ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 629/1167/18 Номер провадження 11-кп/814/267/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0002692 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 лютого 2021 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки на підставі ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не обрано.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

12.12.2017 з 19 до 20 год. 15 хв. ОСОБА_8 , зайшовши у квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкала ОСОБА_9 , та під час спілкування з якою у обвинуваченого виник умисел на відкрите заволодіння її майном, попросив ОСОБА_9 вийти разом з ним до тамбуру вищевказаної квартири, де із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, а саме вдаривши її кулаком лівої руки в правий бік тулубу, внаслідок чого остання впала на підлогу, а ОСОБА_10 нахилився над нею та, вдаривши її кулаком правої руки в лівий бік тулубу, спричинив останній легкі тілесні ушкодження. Після чого ОСОБА_8 , з корисливим мотивом, із кишені кофти потерпілої відкрито заволодів її грошовими коштами в сумі 320 гривень, чим завдав матеріальної шкоди потерпілій на зазначену суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок місцевого суду скасувати та закрити провадження.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що суд неправильно оцінив показання ряду свідків, які вказували на його невинуватість у вчиненні злочину. Зазначає, що судом помилково взято до уваги протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 18 грудня 2017 року, оскільки останній перебував у стані наркотичного сп`яніння та не міг усвідомлювати свої дії.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновки місцевого суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду і оцінені за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України.

Під час розгляду кримінального провадження в місцевому суді обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав та повідомив, що 12.12.2017 року з 17 до 20 год. перебував у приміщенні кафе разом із ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , дівчиною ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , та не ходив того дня до ОСОБА_9 . Проте не заперечував факт знайомства з потерпілою та того, що інколи допомагав їй грошима.

Потерпіла ОСОБА_9 у суді першої інстанції зазначила, що 12.12.2017 приблизно з 19 до 20 год. до неї приходив ОСОБА_8 , який наніс їй в тамбурі квартири два удари, спочатку в правий бік тулубу від якого вона упала, а потім у лівий бік. Після чого забрав 320 грн. з кишені її кофти та пішов геть.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні місцевого суду повідомила, що взимку 2017 року вона була в гостях у ОСОБА_9 . У проміжок часу з 19 до 20 год. до потерпілої прийшов невідомий хлопець, з яким вона вийшла з квартири. Було чути їх гучну розмову в коридорі, після чого ОСОБА_9 повернулася та з її вигляду було зрозуміло, що потерпілу побили.

Свідок ОСОБА_16 повідомив суду, що у день цієї події він був у гостях у потерпілої. Коли ОСОБА_9 вийшла з квартири, було чути шум, після якого він побачив потерпілу та ОСОБА_11 у тамбурі квартири.

Свідок ОСОБА_17 розповіла, що ОСОБА_9 наприкінці березня 2019 року розповіла їй, що посварилася з ОСОБА_8 , після чого до неї приїжджали працівники поліції, яким вона підписала заяву про вчинення крадіжки її грошей обвинуваченим.

Показання потерпілої послідовні, логічні, незмінні та узгоджуються з показаннями зазначених свідків. Підстав їм не довіряти колегія суддів не вбачає. Крім того, показання ОСОБА_9 узгоджуються з обставинами вчинення кримінального правопорушення, встановленими під час слідчого експериментів від 18.12.2017 за участю потерпілої та свідка ОСОБА_11 , протоколом огляду місця події від 14.12.2018, заявою ОСОБА_9 про вчинення ОСОБА_8 щодо неї грабежу.

Показання свідка ОСОБА_11 , який на час вчинення злочину, співмешкав з потерпілою та повідомив суду, що зв?язку з систематичним вживанням наркотичних засобів не пам?ятає обставин події щодо ОСОБА_8 , який проживав з ними у одному дворі, та зазначив, що на час проведення слідчого експерименту за його участю він перебував у стані наркотичного сп?яніння, тому мав прогалини у пам?яті, місцевий суд правильно розцінив як спосіб ухилення від дачі показань, оскільки відповідно до відеозапису слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 , дослідженого місцевим судом, у свідка відсутні ознаки наркотичного сп?яніння, він добровільно, чітко, впевнено та послідовно розповів про обставини вчинення злочину ОСОБА_8 та показав місце події. При цьому зауважень від свідка під час проведення слідчої дії не надходило. Також у матеріалах кримінального провадження відсутні докази щодо систематичного вживання свідком наркотичних засобів чи перебування на обліку у лікаря-нарколога. Тому всупереч апеляційним доводам обвинуваченого, місцевий суд правильно визнав допустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 від 18.12.2017.

Також всупереч апеляційним доводам обвинуваченого, суд врахував показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 щодо перебування обвинуваченого 12.12.2017 у проміжок часу з 17 до 20 у приміщенні кафе. Проте суд правильно зазначив, що надані показання свідків не спростовують факту вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки свідки знаходилися разом з обвинуваченим у вказаний проміжок часу не постійно. Крім того, потерпіла проживала в одному дворі з обвинуваченим, неподалік кафе, тому для подолання шляху до місця її проживання необхідний незначний проміжок часу.

Висновками судово - медичної експертизи №409-ЛЗ/17 від 17.01.2018 та №47-ЛЗ/18 від 10.02.2018 встановлено, що у ОСОБА_9 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на лівій бічній поверхні грудної клітини який утворився від дії твердого предмету і міг бути спричинений в строк та при обставинах, вказаних потерпілою під час проведення слідчого експерименту 18.12.2017. Доводи апеляційної скарги щодо визнання показань потерпілої та протоколу проведення слідчого експерименту за її участі на підставі їх відмінності у кількості спричинених тілесних ушкоджень та їх локалізації, не спростовують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки показання потерпілої в частині спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим, не суперечать висновкам експертів, а кількість та локалізація спричинених тілесних ушкоджень не впливають на кваліфікацію вчиненого діяння.

Враховуючи викладене вище, та те, що усі докази, які суд поклав у основу обвинувачення, здобуті у передбачений законом спосіб, є належними та допустимими, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст. ст. 50, 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким; конкретні обставини вчинення злочину; особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, не працює, не одружений, має малолітню дитину, за місцем проживання характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога; відсутність обставин, що пом`якшуть та обтяжують покарання.

Також місцевий суд врахував досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі на певний строк можливе.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд правильно вказав на наявність підстав, які свідчать про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням та необхідність застосування при призначенні покарання обвинуваченому ст. 75 КК України.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування або зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, тому апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 лютого 2021 року, щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4