Дата документу 31.07.2024 Справа № 333/7944/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/7944/23 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/368/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 листопада 2023 року, якою задоволено частково клопотання слідчого СВ відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001401 від 13 вересня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, та накладено арешт на розрахунковий рахунок платіжної банківської картки АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 . В іншій частині клопотання відмовлено,

за участю прокурора ОСОБА_9 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

представника власника майна адвоката ОСОБА_10 - в режимі відеоконференції (EASYCON).

Представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 листопада 2023 року, якою задоволено частково клопотання слідчого СВ відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001401 від 13 вересня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, та накладено арешт на розрахунковий рахунок платіжної банківської картки АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 . В іншій частині клопотання відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню. У клопотанні слідчого зазначено підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна, обґрунтування необхідності його здійснення, конкретизовано майно, що належить арештувати. При цьому слідчий суддя вважає, що вимога слідчого, зазначена у клопотанні про повернення грошових коштів на банківську картку, не підлягає задоволенню, оскільки заявлена передчасно та не підлягає розгляду в межах розгляду клопотання про накладання арешту.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить визнати причину пропуску строку на оскарження поважною та поновити такий строк, скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді.

В обґрунтування своєї скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_7 не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною та просить скасувати.

Повідомляє, що розгляд клопотання про арешт майна було розглянуто без повідомлення та участі ОСОБА_7 , який є власником арештованого карткового рахунку.

Зазначає, що клопотання про арешт майна подане неналежним суб`єктом відповідно до положень ч.2 ст.64-2 КПК України, а саме слідчим.

Вказує, що в мотивувальній та резолютивній частині ухвали слідчий суддя вказав різні банківські картки, які підлягають арешту.

Також зауважує, що грошові кошти на банківські картки перераховував ОСОБА_11 , а не потерпілий, як це зазначено в ухвали слідчого судді.

Повідомляє, що ОСОБА_11 здійснив переказ 300 000 грн ОСОБА_12 в рахунок повернення боргу за договором позики від 15 березня 2023 року. 13 вересня 2023 року ОСОБА_11 за погодженням з ОСОБА_12 з метою повернення позики перевів трьома рівними платежами по 100 000 грн кожен, грошові кошти на карткові рахунки її чоловіка ОСОБА_7 та матері ОСОБА_13 .

Зазначає, що загальна сума перерахованих ОСОБА_11 коштів на банківську картку ОСОБА_12 та її родичів значно перевищує вказані в ухвалі суду збитки потерпілого та інших вказаних в ухвалі суду коштів, а події кримінального правопорушення, які описані в ухвалі, сталися набагато пізніше від дати укладання договору позики.

Посилається на те, що в ухвалі не обґрунтовано якими доказами підтверджується, що грошові кошти, які ОСОБА_11 переказав ОСОБА_7 , можуть бути предметом кримінального правопорушення.

Також, вказує, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 не має статусу підозрюваного та не може нести матеріальну відповідальність за незаконні дії інших осіб.

Зазначає, що жодного висновку щодо підстав накладення арешту на банківський рахунок слідчий суддя не зробив взагалі та не навів жодного висновку щодо того, яким критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, відповідають безготівкові грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку ОСОБА_7 .

Вказує, що слідчий належним чином не мотивував своє клопотання про те, який зв`язок є між кримінальним правопорушенням, яке розслідується та банківським рахунком ОСОБА_7 .

Також, зауважує, що з ухвали слідчого судді не убачається, що грошові кошти було визнано речовими доказами і що слідчим прийнято відповідну постанову з цього приводу.

Звертає увагу, що оскаржувана ухвала не містить відомостей щодо підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, арешт накладений на банківську картку без реального з`ясування обставин справи, також відсутнє посилання на тимчасові доступи до банківської таємниці, з метою з`ясування фактичних обставин справи.

Вказує, що досудове розслідування в кримінальному провадженні триває більше восьми місяців, відомості про причетність до кримінального правопорушення ОСОБА_7 відсутні, жодних слідчих дій не проведено.

Вважає, що ризики, які стали підставою для накладення арешту розрахункового рахунку платіжної банківської картки відсутні.

