Справа № 161/7607/23
Провадження № 1-кп/161/745/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 12 листопада 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в колегіальному складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000628 від 27 лютого 2023 року, що надійшов з Луцької окружної прокуратури відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину - ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм КП «Луцькспецкомунтранс», не судимого

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_7 26 лютого 2023 року близько 23.40 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , в ході конфлікту, що виник на грунті особистих неприязних стосунків з тестем - ОСОБА_9 , з яким спільно проживав та був пов`язаний спільним побутом, умисно, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виник та зумовлений поводженням, що принижує честь і гідність особи, за наявності системного характеру такого поводження з боку ОСОБА_9 , здійснив один постріл із мисливської гладкоствольної рушниці «ARMSAN» №18А76707 калібру 12 мм, в ділянку правої частини грудної клітки останнього, чим спричинив його смерть.

Згідно висновку експерта № 92 від 27 березня 2023 року причиною смерті ОСОБА_9 , являється вогнепальне проникаюче сліпе поранення шротом грудної клітки справа з ушкодженням ребер та нижньої долі правої легені, котре супроводжувалось легеневою кровотечею та розвитком геморагічного шоку.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 скоїв умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, зумовленому поводженням, що принижує честь і гідність особи, за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ст.116 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вбивстві свого тестя - ОСОБА_9 визнав, однак ствердив, що вчинив такі дії перебуваючи в стані сильного хвилювання, що було викликане постійним приниженням його та членів його сім`ї останнім, усіх обставин його вчинення не пам`ятає. Суду дав показання, що 26.02.2023 він з дружиною, сином та його дівчиною були на дні народженні товариша. Факту перебування в стані алкогольного сп`яніння не заперечує, однак спиртного вжив не багато, оскільки вживав досить рідко, через серйозні проблеми зі здоров`ям. Близько 23 год. вони повернулися додому (в будинок тестя, з яким разом проживали), щойно зайшли і тесть ОСОБА_9 відразу почав кричати на його сина ОСОБА_10 , ображати нецензурною лайкою та запитувати за якийсь «електрод» до воріт. Він намагався словесно втрутитись та заступитись за сина, однак той продовжував словесну агресію, погрожуючи всім фізичною розправою. Словесний конфлікт тривав кілька хвилин, він намагався пояснити тестеві, що вже кілька днів до воріт ніхто не підходив, однак той не давав і слова сказати, кричав, ображав всіх нецензурною лайкою та погрожував з ними розправитись…. Усі подальші події пам`ятає погано, після цього у пам`яті залишились лише певні уривки. Як саме він взяв рушницю (і що брав її не одну, а дві), які зберігав в сейфі, як споряджав набоями, як спускався до кімнати тестя і чи перешкоджав йому хтось у цьому, чи хтось був окрім тестя у кімнаті - не пам`ятає, лише уривок як рушниця лежить на ліжку і він її заряджає у такому положенні.., далі тесть, точніше його пів тулуба і плече, його викривлене обличчя та крики «ти…, слабак..., сцикун…», і як той ринувся до нього, намагаючись підійти …, а далі постріл і все. Після цього пам`ятає як стояв на 2 поверсі у кімнаті та Назар запитує «навіщо ти це зробив…», а він, вже розуміючи, що був постріл і буде поліція, відчинив сейф, щоб його не ламали. Далі приїхали поліцейські, його затримали, у який момент він переодягався також не пам`ятає, однак на наступний день помітив, що він одягнений в інший одяг, ніж той, в якому він був на дні народження.

Ствердив, що завжди боявся тестя (хоча він ніколи до нього раніше не застосовував фізичну силу), оскільки він займався самообороною, був дуже фізично міцним. Окрім того, оскільки він не є конфліктною людиною і жив у хаті тестя, то вислуховував його слова, в тому числі образи, приниження (як у свою адресу, так і у бік його дітей і це тривало близько 20 років) та з конфлікту виходив першим, намагався уникати та згладжувати такі ситуації та цьому вчив своїх дітей.

