Номер провадження: 11-кп/813/1366/24
Справа № 522/9943/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2024 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000787, внесеному до ЄРДР 22.01.2013 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000787, внесеному до ЄРДР 22.01.2013 року, щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувальний акт не відповідає положенням п. 3 ч. 2 ст. 291, п. 2 ч. 4 ст. 291 КПК України, оскільки не містить сформульованого належним чином обвинувачення і яке є неконкретним.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу.

Зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, мотивуючи свої доводи тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам кримінального процесуального закону, в ньому зазначено час, місце та фактичні обставини кримінального правопорушення відповідають правовій кваліфікації кримінального правопорушення. Наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що в свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. З огляду на це, конкретність викладення фактичних обставин у цьому кримінальному провадженні, а отже обвинувачення ОСОБА_8 не викликає сумнівів. Вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та надав оцінку предмету доказування та правильності викладу обвинувачення щодо його суті, що є неприпустимим. Вказані фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, підлягають доказуванню саме в ходу судового розгляду.

Просить ухвалу скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

У запереченнях захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 указують на необґрунтованість апеляційної скарги прокурора, посилаючись на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України через неконкретність обвинувачення, що позбавляє ОСОБА_8 права на захист та позбавляє суд можливості роз`яснити йому суть обвинувачення.

Сторона захисту просить ухвалу районного суду залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законим є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Статтею 291 КПК України, передбачені вимоги яким повинен відповідати обвинувальний акт та можливість повернення його прокурору у разі його невідповідності вимогам передбачених цією статтею.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, крім інших, передбачених цією нормою процесуального права відомостей, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно), чи не затвердженні прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Зазначене свідчить про те, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність обвинувального акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Перевіривши підстави з яких обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повернуто прокурору, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Так, зі змісту обвинувального акту вбачається, що в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті КПК України. До обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування, в якому відображено дані про проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії, про прийняті процесуальні рішення, а також відомості про заходи забезпечення кримінального провадження застосовані в ході досудового розслідування.

В обвинувальному акті зазначено час, місце та фактичні обставини кримінального правопорушення відповідають правовій кваліфікації кримінального правопорушення.

Щодо зазначення у обвинувальному акті потерпілих ОСОБА_10 , відносно якої вчинено кримінальне правопорушення та яка померла 09.10.2019, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 та ОСОБА_11 , яка є донькою померлою та правонаступником ОСОБА_10 колегія суддів встановила, що після повернення обвинувального акту прокурору та встановлення факту смерті ОСОБА_10 за письмовою заявою ОСОБА_11 , остання відповідно до ст. 55 КПК України визнана (правонаступником) потерпілої про що винесено відповідну постанову. Крім того, ОСОБА_11 своєю заявою повністю підтримала позивну заяву, яка раніше подавалась до суду ОСОБА_10 , та яка містилась в матеріалах повернутого обвинувального акту.

Тобто в обвинувальному акті зазначено потерпілу від кримінального правопорушення ОСОБА_10 та її правонаступника ОСОБА_11 , що не суперечить вимогам ст. 291 КПК України.

На думку апеляційного суду, вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України дотримані, а саме у фабулі обвинувачення при формулюванні фактичних обставин вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, слідчий дотримався вимог закону, зазначивши місце, спосіб, з посиланням на конкретні дії обвинуваченої в межах здобутих доказів, інші обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення в тому обсязі, в якому вони встановлені під час досудового розслідування, вказана правова кваліфікація злочину з посиланням на норми закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване конкретне обвинувачення.

Обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема суб`єктивна сторона кримінальних правопорушень, а також винуватість ОСОБА_8 у вчиненні, викладено чітко і конкретно.

Наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінальних правопорушень, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_8 не викликає сумнівів.

При цьому, суд першої інстанції при вирішенні питання про повернення прокурору обвинувального акту під час підготовчого судового засідання наперед надав оцінку предмету доказування у кримінальному провадженні, вийшов за межі наданих йому повноважень та припустився оцінки правильності викладу обвинувачення щодо його суті, що є неприпустимим.

Зокрема, вказані фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, підлягають доказуванню саме у ході судового, а не підготовчого розгляду, для цього необхідно дослідити письмові докази кримінального провадження, внаслідок чого суд оцінює доведеність цих обставин і ухвалює той чи інший вирок.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Крім того, в ході судового розгляду прокурор має право змінити обсяг обвинувачення згідно ч. 1 ст. 338 КПК України, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 337 цього Кодексу, може вийти за межі пред`явленого обвинувачення, якщо це покращує становище обвинуваченого.

Отже, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Частина 3 ст. 415 КПК України встановлює, що висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Отже, з огляду на вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України.

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону з направленням обвинувального акту із додатками до того ж суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого судового провадження в іншому складі суду.

Керуючись статтями 7, 9, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 задовільнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2023 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000787, внесеному до ЄРДР 22.01.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000787, внесеному до ЄРДР 22.01.2013 відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК Українив суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4