Крім того, вказує, що слідчий суддя не з`ясував кому належить арештований розрахунковий рахунок платіжної банківської картки та не викликав ОСОБА_7 у судове засідання, що є порушенням принципу змагальності та права на захист.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 24 листопада 2023 року слідчий СВ відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 звернулася до суду із клопотанням про накладення арешту на майно.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 13 вересня 2023 року до ВП №4 ЗРУП надійшов рапорт інспектора ВПК в Запорізькій області ДКП НПУ про те, що 13 вересня 2023 року надійшла заява від ОСОБА_14 про те, що 12 вересня 2023 року невідома особа, шахрайським шляхом, під приводом працівника банку зателефонувала, до ОСОБА_14 , після чого, заволоділа грошовими коштами з банківської картки банку "Приватбанк" № НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_14 . Сума матеріального збитку встановлюється.

13 вересня 2023 року допитаний в якості потерпілого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що 12 вересня 2023 року приблизно о 14:00 годині йому зателефонував невідомий абонентський номер НОМЕР_3 , який представився Службою безпеки банку «Приватбанк». Коли потерпілий підняв слухавку, до нього почав говорити чоловічий голос. Свій телефонний дзвінок він аргументував тим, що до банківської картки потерпілого здійснювався несанкціонований доступ в Івано-Франківській області. Для того, щоб запобігти втручанню третьої особи до банківської картки потерпілий мав виконати всі необхідні операції, про які говорив представник служби безпеки. Під час телефонної розмови шахраї повідомили потерпілому про те, що останній повинен перерахувати певну грошову сумку на рахунок фізичної особи. Зробивши все що потрібно було, через деякий час потерпілий зайшов в додаток «Приват24» та виявив, що з його банківської картки відбулося списання грошових коштів в розмірі 475,675 гривень на банківський рахунок емітований АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_15 та НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_16 .

13 вересня 2023 року допитана в якості свідка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка пояснила що у неї є знайомий на ім`я ОСОБА_17 (м.т. НОМЕР_6 ), який в ході вживання алкогольних напоїв запропонував останній зробити банківську картку в АТ КБ «ПриватБанк» та передати йому у користування за певну грошову винагороду. ОСОБА_16 погодилась на пропозицію та зробивши все необхідне, передала ОСОБА_17 дві банківські картки та отримала за це грошові кошти в розмірі 500 гривень. Також ОСОБА_16 пояснила, що бачила в онлайн додатку «Приват24» сповіщення про те, що на її картку нараховані грошові кошти в розмірі 25000 та 35000 гривень, але не звертала на це увагу. Та після цих транзакцій ОСОБА_16 почав телефонувати ОСОБА_17 та повідомив, що її картки заблоковані та прохав негайно поїхати до відділення банку та розблокувати їх, так як необхідно зняти грошові кошти.

Під час досудового розслідування встановлено, що до вчинення вищевказаного злочину можливо причетний ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , м.т. НОМЕР_6 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

14 вересня 2023 року було опитано ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пояснив, що декілька місяців тому, коли саме не пам`ятає, він сидів в мессенджері «Телеграм» та побачив в одній із груп про працевлаштування оголошення про те, що чоловік на ім`я ОСОБА_18 пропонував купити банківські картки АТ КБ «ПриватБанк», які належать іншим людям. За це він обіцяв 1000 гривень. ОСОБА_11 оголошення зацікавило та він вирішив запропонувати своїй знайомій ОСОБА_19 придбати її банківську картку за 500 гривень. ОСОБА_19 погодилась та надала дві картки з розрахунковим рахунком НОМЕР_5 та НОМЕР_4 . За дві картки ОСОБА_11 їй запропонував 1000 гривень, на що вона погодилась. Після цього, ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_18 , що у нього є дві картки. ОСОБА_18 пояснив, що найближчим часом на вказані картки зарахуються грошові кошти та попрохав зняти їх, так як у нього немає на це часу. 13 вересня 2023 року приблизно у 10:00 год. ОСОБА_11 прийшов до відділення АТ «А-банк» та почав перераховувати грошові кошти на три банківські картки банку «А-банк», а саме: № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_1 .