Зазначив, що не намагається уникнути відповідальності, оскільки розуміє, що фактично позбавив життя людину, хоча, якби він був у адекватному стані і мав би на меті умисно його вбити, то у рушницю міг зарядити кулю чи картеч, вставив би газовий поршень (який залишився у них дома і без якого він не міг би швидко перезарядити рушницю або ж здійснити другий постріл), не нести в руках відразу дві рушниці і купу патронів, оскільки він не міг би вистрілити відразу з двох, а патрони вже були у рушниці; якби був у стані адекватності, то ніколи б не підняв руку на свого сина, який має такі ж проблеми зі здоров`ям, як і він, оскільки таке падіння могло б бути для нього фатальним, не кликав би свою дочку, у той час, як сам її відпустив до подруги та знав, що її немає дома, тощо.

У фактично вчиненому діянні - розкаявся, висловив щирий жаль щодо вчиненого, попросив вибачення у потерпілої та рідних, просив суд призначити покарання, відповідно до вчинених ним дій та вимог закону, оскільки він розуміє, що повинен понести покарання.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Так, показання обвинуваченого ОСОБА_7 , дані ним в ході судового розгляду повністю відповідають показанням, даним під час проведення слідчого експерименту 17 березня 2023 року (проведеного в присутності захисника та судово-медичного експерта). При цьому, він як і на момент його проведення, так і на даний час зазначив, що не пам`ятає ні того, яким чином заряджав зброю, що брав не одну, а дві рушниці, а в руки патрони, що мала місце сутичка з сином, під час якої той падав і забрав одну із рушниць з його рук, тощо.

Потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що вона, її покійний чоловік та сім`я їх доньки: зять з внуками, мешкали в одному будинку. 26 лютого 2023 року вона з чоловіком перебували дома, ввечері донька з чоловіком, їх сином та його дівчиною повернулися після святкування дня народження. Відразу як вони зайшли в хату, чоловік почав агресивно кричати до них, щоб вони закрили ворота, вона була в кімнаті, на коридор, де відбулась словесна, перепалка не виходила. Через деякий час чоловік прийшов до неї в кімнату, ліг, однак продовжив кричати та сваритись через відчинені двері, при цьому робив це агресивно та з застосуванням ненормативної лексики. Вона, побачивши в дверях зятя, який тримав рушницю опущену вниз та стояв приблизно на відстані півтора-два метра до них, розуміючи, що конфлікт неминучий та може статись щось страшне, встала на коліна перед чоловіком та просила його припинити конфлікт. Однак ОСОБА_9 , припіднявшись з ліжка сказав: «Ну ти, ОСОБА_11 , мене дістав…» і, поставивши вже одну ногу на підлогу, хотів з нього встати, після чого відразу пролунав постріл. Вона викликала швидку, затиснула рану, щоб не йшла кров, а обвинувачений сидів мовчки та хитався, його обличчя було все червоне.

Ствердила, що ОСОБА_9 був запальною та важкою людиною, був фізично тренованим, оскільки займався рукопашним боєм та навчав цього інших. Постійним ініціатором конфліктів був саме він: міг безпричинно ображати як її, так і дітей, неодноразово виганяв їх з дому. Натомість обвинувачений добра, спокійна, неконфліктна людина, завжди намагався згладжувати конфлікти та на словесні образи намагався не реагувати, хоча такі були часті. Просила не карати обвинуваченого ОСОБА_7 .

Аналогічні показання також відображені і у протоколі проведення слідчого експерименту від 07 березня 2023 року (проведеного в присутності захисника та судово-медичного експерта). При цьому, зафіксовано, що суперечки між чоловіками були тривалий час, вона намагалась вгамувати саме агресію свого чоловіка, стаючи перед ним на коліна та, не давала встати останньому з ліжка. Після пострілу ОСОБА_7 перебував, як вона ствердила, у шоковому стані «мовчав та постійно хитався…», був весь червоний.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що обвинувачений ОСОБА_7 доводиться йому батьком. 26 лютого 2023 року близько 23 год. 45 хв. він з батьками та своєю дівчиною повернулися з святкування дня народження. Першою в будинок зайшла його дівчина, далі він, батько, а мама закривала двері. Відразу до них підійшов дід ОСОБА_9 з криками, що не закрили ворота, почав словесно його ображати та погрожувати, на що його батько ОСОБА_7 сказав, щоб той заспокоївся, оскільки ворота вже тривалий час ніхто не відкривав. На це дід ще більше розізлився, кричав, що всіх поріже, вживаючи нецензурну лексику, саме через це між батьком і дідом почалася словесна перепалка. Він з дівчиною пішли в кухню, почали готувати чай, мама пішла до собаки, тато ніби піднявся на другий поверх. Через кілька хвилин він почув шум, тому вибіг з кухні та побачив, що батько спускається сходами та несе дві рушниці (в кожній руці по одній). Він кинувся до нього, намагався їх забрати, одну з них забрав, однак батько його відштовхнув, від чого він впав, а тому вже не зміг йому завадити йти далі. Після цього він почув постріл, забіг в кімнату і побачив, що дід вже лежав на ліжку. Батько просто мовчки стояв, у нього забрали рушницю (яку він віддав без будь-якого опору) та поклали в коридорі на диван, після цього той сів, хитався, шукав та кликав його сестру, хоча сам її відпустив до подруги. Вони викликали швидку допомогу, а згодом - поліцію.

