У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2024 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

засуджений - ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2024 року задоволено подання Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з підстав невідповідності висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що приймаючи рішення про можливість звільнення засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково, у відповідності до положень ст. 81 КК України, судом не в повному обсязі вивчено особу засудженого та ступінь його ресоціалізації.

Так, за час відбування покарання до засудженого ОСОБА_6 застосовано 3 заохочення та за період з 04.11.2020 р. по 17.01.2023 р. 7 стягнень, які погашені в установленому законом порядку.

Вказує, що зазначені стягнення, хоча й погашені в установленому порядку, однак заслуговують на увагу при вирішенні питання про застосування умовно-дострокового звільнення враховуючи їх характер та значну кількість, оскільки вони характеризують поведінку засудженого ОСОБА_6 за весь час відбування покарання в цілому. Тобто, протягом всього періоду відбування покарання засуджений ОСОБА_6 отримав стягнень більше ніж заохочень, сім проти трьох, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення. Адже, як вбачається з особової справи, 30.11.2023 р. на засіданні адміністративної комісії з питань застосування до засуджених заохочувальних норм ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» засудженому ОСОБА_6 відмовлено в умовно- достроковому звільненні, як такому, що не довів своє виправлення.

Крім того, прокурор відзначає, що 04.02.2022 р. на засіданні комісії установи виконання покарань засудженого ОСОБА_6 поставлено на профілактичний облік, як схильного до нападу на представників адміністрації. Таким чином, хоча ОСОБА_6 відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, однак своєю поведінкою не довів свого виправлення.

Звертає увагу на те, що сама по собі участь засудженого ОСОБА_6 у реалізації програм диференційованого виховного впливу та в інших заходах соціально-виховного характеру не є достатніми підставами для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбуття покарання. До того ж, залучення засудженого до робіт з благоустрою місця позбавлення волі не може бути розцінено як його виправлення, оскільки, відповідно до абз. абз. 4, 5 ч. 3 ст. 107 КВК України, виконання встановлених законодавством вимог персоналу колонії, а також необхідних робіт по самообслуговуванню та благоустрою колонії є обов`язком засуджених. Крім того, матеріали особової справи засудженого не свідчать про те, що процес виправлення засудженого ОСОБА_6 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Таким чином, процес виправлення засудженого ОСОБА_6 не відбувся, у зв?язку з чим, останній не готовий до самокерованої правослухняної поведінки оскільки своєю поведінкою та ставленням до праці, з огляду на його особу, не довів свого виправлення і не може бути умовно-достроково звільнений від подальшого відбування покарання.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До Казанківського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло подання Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Казанківська виправна колонія (№ 93)». Початок строку - 18.10.2021 р., кінець строку - 18.12.2024 р.

18.10.2021 р. Ленінським районним судом м. Кіровограда ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 345 КК України, до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного основного покарання невідбутої частини основного покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.11.2020 р., ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі. На момент розгляду подання судом першої інстанції, невідбутий засудженим ОСОБА_6 строк покарання складає 6 місяців 27 днів.

Дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_6 фактично відбув 2/3 призначеного строку покарання, характеризується позитивно, залучається до виконання робіт з благоустрою установи, ставиться до роботи добре, за що має 3 заохочення. Мав стягнення в період з 2020 р. по 2023 р., які погашені у встановленому законом порядку. Останнє стягнення накладалось на засудженого 17.01.2023 р. Встановлений режим утримання не порушує, не потребує постійного контролю зі сторони адміністрації, дотримується режиму утримання, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, тактовний, законні вимоги адміністрації виконує без контролю, на профілактичному обліку не перебуває. У скоєному злочині розкаюється, призначену судом міру покарання вважає справедливою, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження». У колективі засуджених відкритий, добрий, не конфліктний, підтримує стосунки з засудженими різної спрямованості. За характером цілеспрямований, не запальний, спокійний. Заходи виховного характеру відвідує завжди, робить для себе правильні висновки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що засудженого ОСОБА_6 можливо звільнити умовно-достроково від покарання, як такого, що став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку засудженого, який вважав хвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

За змістом ст. 81 КК України, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 відбуває покарання, як засуджений Ленінським районним судом м. Кіровограда 18.10.2021 р. за ч. 2 ст. 345 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного основного покарання невідбутої частини основного покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.11.2020 р., ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі. Початок строку - 18.10.2021 р., кінець строку - 18.12.2024 р.

На день розгляду судом першої інстанції подання адміністрації Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , останній, із призначених 3 років 2 місяців позбавлення волі, відбув 2 роки 7 місяців 4 дні.