Враховуючи вищевикладене, а також характер злочину, з метою пошуку і фіксації фактичних даних про протиправні діяння зазначеної вище особи, які самостійно або в сукупності з іншими злочинами можуть мати суттєве значення у кримінальному провадженні, з`ясування всіх обставин вчинення злочину, перевірки відомостей про останніх, або тих з ким вони контактують, необхідно провести у цьому кримінальному провадженні щодо зазначених вище осіб комплекс слідчих (розшукових) дій, прийняти процесуальні рішення щодо запобігання втрати документів, речових доказів, знарядь та предмету злочину та майна, отриманого злочинним шляхом, накладення на нього арешту з метою відшкодування матеріальної шкоди, завданої зазначеним злочином потерпілому.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження убачається наявність достатніх підстав вважати, що грошові кошти перераховані потерпілим по вказаному кримінальному провадженню на рахунок платіжної банківської картки № НОМЕР_1 , є предметом кримінального правопорушення, має суттєве значення для встановлення важливих обставин з метою його збереження та подальшого не відчуження, на стадії досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на розрахунковий рахунок платіжної банківської картки АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 .

Питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження колегією суддів не обговорюється, оскільки, згідно з матеріалами провадження, зазначений строк в цьому випадку не пропущений. Так, оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена 27 листопада 2023 року без участі власника майна. Відомостей про те, що копію ухвали він чи його представник отримали протягом строку на її апеляційне оскарження, в матеріалах провадження немає.

Заслухавши доповідь судді; представника власника майна - адвоката ОСОБА_10 , який підтримав доводи апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з вимогами ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до положень ч.2 ст.173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, дотримався вимог, передбачених ст.ст.172, 173 КПК України, дослідив додані до клопотання матеріали кримінального провадження, врахував правову підставу для арешту майна та обставини кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів провадження, 24 листопада 2023 року слідчий СВ ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_9 звернулась до суду першої інстанції з клопотанням про накладення арешту на розрахунковий рахунок платіжної банківської картки АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 , та повернення грошових коштів на банківську картку потерпілого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на банківський рахунок банку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_9 .

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, грошові кошти потерпілого, які знаходяться на рахунку платіжної банківської картки № НОМЕР_1 , є предметом кримінального правопорушення, та мають суттєве значення для встановлення важливих обставин справи. З метою збереження та подальшого не відчуження грошових коштів, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на розрахунковий рахунок платіжної банківської картки АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 .

Клопотання слідчого містить необхідні для його розгляду відомості, передбачені ст.171 КПК України.

На підтвердження доводів клопотання слідчим наданий витяг з ЄРДР за №0001401, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 вересня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України; постанова про доручення досудового розслідування слідчою групою від 13 вересня 2023 року; доручення про проведення досудового розслідування від 13 вересня 2023 року; повідомлення про початок досудового розслідування від 13 вересня 2023 року; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 13 вересня 2023 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_14 від 13 вересня 2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 13 вересня 2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_20 від 13 вересня 2023 року; доручення про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст.ст.40, 41 КПК України від 13 вересня 2023 року; опитування ОСОБА_11 від 14 вересня 2023 року; копію паспорта ОСОБА_11 ; доручення про проведення слідчих (розшукових) дій (негласних слідчих (розшукових) дій)) у порядку ст.40 КПК України від 13 вересня 2023 року; рапорт старшого інспектора з ОД УПК в Запорізькій області Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 14 вересня 2023 року та інші копії документів, які підтверджується необхідність зазначеного арешту.

З поданого клопотання та доданих до нього матеріалів убачається, що грошові кошти потерпілого, які були перераховані ОСОБА_11 на вищевказаний рахунок, відповідають критеріям речового доказу, оскільки є достатні підстави вважати, що ці кошти були об`єктом кримінально-протиправних дій. Саме з метою збереження вказаних грошових коштів і було подано зазначене клопотання, що повністю узгоджується з вимогами ст.170 КПК України.

З огляду на обставини кримінального правопорушення, яке розслідується, перевіривши матеріали провадження, слідчий суддя, обґрунтовано наклав вищевказаний арешт.

Доводи апелянта про необґрунтованість накладеного арешту, на думку колегії суддів, не є переконливими та спростовуються наявними матеріалами провадження.