Ствердив, що дід ( ОСОБА_9 ) був злою і конфліктною людиною, мав міцну тілобудову, тренував молодих хлопців; він боявся приходити з друзями до себе додому, оскільки не знав чого чекати від діда, його боялись усі; були випадки, коли їх дід виганяв з дому, а також, коли той умисно вдарив його по нирках, хоча знав, що цього робити не можна, і зробив це лише за те, що він не так відкрив двері автомобіля.

Вказані показання також аналогічно відображені і у протоколі проведення слідчого експерименту від 07 березня 2023 року (проведеного в присутності захисника та судово-медичного експерта), додаток до якого був предметом безпосереднього дослідження у суді. При цьому, свідок ствердив, що у них були постійні конфлікти з ОСОБА_9 , його боялися усі члени сім`ї, намагались згладжувати конфлікти; 26.02.2023 після словесного конфлікту, його батько ОСОБА_7 піднявся на 2 поверх, і через кілька хвилин почав спускатись, коли він побачив у його руках 2 рушниці, які він тримав стволами догори, то кинувся їх забирати, батько йшов далі, очі його було порожні, він ніби не помічав його, йому вдалось вирвати лише одну рушницю, той його відштовхнув, внаслідок чого він впав, і зайшов у кімнату потерпілого, де здійснив постріл.

Свідок ОСОБА_13 дала суду показання, 26.02.2023 вона разом з чоловіком, сином і його дівчиною повернулись з дня народження друзів. Щойно вони зайшли в будинок її батько- ОСОБА_9 почав кричати до сина за якогось електрода, погрожуючи, що «…заріже, переріже». Вона з чоловіком ( ОСОБА_7 ) заступились за Назара, однак батько не реагував та продовжував кричати, внаслідок чого виник словесний конфлікт. Після того, як вона випустила собаку у двір, прийшла у кімнату, де були батько та мати, щоб залагодити конфлікт, оскільки батько продовжував кричати. Де в той момент був ОСОБА_7 - не знає. Почула шум і крик Назара (сина) в коридорі, після чого відразу ОСОБА_7 зайшов в кімнату, тримаючи в руках рушницю (як їй здається стволами догори) та сказав щось типу «… що ОСОБА_14 ..», на що ОСОБА_9 почав вставати з ліжка, щось сказав на кшталт «…йди сюди, я тебе урою…», мама впала перед ним на коліна зі словами «… ОСОБА_15 , не трогай їх…», після чого - відбувся постріл. Все це тривало секунди. Вона забрала у нього з рук рушницю та кинула в іншу кімнату. Зазначила, що її чоловік у цей момент був дуже червоний на обличчі, його очі були пусті, ніби нікого не бачили; після цього він сидів, тримався за голову і хитався, кликав їх доньку (якої не було дома за його попередньою згодою). Коли вона попросила його піти в іншу кімнату (так як медики відмовлялись заходити, поки він там сидів), він тихо встав, не сперечався, був дуже спокійний, та пішов з нею на другий поверх, де чекав працівників поліції, які його затримали та забрали у відділок. Ствердила, що її чоловік не був п`яним, оскільки він практично не вживав на святі (випив приблизно тричі по 50 г горілки), через стан свого здоров`я.