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_6 засуджений за умисні корисливі, корисливо-насильницькі тяжкі злочини і відбув більше 2/3 строку покарання, призначеного судом, до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

Разом з тим, як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно із п. 17 зазначеної постанови, судам рекомендовано ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

Водночас, сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки, як то, активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти, що засуджений працевлаштований, самостійно без додаткової мотивації виходить на роботу, належно її виконує, бережно ставиться до робочого інструменту і не порушує правил техніки безпеки, свідомо бере постійну участь в суспільно-корисній праці, систематично виконує і перевиконує виробничі завдання, якісно виконує доручену роботу і не відмовляється від неї.

Крім цього, не слід забувати, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Тому сама по собі лише належна поведінка, яка полягала у недопущенні порушень режиму утримання, не може бути вирішальним фактором на користь умовно-дострокового звільнення. Вона має буди поєднана із сумлінним ставленням до праці у сукупності.

Приймаючи рішення про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Вказаних вимог суд першої інстанції не дотримався та належним чином не мотивував своє рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, в тому числі 13.02.2003 р. за ч. 2 ст. 185 КК України, до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 02.06.2003 р. за ч. 4 ст. 296, ст. 348 КК України, до 15 років позбавлення волі; 30.05.2017 р. за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, до 4 років 3 місяців позбавлення волі; 04.11.2020 р. за ч. 2 ст.186 КК України, до 4 років позбавлення волі.

На даний час ОСОБА_6 відбуває покарання, призначене за вчинення умисних корисливих, корисливо-насильницьких тяжких злочинів.

З характеристики начальника державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» вбачається, що ОСОБА_6 в установах виконання покарань знаходиться з 13.12.2003 р., в даній установі перебуває з 20.09.2022 р., має місце проживання, працевлаштований в установі виконання покарань або висловлює готовність працювати, проте в установі відсутні такі можливості, залучається до праці по благоустрою місць позбавлення волі. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в належному стані, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, має завжди охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ним належний догляд, виконує передбачені законодавством вимоги персоналу установи без контролю, також виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень навичок, підтримує стабільні зв`язки з рідними та близькими. Бере участь у програмах ДВВ.

Водночас, з вказаної характеристики вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Криміногенними факторами, що сприяють підвищенню ризику вчинення засудженим повторного правопорушення є алкоголь.

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 07.05.2024 р., за час відбування покарання, в період з 04.11.2020 р. по 17.01.2023 р., засуджений ОСОБА_6 мав 3 заохочення (за добросовісне відношення до праці) та 7 стягнень, які погашені в установленому законом порядку. Зокрема, на засудженого ОСОБА_6 , за пошкодження майна, 04.11.2020 р. накладено стягнення у виді 10 діб карцеру; 28.12.2020 р. - за намагання встановити міжкамерний зв`язок - попередження; 05.06.2021 р. - за невиконання обов`язків чергового по камері, допустив антисанітарний стан - догана; 03.06.2021 р. - за нетактовну поведінку - поміщення на 14 діб до ДІЗО; 20.10.2021 р. - за намагання встановити міжкамерний зв?язок - попередження; 10.11.2022 р. - за вживання алкогольних речовин - поміщення на 14 діб до ДІЗО; 17.01.2023 р. - за порушення локалізації - догана.

Крім того, 04.02.2022 р. на засіданні комісії установи виконання покарань засудженого ОСОБА_6 поставлено на профілактичний облік як схильного до нападу на представників адміністрації.

30.11.2023 р. на засіданні адміністративної комісії з питань застосування до засуджених заохочувальних норм ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», засудженому ОСОБА_6 відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів своє виправлення.

Тобто, нестабільна поведінка засудженого ОСОБА_6 протягом всього строку відбування покарання не може свідчити про його виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання.

Позитивна поведінка засудженого ОСОБА_6 , дотримання ним умов і порядку в установі та залучення до праці, не є достатніми підставами для доведеності його виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період відбування покарання і у сукупності між собою.

Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком, і не може дана обставина слугувати окремою підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.

Задовольняючи подання, судом першої інстанції не в повному обсязі були враховані наведені обставини в їх сукупності, що призвело до передчасних висновків про доведення засудженим свого виправлення, а тому такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування такого судового рішення.

Також варто зазначити, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції під час розгляду подання Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 не дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, дійшов передчасного висновку про застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, скасуванню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2024 року - скасувати.

У задоволенні подання Державної установи ««Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3