Твердження апелянта про те, що клопотання про арешт майна подано особою, яка не наділена правом звернення до суду, відповідно до вимог ч.2 ст.64-2 КПК України, є помилковими та суперечать положенням ч.1 ст.171 КПК України, згідно з якими з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися в т.ч. слідчий за погодженням з прокурором, що і мало місце в цьому випадку.

Досудове розслідування ще триває та всі обставини провадження встановлюються. Отже, всі докази у провадженні мають оцінюватися у порядку, передбаченому ст.94 КПК України - у їх сукупності за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Відповідно, в ході досудового розслідування має перевірятися і версія, викладена в апеляційній скарзі, про те, що грошові кошти, які знаходяться на розрахунковому рахунку банківської картки ОСОБА_7 , належать його дружині, оскільки, як стверджує апелянт, 13 вересня 2023 року ОСОБА_11 здійснив переказ 300 000 гривень ОСОБА_12 в рахунок повернення боргу за договором позики від 15 березня 2023 року.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що слідчий суддя не з`ясував кому належить арештований розрахунковий рахунок платіжної банківської картки, оскільки в матеріалах провадження наявні відомості про власників вказаних рахунків.

Те, що клопотання розглянуто слідчим суддею без повідомлення власника майна, висновків слідчого судді не спростовує і не свідчить про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Крім того, відповідно вимог ч.2 ст.172 КПК України, розгляд клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Твердження апелянта про те, що в мотивувальній та резолютивній частині ухвали слідчий суддя вказав різні банківські картки, які підлягають арешту, є помилковими та спростовуються змістом оскаржуваної ухвали.

Доводи апелянта стосовного того, що загальна сума перерахованих ОСОБА_11 коштів на банківську картку ОСОБА_12 та її родичів, а саме 300000 гривень значно перевищує, вказані в ухвалі суду, збитки потерпілого та інших вказаних в ухвалі суду коштів, також не є слушними, оскільки згідно з матеріалами провадження, сума завданих потерпілому ОСОБА_14 збитків становить 475675 гривень.

З оскаржуваної ухвали убачається, що неточності, допущені в ухвалі слідчого судді, щодо суми збитків та особи, яка перераховувала кошти (на що звертає увагу апелянт), є опискою, яка може бути виправлена в установленому законом порядку.

Доводи апелянта про те, що з ухвали слідчого судді не убачається, що грошові кошти було визнано речовими доказами і що слідчим прийнято відповідну постанову з цього приводу, не є слушними.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення вказаного арешту, з метою збереження грошових коштів, що знаходяться на розрахунковому рахунку, вказаному в клопотанні та в оскаржуваній ухвалі.

Колегія суддів вважає, що в цьому випадку потреби досудового розслідування виправдовують втручання у право власності на зазначене в клопотанні майно та без застосування заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, неможливо досягти дієвості цього кримінального провадження.

При цьому, відповідно до положень ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (в т.ч. з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

До клопотання додані документи, необхідні і достатні для його розгляду, а доводи апелянта про протилежне спростовуються матеріалами провадження.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновків слідчого судді теж не спростовують та мають перевірятися в ході досудового розслідування у встановленому законом порядку.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що рішення слідчого судді ухвалено з порушеннями, є безпідставними.

Твердження апелянта про неповноту з`ясування обставин справи судом та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, суперечать матеріалам справи і змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Вказана ухвала слідчого судді містить всі відомості, передбачені ст.173 КПК України, та є належним чином вмотивованою.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства з боку слідчого судді під час розгляду клопотання не убачається.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання повно і всебічно з`ясував обставини, які мають значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення, та свої висновки належним чином вмотивував.

Наявні в матеріалах провадження відомості дають обґрунтовані підстави вважати, що слідчим доведено необхідність накладення вказаного арешту.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою і підстав для її скасування, а відповідно і для задоволення поданої апеляційної скарги, не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 листопада 2023 року, якою задоволено частково клопотання слідчого СВ відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001401 від 13 вересня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, та накладено арешт на розрахунковий рахунок платіжної банківської картки АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 , в іншій частині клопотання відмовлено, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4