Провадження №11-сс/801/895/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

при секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2024 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Копіївка Тульчинського району Вінницької області, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , фактично проживаючої по АДРЕСА_2 , громадянки України, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2024 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000445, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2024 року за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 .

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій 30.10.2024 оголошено підозру за ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання по АДРЕСА_2 на строк два місяці.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрювану ОСОБА_7 обов`язки:

-прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

-не залишати житло цілодобово без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання чи роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя вказав, що прокурором під час розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, внаслідок чого дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі захисника підозрюваної ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.11.2024 через істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність висновків фактичним обставинам провадження. Просить застосувати до ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в певний період доби.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не виконано вимоги ст. 187 КПК України щодо оцінки в сукупності всі обставини, у тому числі віку, стану здоров`я підозрюваної; міцність соціальних зв`язків в місці її постійного проживання, наявність родини й утриманців; репутацію підозрюваної.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_9 заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою. При цьому прокурор долучила повідомлення органів поліції про разове порушення підозрюваною умов цілодобового домашнього решту, а саме відсутність за місцем проживання 09.11.2024.

Підозрювана ОСОБА_7 та її захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підозрюваної підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, слідчим суддею зазначені вимоги закону не дотримано, а висновки про неможливість застосування менш суворого запобіжного заходу належним чином не умотивовано.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Оскільки ухвала слідчого судді в частині обґрунтованості підозри та доведеності ризиків стороною захисту не оспорюється, тому висновки слідчого судді в цій частині апеляційним судом не перевіряються.

Однак за приписами ст. 187 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, зазначені положення слідчим суддею не враховано взагалі, адже у своєму рішенні ним лише перераховано, що ОСОБА_7 раніше не судима, має постійне місце проживання, одружена та є пенсіонеркою.

Проте поза увагою слідчого судді залишились інші дані про особу підозрюваної. Зокрема, з наданих стороною захисту медичних документів установлено, що ОСОБА_7 має ряд хронічних серцево-судинних захворювань, що зумовлює часте відвідування закладів охорони здоров`я. Окрім того являючись пенсіонером, вона також здійснює догляд за батьком ОСОБА_11 1941 року народження, який проживає одиноко на значній відстані в АДРЕСА_3 . Такі обставини в значній мірі ускладнюють повсякденний побут підозрюваної у випадку цілодобового домашнього арешту та є надмірним невиправданим втручанням в особисте життя, яке не пов`язано із забезпеченням завдань кримінального провадження.

Щодо доводів прокурора про допущене 09.11.2024 порушення підозрюваною домашнього арешту суд зазначає, що відповідно до долучених документів, зокрема пояснень ОСОБА_7 установлено, що остання в цей день відвідувала батька в селі Копіївка Тульчинського району у зв`язку з захворюванням останнього. Перебування підозрюваної у батька підтвердила також потерпіла ОСОБА_9 . Таке допущене порушення цілодобового домашнього арешту у даному випадку не можна вважати таким, що унеможливлює задання кримінального провадження, адже воно здійснюється протягом тривалого часу та ОСОБА_7 завжди своєчасно прибувала до слідчого для проведення слідчих дій.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу, як уже зазначалось вище, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Необхідно також врахувати положення ч. 4 ст. 194 КПК України, за змістом якої якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення також існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя, суд мають право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На переконання суду стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Натомість з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, за яким особі оголошено підозру, наявності ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також даних про особу підозрюваної, на переконання апеляційного суду відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, натомість належним і достатнім запобіжним заходом, який забезпечить виконання нею покладених обов`язків, може бути домашній арешт із забороною залишати житло в певний період доби.

Так, застосування домашнього арешту передбачає відчутне втручання у приватне життя особи шляхом покладання на неї за рішенням суду заборон та обмежень. Із цих підстав за оцінками Європейського суду із прав людини домашній арешт розглядається в тій самій площині, що й тримання особи під вартою, оскільки він пов`язаний із позбавленням свободи, виходячи з розуміння положень Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Виходячи з переліку запобіжних заходів, закріплених у ст. 176 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Такий запобіжний захід має застосовуватися у тих випадках, коли застава є занадто м`яким запобіжним заходом, а тримання під вартою - занадто суворим. Отже, за ступенем суворості такий захід межує з позбавленням волі у значенні ст. 5 КЗПЛ. Зокрема, у справі "Вітторіо і Луіджи Манчині проти Італії" ЄСПЛ зазначив, що і тримання під вартою у в`язниці, і домашній арешт були для заявників позбавленням свободи, виходячи із розуміння пп. "с" п. 1 ст. 5 КЗПЛ.

Домашній арешт за своєю сутністю є комплексом призначених за рішенням суду заборон і обмежень, які накладаються на підозрюваного (обвинуваченого) у зв`язку з його повною чи частковою ізоляцією у певному приміщенні, спрямовані на досягнення мети цього запобіжного заходу, реалізуються й контролюються правоохоронними органами у взаємодії з органом досудового розслідування, у чиєму провадженні знаходиться справа.

Таким чином з урахуванням установлених фактичних даних провадження, особи підозрюваної, її репутації та соціальних звязків, дол останньої можливо застосувати домашній арешт із забороною залишати житло в певний період доби та такий запобіжний захід цілком забезпечить виконання ОСОБА_7 процесуальних обовязків.

Також з метою забезпечення кримінального провадження суд вважає за необхідне покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2024 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000445, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2024 року за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України скасувати через істотні порушення кримінального процесуального закону.

Клопотання слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000445, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2024 року за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту по АДРЕСА_2 із забороною залишати житло з 22:00 годин до 06:00 годин наступної доби.

Встановити термін дії ухвали в межах строку досудового розслідування до 05 січня 2025 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

-прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання чи роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України.

Копію ухвали для виконання та здійснення контролю надіслати органу поліції за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: