Справа № 706/844/24
Провадження № 1-кп/702/115/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2024 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання м. Монастирище матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000795 від 17.05.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Жашків Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з базовою вищою освітою, одруженого, працюючого в ТОВ ПЯК «Квітучий сад», в силу статті 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 , в тому, що 17.05.2024 близько 11 год 03 хв, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , в період дії воєнного стану, біля вітрини виявив гаманець «PARFIOS», сірого кольору, вартістю 159 гривень, у якому знаходились грошові кошти в розмірі 530 гривень, після чого, усвідомлюючи, що він знаходиться в громадському місці та що вказаний гаманець належить сторонній особі, яка його втратила, діючи умисно і цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужої власності, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, викрав вказаний гаманець з грошовими коштами, який належить ОСОБА_5 , при цьому, маючи усі можливості для встановлення та повернення зазначеного майна власнику, не вчинив жодних дій для його повернення та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 689 гривень, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України.

Суд заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до наступного.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в частині 1 статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив 17 травня 2024 року. Діями ОСОБА_4 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 в розмірі 689 гривень.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1514 грн.

Отже, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України, становив 3028 грн (1514х2 = 3028).

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна становила 659 гривень, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 грн, суд вважає, що, з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_4 правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, суд вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, та проти такого закриття не заперечували учасники провадження.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст. 118, 122 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 284, 372, 395, 479-2 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, закрити на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №CE-19/124-24/7839-ТВ від 22.05.2024 в сумі 1514 гривень 56 копійок віднести на рахунок держави.

Речові докази:

-гаманець сірого кольору «Parfois», виготовлений із шкірозамінника;

-чотири банківські картки, а саме: «Raiffeisen bank» № НОМЕР_1 , «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , «ПриватБанк» № НОМЕР_4 ;

-візитні картки та картки на знижку магазинів «Фора», «Blisk»;

-грошові кошти в сумі 530 гривень: одна купюра номіналом 500 грн, одна купюра номіналом 20 грн, одна купюра номіналом 10 грн,

які під зберігальну розписку передані потерпілій ОСОБА_5 , залишити у її власності, звільнивши від зберігальної розписки.

Диск формату DVD - R з відеозаписом з камери магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який приєднано до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення через Монастирищенський районний суд Черкаської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої, при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_6