Справа № 629/5738/24
Номер провадження 1-в/629/109/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Лозова Харківської області подання начальника Лозівського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 від 19.09.2024 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чернігівське Лозівського району Харківської області, з професійно-технічною освітою, не одруженого, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей, монтера колії в «Лозівській дистанції колії ПЧ-4», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,засудженого вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 05.03.2024 за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки,про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ, -

встановив:

23.09.2024 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшло подання начальника Лозівського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 , про приведення вироку суду у відповідність згідно з діючим законодавством, відносно ОСОБА_5 .

Відповідно до подання, 08.08.2024 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (далі - Закон). Цим Законом внесено зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028,00 грн. Відповідно ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує (декриміналізує) злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають або відбули покарання, але судимість не знято і не погашено. Особа, яка засуджена за діяння, караність якого законом усунена, згідно ч.2 ст.74 КК України підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Згідно вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 05.03.2024, сума заподіяних збитків, завданих ОСОБА_5 , становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становило 3028 грн., а саме 840 грн.

У поданні ставиться питання про приведення вироку суду відносно ОСОБА_5 у відповідність згідно з діючим законодавством.

Під час судового засідання представник органу пробації ОСОБА_4 на задоволенні подання відносно засудженого ОСОБА_5 , наполягала.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення подання органу пробації про приведення вироку суду у відповідність згідно з діючим законодавством відносно ОСОБА_5 .

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задовольнити подання органу пробації.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ, відповідно до якого ст. 51 КУпАП викладено в наступній редакції:

«Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, - тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб».

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яку передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, розмір якої не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня - 3028 гривень, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1514 грн. на 2024 рік, а два неоподаткованих мінімумів (ч.2 ст.51 КУпАП) становить 3028 грн.

Аналізуючи вищенаведене, крадіжка майна, вартість якої становить у 2024 році грошову суму до 3028 грн. включно, становить адміністративне правопорушення.

Згідно з вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 05.03.2024 ОСОБА_5 03.02.2024 року викрав майно на суму 840 грн., що станом на день крадіжки складає суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 3028 грн).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України).

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 05.03.2024. завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст.74 КК України.

Отже, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення подання.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити подання органу пробації, оскільки зміни внесені Законом України № 3886-ІХ до ст.51 КУпАП впливають на визначення складу кримінального правопорушення при притягненні особи до кримінальної відповідальності за ст.185 КК України та скасовують кримінальну протиправність діяння за яке був засуджений ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, суд, -

постановив:

Подання начальника Лозівського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 про приведення вироку суду у відповідність згідно з діючим законодавством відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 05.03.2024 року покарання за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_7