Справа № 182/4711/24
Провадження № 1-кс/0182/878/2024
У Х В А Л А

Іменем України

20.08.2024 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл..

ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 червня 2024 року за №0000798 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самбір, Львівської області, українця, гр. України, із середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , командир стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, на утриманні нікого не має, особою з інвалідністю, депутатом та пенсіонером не являється, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 червня 2024 року за №0000798 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2119-IX від 15.03.2022.

Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.04.2022, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2212-IX від 21.04.2022.

Указом Президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.05.2022, строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2263-IX від 22.05.2022.

Указом Президента України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2500-IX від 15.08.2022.

Указом Президента України № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21.11.2022 строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2738-IX від 16.11.2022.

Указом Президента України №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023.

Указом Президента України № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року до 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року. Даний указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27 липня 2023 року № 3275-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року до 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року.

Указом Президента України від 6 листопада 2023 року N 734/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 08.11.2023 №3429-IX продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Указом від 6 листопада 2023 року №734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року №3429-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року на 90 діб.

Водночас, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п.п. 1, 17, 20 ч. 1 ст.106 Конституції України, Указом Президентом України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України від 03.03.3033 № 2105-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» (далі - Указ Президента України № 69/2022), на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошено загальну мобілізацію. Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26 березня 2022 року, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2119-IX від 15 березня 2022 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, ст. 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, затвердженого Законом України №2105-ІХ від 10.03.2022, громадянин України ОСОБА_5 призваний на військову службу за призивом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обіймає посаду командира стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант».

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 61 від 01.03.2024 ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, де проходить військову службу по теперішній час.

Відповідно до ст.ст. 3, 28 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Поряд з цим, відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком для громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Будучи командиром ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , тобто військовою службовою особою, сержант ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 6, 9, 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, віддано служити «Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів начальників, беззастережно, неухильно, точно та у встановлений строк виконувати їх накази, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Незважаючи на це, сержант ОСОБА_5 усупереч вимог вищенаведеного законодавства, діючи з прямим умислом, та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажав їх настання, став на злочинний шлях та вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи при наступних обставинах.

Так, 21 червня 2024 року в післяобідній час сержант ОСОБА_5 перебував в місці обладнаного під місце відпочинку під час несення служби розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , з координатами: 47.34.32.2 на 34.05.53.3, де приблизно об 15.30 годині з перевіркою приїхав ОСОБА_7 , який є командиром третього стрілецького взводу першої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у якого з ОСОБА_5 протягом тривалого проміжку часу існували конфліктні ситуації на ґрунті особистих неприязних відносин.

21.06.2024 року близько 15.40 години між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, почався черговий словесний конфлікт. В ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний намір направлений на умисне вбивство ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 в цей же день, близько 15 год. 45 хв., перебуваючи в місці, обладнаному під місце відпочинку під час несення служби, котре розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , з координатами: 47.34.32.2 на 34.05.53.3, маючи прямий умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті іншій людині, бажаючи їх настання, взяв свою службову автоматичну зброю саме АК-74 № НОМЕР_2 , та тримаючи її у руках здійснив не менше двадцяти пострілів в ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження згідно лікарського свідоцтва про смерть №291 від 22.06.2024 року у вигляді шоку, множинних наскрізних поранень верхніх та нижніх кінцівок черевної порожнини зовнішніх статевих органів. Від яких настала смерть ОСОБА_7 неподалік від місця спричинення йому тілесних ушкоджень під час надання медичної допомоги.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині.

21.06.2024 року працівниками Нікопольського РУП о 21.00 годині в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_5

22 червня 2024 року слідчим слідчого відділу Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час досудового розслідування встановлена наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним вище зазначених кримінальних правопорушень.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_5 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

?протоколом огляду місця події від 21.06.2024, під час якого за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено автоматичну зброю, а саме АК-74, гільзи, патрони та сліди речовини бурого кольору;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 21.06.2024, який вказав, що 21.06.2024 року він разом з ОСОБА_5 перебували в місці тимчасового відпочинку, він ліг відпочивати та через деякий час почув постріли з автоматичної зброї. Вибігши на вулицю він побачив ОСОБА_5 який стояв над ОСОБА_7 та говорив останньому я попереджував що мене не потрібно нервувати. При цьому у ОСОБА_7 в області нижніх та верхніх кінцівок були вогнепальні поранення та останній хоч і перебував у свідомості однак говорити не міг;

?повідомленням про підозру ОСОБА_5 ;

?іншими матеріалами кримінального провадження.

Керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_9 строк досудового розслідування було продовжено до трьох місяців.

