Провадження № 1-кс/686/6615/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_1 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно неодруженого та не працюючого, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0002513,

встановив:

06 серпня 2024 року заступник начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_1 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики : переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні; вчинення інших кримінальних правопорушень.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий, окрім іншого, зазначив про те, що «досудовим розслідуванням встановлено, що 05 серпня 2024 року, близько 10 год. 00 хв., більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на території житлового будинку АДРЕСА_2 , вступив у словесну суперечку зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 , в ході якого, у ОСОБА_5 виник умисел на протиправне заподіяння смерті останній. Тоді ж, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території подвір`я житлового будинку АДРЕСА_2 , в положенні стоячи навпроти ОСОБА_6 , тримаючи в правій руці частину скла, умисно наніс невстановлену кількість ударів в обличчя останньої. В свою чергу потерпіла ОСОБА_7 , побоюючись за своє життя та здоров`я, прийняла рішення про втечу з території домоволодіння. Водночас, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, взяв з приміщення будинку кухонний ніж, після чого, направився за потерпілою ОСОБА_6 . Після чого, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, наздогнавши потерпілу неподалік житлового будинку АДРЕСА_2 , з метою умисного вбивства, лезом вищезазначеного ножа, із прикладанням фізичної сили, ОСОБА_5 умисно наніс один удар в область попереку ОСОБА_6 , внаслідок чого остання впала на землю. В подальшому, ОСОБА_5 , перебуваючи над ОСОБА_6 , яка перебувала в положенні лежачи, кулаками обох рук умисно наніс невстановлену кількість ударів в обличчя потерпілій, висловлюючи при цьому словесні погрози останній, однак, усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не вчинив із причин, що не залежали від його волі, оскільки до місця події прибули працівники СРПП ВнП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, які затримали ОСОБА_5 . Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження, у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, численних рваних ран обличчя та носу, рваних ран м`яких тканин спини.

05 серпня 2024 року старшим слідчим ВРЗСПЖЗО СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 було затримано громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

05 серпня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявні ризики, передбаченні п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому, слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та не визначати розмір застави, оскільки інші, більш м`які, запобіжні заходи не будуть достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та уникнення вищезазначених ризиків.»

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0002513, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, з метою досягнення його дієвості, є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

Встановлено, що Хмельницьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0002513 від 05.08.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

05.08.2024 р. ОСОБА_5 був затриманий, в порядку ст.208 КПК України, фактичний час затримання - 13 год. 45 хв. 05.08.2024 р.

05.08.2024 р. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, тобто, згідно зі ст.12 КК України, даний злочин класифікується як особливо тяжкий.

Дана підозра є обґрунтованою, адже на її підтвердження представлено: заяву про вчинення кримінального правопорушення від 05.08.2024 р.; протокол допиту потерпілої ОСОБА_6 від 05.08.2024 р.; протоколи огляду місця події від 05.08.2024 р.; протоколи допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 05.08.2024 р., ОСОБА_12 від 06.08.2024 р; протокол затримання ОСОБА_5 від 05.08.2024 р. та інші матеріали кримінального провадження.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання беззаперечних доказів того, що ОСОБА_5 не причетний до вчинення кримінального правопорушення, не встановлено.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні замаху на особливо тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад сім років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, є достатньо високим.

Слідство знаходиться на початковій стадії, на даний час свідки та потерпіла судом не допитані, а тому існує ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні. При оцінці наявності зазначеного ризику, слідчим суддею врахована встановлена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту цих осіб слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду, на стадії судового розгляду, - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1 та ч.2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому прокурору або посилатися на них (ч. 4 ст.95 КПК України). Отже ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань судом від цих осіб.

Також, на думку слідчого судді, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , та дані, які характеризують його особу, зокрема й те, що він, хоча на сьогоднішній день є не судимою особою, однак, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, дозволяють дійти до висновку про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

За таких обставин по справі, приходжу до висновку про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні; вчинення інших кримінальних правопорушень.

Аналізуючи особу підозрюваного, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання, родину, зокрема, дружину, з якою проживає у цивільному шлюбі та яка є потерпілою у даному кримінальному провадженні, та похилого віку матір, яка є інвалідом 2 групи та з якою підозрюваний спільно не проживає, окрім того, зі слів ОСОБА_5 , внаслідок перенесених інсультів, він хворіє, разом з тим, неофіційно працює різноробочим, виконуючи й сільськогосподарські роботи у домогосподарствах осіб похилого віку. Однак, ці обставини не є достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_5 у вчиненні замаху на особливо тяжкий злочин, спрямований проти життя особи, який, в свою чергу визначається високим ступенем небезпечності для суспільства.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначені ст. 178 КПК України, обставини в їх сукупності, зокрема й майновий та сімейний стан ОСОБА_5 , наявність у нього родини, грошового забезпечення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні замаху на особливо тяжке кримінальне правопорушення, вік та стан його здоров`я, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, наявність яких була доведена слідчим та прокурором.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, незаконного впливу на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень. Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_5 виконуватиме покладені на нього обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_5 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів, та зможе безпосередньо, за допомогою телефонного зв`язку або через третіх осіб, впливати на потерпілу та свідків, анкетні дані яких на сьогоднішній день відомі ОСОБА_5 . У відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, не може бути й також визначений розмір застави, адже ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства до потерпілої.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, з метою уникнення вищевказаних ризиків. При цьому, слідчим суддею також враховується суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному судовому розгляді цього кримінального провадження, що також можливе за умови нівелювання зазначених ризиків.

За наведених обставин, слідчим суддею відхиляються, зазначені стороною захисту аргументи про те, що ОСОБА_5 немає намірів ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілу, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема й у вигляді домашнього арешту. Аргумент сторони захисту щодо необхідності ОСОБА_5 надавати допомогу його похилого віку матері інваліду 2 групи, яка не може обходитись без допомоги ОСОБА_5 , спростовується наданими останнім поясненнями про те, що він відвідує свою матір лише раз на тиждень.

Також, може слугувати підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого посилання сторони захисту на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_5 , оскільки доказів неможливості тримання підозрюваного під вартою, стороною захисту не надано.

Окрім того, існує Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі Порядок), затверджений спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року №239/5/104 визначає взаємодію закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.

Згідно п. 2.3. Порядку медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності, керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Відповідно до п.п. 2.6, 2.7 Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Враховуючи вищевказані положення, особи, які перебувають під вартою та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах та в спеціально визначених закладах охорони здоров`я. Тому, будь-яких перешкод для отримання лікування ОСОБА_5 , у разі наявності такої потреби, під час перебування його під вартою, не встановлено.

Враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, слідчий суддя дійшов до висновку про існування обґрунтованих підстав вважати, що існують не абстрактні, а конкретні ризики, про які зазначено вище та які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому, застосувати менш суворий запобіжний захід неможливо.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_5 під вартою, не встановлено.

Строк тримання під вартою слід визначити в межах строку досудового розслідування та в межах строку, визначеного ст.197 КПК України, а саме до 02.10.2024 року включно.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 02 жовтня 2024 року включно.

Ухвала діє до 02 жовтня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя