Справа № 404/6608/24
Номер провадження 1-кс/404/2481/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 19.06.2024 року про закриття кримінального провадження №0000518 за ч. 1 ст. 382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 подав до Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу з вимогою скасувати постанову слідчого Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 19.06.2024 року про закриття кримінального провадження №0000518 за ч. 1 ст. 382 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

На думку скаржника, невиконання судового рішення полягає в тому, що ОСОБА_4 умисно не виконувала рішення Кропивницького апеляційного суду від 01.06.2016 та не демонтувала паркан в повному обсязі відповідно до межевих знаків.

Прокурор і слідчий не з`явились.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 КПК України, судове рішення у якому слідчий судя вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 372 КПК України, в резолютивній частині ухвали зазначаються висновки суду.

Таким чином предметом доказування та предметом перевірки у цьому кримінальному провадженні (№0000518 за ч. 1 ст. 382 КК України) було виконання ОСОБА_4 рішення Кропивницького апеляційного суду від 01.06.2016.

ОСОБА_3 помилиляється з приводу невиконання слідчим та прокурором ухвал слідчого суддів.

ОСОБА_3 є власником земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 кадастрові номери ділянок :52:005:0001 та :52:005:0002.

Власником суміжних земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 (т. 1 а.с.22-25).

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення порушення на право власності на земельну ділянку та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Усунуто порушення права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_4 перенести паркан в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до встановлених межових знаків №6 і АДРЕСА_2 , що відображено в схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи.

Компаніївським районним відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №391/1151/14-ц (т. 1 а.с. 62).

ОСОБА_3 звернувся до Комапніївського районного суду Кіровоградської області зі скаргою на дії державного виконавця Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, просив визнати рішення начальника відділу Компаніївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_5 щодо закінчення виконавчого провадження № 51628181 при виконанні виконавчого листа № 391/1151/14-ц, виданого року Компаніївським районним судом Кіровоградської області, неправомірним; скасувати постанову начальника відділу Компаніївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_5 від 27.06.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 51628181 по примусовому виконанню виконавчого листа № 391/1151/14-ц від 06 липня 2016 року,

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2018 року відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_4 , на дії державного виконавця Компаніївський районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області відмовлено повністю.

Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року у справі №391/1151/14-ц набрало законної сили і відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України та статті 18 ЦПК України є обов`язковим для виконання.

На виконання вказаного рішення апеляційного суду ОСОБА_4 виконала дії з демонтажу паркану відповідно до межових знаків та на власний розсуд розпорядилася ним.

Згідно з виконавчим листом, виданим на підставі рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року, резолютивна частина рішення має такий зміст: «Усунути порушення права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_4 перенести паркан в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до встановлених межових знаків № НОМЕР_1 і АДРЕСА_2 , що зображено в схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи».

Отже, згідно з рішенням суду, перенесенню підлягає частина паркану між межовими знаками № НОМЕР_1 і АДРЕСА_3 , на відстані, які зазначені на схемі, яка є у додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи.

Згідно з останнім актом начальника Компаніївського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_5 від 05 березня 2019 року, складеного в присутності стягувача та боржника, державним виконавцем встановлено, що залишки бетону та стовпчиків паркану між межовими знаками АДРЕСА_4 на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , демонтовані боржником. Між межовими знаками № 5 і № 4 каркас паркану не демонтований.

Зміст рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року та зазначена у ньому схема-додаток № 3 до висновку земельно-технічної експертизи не передбачали обов`язку перенесення паркану між межовими знаками АДРЕСА_5 .

У цій справі перенесення паркану це його переміщення за межі земельної ділянки стягувача.

Тобто внаслідок виконання рішення суду земельна ділянка біла звільнена від паркану ОСОБА_4 .

У зв`язку з цим, демонтаж паркану, що має наслідком звільнення земельної ділянки стягувача, є належним і повним виконанням рішення суду.

Встановлення належного боржнику паркану на його ж земельній ділянці є правом власника.

У постанові Верховного Суду від 05 листопада 2020 року у справі №391/1151/14 (провадження №61-30св20), якою залишено без змін ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року за скаргою ОСОБА_3 (стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа № 391/1151/14-ц від 06 липня 2016 року, виданого Компаніївським районним судом Кіровоградської області про усунення порушення права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_4 перенести паркан в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_1 ) касаційний суд зазначив, що правильними є висновки судів про те, що рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року фактично виконано в повному обсязі, що є законною підставою для закінчення виконавчого провадження.

Тотожний висновок про законність закінчення виконавчого провадження містить постанова колегії суддів Кропивницького апеляційного суду від 25 липня 2024 року (справа № 404/3807/20; провадження № 2 2-ц/4809/853/24)

За таких умов ОСОБА_3 не подав доказів на підтвердження невиконання ОСОБА_4 рішення Кропивницького апеляційного суду від 01.06.2016.

Об`єктивна сторона злочину за ч. 1 ст. 382 КК полягає в одному із таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: а) невиконання (ухилення від виконання) вироку, рішення ухвали, постанови суду або б) перешкоджання їх виконанню.

За частиною 1 ст. 382 КК склад злочину є формальним, бо його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання), і саме з цього моменту злочин визнається закінченим та набуває триваючого характеру.

Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними, наприклад, пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання (умисно не розпечатує пошту, не приймає державного виконавця, направляє документ не за адресою тощо).

Перешкоджання виконанню судового акта - це активні дії, які становлять протидію реалізації вимог, що містяться в цьому акті, вчинювану з метою недопущення його виконання, наприклад, підкуп або обман державного виконавця, погрози або насильство щодо нього тощо.

За частиною 2 ст. 382 КК карається злочин із формальним складом, бо встановлюється відповідальність за ті самі діяння, але вчинені спеціальним суб`єктом - службовою особою.

Суб`єктивна сторона злочину за умови, якщо він не спричиняє наслідків, зазначених у ч. 3 ст. 382 КК, - лише прямий умисел. Психічне ставлення до наслідків, зазначених у ч. 3 ст. 382 КК, може полягати як в умисній, так і в необережній формі вини. Мотиви злочину можуть бути різними і на кваліфікацію не впливають. У цілому злочин є умисним.

Таким чином ОСОБА_4 рішення апеляційного суду від 01.06.2016 виконано в повному обсязі, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 26.06.2019, копія ухвали Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.10.2019 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 , копія постанови Кропивницького апеляційного суду від 10.12.2019 про залишення вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 без задоволення, а також копія постанови Верховного суду від 05.10.2020 про не задоволення касаційної скарги ОСОБА_3 .

Істотних порушень вимог КПК України, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, слідчим суддею не встановлено, а у скарзі не наведено достатніх даних, які безумовно свідчать про неповноту проведеної перевірки та могли бути підставами для скасування прийнятого остаточного процесуального рішення.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути постановлена ухвала про відмову у задоволенні скарги (п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України).

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 19.06.2024 року про закриття кримінального провадження №0000518 за ч. 1 ст. 382 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1