Суддею Нікопольського міськрайонного суду ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою який закінчується об 00.00 годині, 21.08.2024 року, однак по даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій, котрі можливо провести в рамках строків досудового розслідування а саме: по матеріалам кримінального провадження було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 протягом 2023 року та 2024 року перебував на лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», тому 12.07.2024 року слідчим СВ Нікопольського РУП ГУП в Дніпропетровській області було призначено амбулаторну судово - психіатричну експертизу до проведення якої залучено експертів Дніпровської філії відділу судово-психіатричних експертиз № 5 Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України», Дніпровська філія судових експертиз розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алєксєєнко, 84, та проведення експертного дослідження підозрюваного призначено на 20.08.2024 року, та висновок експерта буде складено не пізніше ніж через 10 діб після проведення дослідження, тобто не раніше ніж 02.09.2024 року.

?07.08.2024 року за участі підозрюваного було проведено слідчий експеримент за результатами якого 08.08.2024 року було призначено додаткову СМЕ, висновок якої досі до СВ Нікопольського РУП не надійшов.

?повідомити про зміну раніше повідомленої підозри

?ознайомити сторони з матеріалами кримінального провадження;

? підготувати обвинувальний акт та реєстр матеріалів, які направити для погодження до Нікопольської окружної прокуратури,

проте необхідно продовжити строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в рамках строку досудового розслідування.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 на даний час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років та під час досудового розслідування, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, встановлено ризики, які знайшли своє підтвердження в ході досудового розслідування та на даний час не зникли, а саме:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, у зв`язку з чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, останній може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання, оскільки на час розгляду клопотання ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та його підрозділ, у зв`язку із виконанням бойових завдань, постійно здійснює передислокацію на території України, тому перебуваючи на волі забезпечити виконання загальних засад Кримінального процесуального кодексу України в частині розумності строків судового розгляду забезпечити не вдасться за можливе та обвинувачений буде посилатися на неявку до органу досудового розслідування та суду мотивуючи проходженням військової служби.

В той же час, враховуючи активність проведення бойових дій на території України, наявний очевидний ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від органів досудового розслідування або суду на території, які не підконтрольні Українській владі.

При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі обвинуваченого будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а дієвим запобіжним заходом, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування обвинуваченого у разі не обрання йому запобіжного заходу.

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, а саме свідка ОСОБА_8 , у цьому кримінальному провадженні, існування даного ризику обґрунтовується тим, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 є особливо тяжким злочином та вчинене проти життя та здоров`я особи, у зазначеному кримінальному провадженні показання свідка ОСОБА_8 , який знає підозрюваного та несе з ним військову службу, мають доказове значення, таким чином, більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не здатні запобігти зазначеному ризику.

п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - ОСОБА_5 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки та ризик втечі для нього, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності може вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства.

п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - враховуючи особу ОСОБА_5 вчиняючи особливо тяжкий злочин в умовах воєнного стану, з метою уникнення покарання за вчинений ним кримінальне правопорушення, фактично може самовільно залишити місце несення служби, що само по собі утворює склад інших кримінальних правопорушень, передбачених за ст.ст. 407 - 408 КК України. Крім того, бажання обвинуваченого уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі обвинуваченого.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно обвинуваченого пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюваний у вчиненні особливо тяжкого злочину, що може виразитися у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні, повного, всебічного розслідування шляхом знищення та спотворення ним речей (доказів), які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення кримінального покарання, незаконно впливати на свідків та потерпілого;

- особиста порука - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що до сторони обвинувачення та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Разом з тим, поручителі з числа цивільних осіб не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків, оскільки ОСОБА_5 на теперішній час є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за місцем дислокації військової частини, що фактично унеможливить поручителем з числа цивільних осіб забезпечити належне виконання покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України. Водночас, поручителі з числа командування військової частини та інших військових формувань не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків, у зв`язку з виконання безпосередніх бойових завдань на лінії зіткнення з ворогом, але навіть у тому разі, якщо у суді під час розгляду даного клопотання будуть такі звернення, на думку слідства такий запобіжний захід не є достатнім для запобігання зазначеним ризикам;

- застава - прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу;

- домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Разом з тим вказаний запобіжний захід в умовах воєнного стану, позбавляю військовослужбовця виконувати свій конституційний обов`язок, що не кореспондується ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, а тому обрання відносно нього іншого запобіжного заходу створить передумови для переховування обвинуваченого від суду. Більше того, за таких обставин обвинувачений отримає можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні будь-яким чином.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; що обвинувачений має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій обвинуваченого для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

В свою чергу, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування викличного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Крім того, бажання обвинуваченого уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі обвинуваченого. Таким чином, констатовані ризики є обґрунтованими та доведеними.

