ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3009/24 Справа № 190/1603/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:

З апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він не згоден з ухвалою суду та просить застосувати до нього ст.81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що він має заохочення, довів своє виправлення, що підтверджується його характеристикою.

Також зазначає, що розгляд справи судом було проведено за його відсутності.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, у поведінці засудженого ОСОБА_7 мають місце позитивні тенденції, проте у своїй сукупності вони не доводять, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки наявність заохочень, які отримав засуджений за весь період відбування покарання, не можуть свідчити про наявність достатніх підстав для звільнення засудженого умовно-достроково. Окрім того, засуджений за період відбування покарання два рази піддавався стягненню.

Також судом взято до уваги те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, про що свідчать вчинені ним нові злочини.

Заслухавши доповідь судді, засудженого, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений не довів свого виправлення.

Застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Так, згідно із висновком щодо ступеня виправлення, засуджений ОСОБА_7 за час відбування ним покарання має 2 заохочення та мав 2 стягнення. В ДУ "П`ятихатська виправна колонія № 122" працевлаштований робітником режимної бригади. Приймав участь у програмі диференційованого виховного впливу "Подолання алкогольної залежності". Не бере участі в інших заходах соціально-виховного характеру. На підставі проведеної підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, визначено ступінь рівня ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення як "середній".

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.

Так, за весь період відбування покарання, засуджений мав 2 стягнення, які хоч і є погашеними, однак характеризують його поведінку протягом всього періоду відбування покарання.

Також наявність у ОСОБА_7 лише двох заохочень за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 03.06.2021 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.

Окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 раніше один раз звільнявся умовно-достроково та чотири рази звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, проте знову вчинив умисний злочин, що свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки.

Посилання засудженого на те, що він має заохочення, - не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.

Доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що розгляд справи судом було проведено за його відсутності є безпідставними, оскільки в матеріалах провадження наявна заява засудженого ОСОБА_7 щодо розгляду справи у його відсутність (а.п.17), а тому істотних порушень вимог КПК України в цьому випадку не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання засудженого, оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.

Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року - залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4