчинення злочину, а відтак суд не вбачає в його діях щирого каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає рецидив злочину.

4.Мотиви призначення покарання

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він 26.10.2021р. був знятий з реєстрації в АДРЕСА_1 , інші зареєстровані особи за цією адресою відсутні, щодо нього в останній рік скарг не надходило, матеріали на розгляд адмінкомісії не надходили, не є депутатом, що вбачається з повідомлення виконкому Карлівської міської ради від 07.02.2023р. (а.с.49 т.2), що в цілому позитивно характеризує його по місцю проживання, згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.02.2023р. на «Д» обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався (а.с.50 т.2), раніше неодноразово судимий за ст. ст. 186 ч.2, 15 ч.2, 186 ч.2, 185 ч.2, 15 ч.2-185 ч.3, 194 ч.2, 187 ч.3, 185 ч.4 КК України (а.с.51-55 т.2), перебуває на обліку Полтавського РС № 3 філії пробації (а.с.58 т.2).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 81 від 01.03.2023р. ОСОБА_5 як в період інкримінованого діяння так і на час дослідження будь-яким психічним захворювання не страждав, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством та іншим хворобливим станом психіки не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує. Під дію ч.ч.2, 3 ст. 19 та ст. 20 КК України не підпадає, може постати перед судом (а.с.41-47 т.2).

При обранні покарання обвинуваченому, суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які класифікуються як тяжкий та нетяжкий, обставини, які обтяжують його покарання та відсутність пом`якшуючих провину обставин, його особу, відношення до злочинів та обставини їх вчинення, кількість та вартість викраденого, в цілому сприяння судовому розгляду, і дійшов висновку, що необхідним та достатнім покаранням обвинуваченому для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді реального позбавлення волі призначене в межах санкції ч.4 ст. 186 КК України в розмірі наближеному до мінімальної межі та за ч.1 ст. 122 КК України у максимальному розмірі, із застосування ст. 70 ч.1 КК України та принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Водночас суд вважає за необхідне застосувати ст. 71 КК України та принцип часткового складання покарань за цим вироком та вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 27.10.2022р. (а.с.56-57 т.2) за яким ОСОБА_5 засуджений на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, оскільки вказані злочини ним вчинено 04.02.2023р. в період іспитового строку.

Доводи захисту про наявність у обвинуваченого матері, яка хворіє правого значення у справі не мають, оскільки він з нею не проживає, доказів того, що він її доглядав чи надавав утримання суду не надано.

5.Мотив ухвалення рішення щодо речових доказів

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України і вважає, що рушник та ковдру зі слідами РБК, зразки крові ОСОБА_9 , які зберігаються в кімнаті речових доказів Карлівського ВП № 3 Полтавського РУП (а.с.172 т.1, 19 т.2), слід знищити, мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 9», який переданий на зберігання потерпілому (а.с.185 т.1), слід залишити на зберіганні його матері ОСОБА_26 , відеозаписи з проведенням слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 та свідками ОСОБА_8 і ОСОБА_7 (а.с.209-210, 219-220, 228-229 т.1), слід залишити в матеріалах судового провадження.

6.Мотив ухвалення рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження

На підставі ухвали слідчого судді Карлівського районного суду від 08.02.2023р. накладено арешт на речові докази: рушник та ковдру зі слідами РБК, а оскільки судом вирішено їх долю, арешт майна на це майно слід скасувати.

Так, за ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду від 08.02.2023р. до обвинуваченого застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, водночас враховуючи обґрунтованість його обвинувачення у вчиненні двох злочинів, один з яких є тяжким, обраний судом вид та розмір покарання у виді реального позбавлення волі, суд, враховуючи його особу, дійшов висновку про необхідність продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в термін до набрання вироком суду законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання на підставі ст. 72 КК України час тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду з розрахунку один день попереднього увезення за один день позбавлення волі.

6. Мотив ухвалення рішення щодо процесуальних витрат

Суд вважає, що відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути процесуальні витрати за проведення Полтавським НДЕКЦ судової товарознавчої молекулярно-генетична від 15.03.2023р. в розмірі 4 680, 00 грн (а.с.5 т.2).

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 186 КК України та ч.1 ст. 122 КК України і призначити покарання:

-за ч.4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років;

-за ч.1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 27.10.2022 р. призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.

Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в термін до набрання вироком суду законної сили.

Строк відбування покарання рахувати з 19.07.2024р.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 08.02.2023р. по 18.07.2024р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази у справі:

1)рушник та ковдру зі слідами РБК, зразки крові ОСОБА_9 знищити;

2)мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 9» - залишити ОСОБА_26 ;

3)відеозапис з проведенням слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 та свідками ОСОБА_8 і ОСОБА_7 - залишити в матеріалах судового провадження.

Арешт майна, застосований на підставі ухвали слідчого судді Карлівського районного суду від 08.02.2023р. скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 4 680, 00 грн.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд, а обвинуваченим в той же строк з часу вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України в судовому засіданні оголошено резолютивну частину вироку.

Суддя ОСОБА_1