Не утворює підстав для звільнення обвинуваченого і участь останнього у бойових діях пов`язаних з захистом суверенітету та незалежності України, оскільки ці обставини мали місце і на час вчинення злочину, а отже вони не утворюють для обвинуваченого жодних моральних запобіжників при обранні ним моделі поведінки.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, прокурор звертає увагу суду, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання стосовно підозрюваного під вартою є не лише очікування завершення досудового розслідування та розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_5 переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, які додаються до даного клопотання підтверджують обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його причетності до інкримінованого злочину потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного та з огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, унеможливлюють застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

За викладених обставин у сукупності, сторона обвинувачення вважає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 є недостатніми.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За викладених обставин у сукупності, сторона обвинувачення вважає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 є недостатніми.

Та беручи до уваги те, що ОСОБА_5 усвідомлює наслідки скоєного ним кримінального правопорушення, що може спонукати його переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також зважаючи на те, що останній вчинив особливо тяжкий злочин, із застосуванням насилля небезпечним для життя та здоров`я особи, а також, щоб забезпечити належну поведінку підозрюваного, тому виникла необхідність продовжити строк його тримання під вартою, оскільки за період розслідування зазначені ризики не зменшились.

У зв`язку з вищевикладеним, орган досудового розслідування і звернувся до суду з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив продовжити підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації підозрюваного: АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши думку сторін, прийшов до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000798 від 21 червня 2024 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

22 червня 2024 року слідчим слідчого відділу Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та вручено її останньому.

Слідчим суддею Нікопольського міськрайонного суду ОСОБА_10 стосовно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою який закінчується об 00.00 годині, 21.08.2024 року.

Керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_9 строк досудового розслідування було продовжено до трьох місяців, тобто до 21.09.2024 року включно.

Згідно ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Зі змісту ст.197 КПК України вбачається, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 19.12.2014 «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ч.1 ст. 197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Судам під час визначення строку закінчення дії ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу. Такий підхід відповідає загальній засаді законності кримінального провадження і унеможливлює випадки визначення в ухвалі строку тримання під вартою понад 60 днів.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 21.08.2024, однак завершити досудове слідство не можливо внаслідок складності кримінального провадження та необхідності виконання наступних слідчих дій: по матеріалам кримінального провадження було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 протягом 2023 року та 2024 року перебував на лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», тому 12.07.2024 року слідчим СВ Нікопольського РУП ГУП в Дніпропетровській області було призначено амбулаторну судово - психіатричну експертизу до проведення якої залучено експертів Дніпровської філії відділу судово-психіатричних експертиз № 5 Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України», Дніпровська філія судових експертиз розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алєксєєнко, 84, та проведення експертного дослідження підозрюваного призначено на 20.08.2024 року, та висновок експерта буде складено не пізніше ніж через 10 діб після проведення дослідження, тобто не раніше ніж 02.09.2024 року. 07.08.2024 року за участі підозрюваного було проведено слідчий експеримент за результатами якого 08.08.2024 року було призначено додаткову СМЕ, висновок якої досі до СВ Нікопольського РУП не надійшов; повідомити про зміну раніше повідомленої підозри; ознайомити сторони з матеріалами кримінального провадження; підготувати обвинувальний акт та реєстр матеріалів, які направити для погодження до Нікопольської окружної прокуратури.

Разом із тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , а також те, що заявлені під час досудового розслідування ризики, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися і виправдовують обраний запобіжний захід для запобігання ризиків, передбаченихст.177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 21.09.2024 року, оскільки відповідно до ч.3 ст.197 КК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Визначення розміру застави для підозрюваного в даному випадку неможливо, оскільки злочин вчинено з застосуванням насильства, яке потягло смерть людини.

Вирішуючи клопотання сторони захисту щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 , слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що підозрюваний вчинив злочин з використанням вогнепальної зброї - ввіреного йому автомату АК-74, мотиви вчинення злочину не зміг пояснити суду, посилаючись на те, що в денний час доби з відстані 5-7 м не зміг розпізнати свого командира, який є його побратимом на протязі останніх кількох років, що вказує на підвищену суспільну небезпеку вчиненого злочину.

При цьому обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

На думку слідчого судді, застосування більш м`яких запобіжних заходів не є доцільним, тому клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст.177,178,182,183,193,194,199 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 червня 2024 року за №0000798 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 21 вересня 2024 року включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту - відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1