Ствердила, що у їх сім`ї її чоловік - ОСОБА_7 найспокійніша людина, з батьком часто та тривалий час були конфлікти, яких той намагався уникати та постійно їх згладжував. Поліцію з приводу сімейних конфліктів не викликали, оскільки їм було соромно та вони знали, що це не призведе до позитивних результатів і їм, після цього, буде лише гірше. Були випадки, коли її батько їх виганяв з дому, однак свого житла вони не мали, тому через кілька тижнів змушені були повертатись назад. ЇЇ чоловік реально боявся батька, оскільки той був фізично розвиненішим, ОСОБА_7 спортом не займався, йому не можна фізично навантажуватись через хворобу, про що знав ОСОБА_9 та із цього приводу також з цього знущався. Окрім того, мав місце випадок, коли її батько - ОСОБА_9 схопив її за горло перед дитиною та притиснув до стінки, оскільки вона зробила йому зауваження з приводу побиття собаки, тому вони завжди його боялись, намагались уникати конфліктів.

Вказані показання також відображені і у протоколі проведення слідчого експерименту від 07 березня 2023 року (проведеного в присутності захисника та судово-медичного експерта), додаток до якого був предметом безпосереднього дослідження у суді. При цьому зазначила, що 26.02.2023 саме її батько став ініціатором конфлікту, вона та мати намагались його заспокоїти, однак той ніяк не вгамовувався і саме тоді у кімнату зайшов її чоловік ОСОБА_7 (тримаючи рушницю стволом догори) і, коли батько намагався пройти від ліжка та зробив характерний нахил тулуба, її чоловік вистрілив. Зазначила, що ніколи раніше не бачила його ( ОСОБА_7 ) у такому стані: він ніби їх не бачив, очі порожні, обличчя все червоне… він сидів, хитався та постійно кликав до себе свою доньку, яку сам же відпустив на ночівлю до її подруги…

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні підтвердила факт наявності словесного конфлікту після їх повернення додому, який розпочав дід її ОСОБА_17 (погрожуючи їх зарізати та повбивати), в який словесно втрутився ОСОБА_7 . Самої події злочину вона не бачила, оскільки коли прибігла у кімнату, то ОСОБА_9 вже лежав та був поранений. Ствердила, що бачила як після цього ОСОБА_7 сидів, хитався, просив покликати ОСОБА_18 (дочку). Зазначила, що їй було відомо, що з ОСОБА_9 не можна сперечатись, казати щось в його присутності, оскільки він агресивний, його поведінки не міг ніхто передбачити, натомість ОСОБА_7 - дуже хороша, спокійна та врівноважена людина.

З висновку експерта № 90 від 28 лютого 2023 року вбачається, що у гр. ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень у вигляді синців, саден та ран не виявлено.

Зазначеним також підтверджено наявність лише словесного конфлікту між обвинуваченим та потерпілим.

Окрім зазначених показань потерпілої та свідків, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 116 КК України, об`єктивно підтверджується іншими доказами у кримінальному провадженні, які безпосередньо досліджено судом.

Так, з протоколу огляду місця події від 27 лютого 2023 року (з фототаблицями) вбачається, що місцем злочину є одна із кімнат будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Під час її проведення, зокрема у кімнаті, де мала місце безпосередня подія злочину виявлено та вилучено: предмети (частини тканин, наволочку) із слідами речовини бурого кольору, плями із речовини бурого кольору, на килимі (у верхньому правому куті біля шафи) 1 патрон на капсулі якого наявний слід вдавлення округлої форми. Окрім того, у інших кімнатах виявлено та вилучено патрони до мисливської зброї різного калібру (12 мм, 7,62 мм), капсули, банку з порохом; документи, що посвідчують право зайняття мисливством: членський квиток УТМР серії АВ номер НОМЕР_1 та картка № НОМЕР_2 до членського квитка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , посвідчення мисливця на ім`я ОСОБА_7 , сезонні пільгові картки відстрілу хутрових звірів та відстрілу пернатої дичини, дозвіл на зброю № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , дозвіл на зброю № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 ; зброю: мисливську гладкоствольну рушницю марки «ТОЗ-34» № НОМЕР_5 , мисливську гладкоствольну рушницю марки «Armsan» № НОМЕР_6 , мисливський карабін марки «АПСКС» №ГТ-636 7,62 кал.

Під час огляду також встановлено, що в рушниці «Armsan» № НОМЕР_7 (зброї, з якої було здійснено постріл) знаходилось два патрони 12 кал. та одна гільза; проведено змиви з каналу ствола та з її поверхні.

Додаток до даного протоколу був предметом безпосереднього дослідження в ході судового розгляду.

Постановою слідчого від 27.02.2023 вилучені під час проведення огляду речі визнано речовими доказами та передано на зберігання у камеру схову речових доказів Луцького РУП ГУНП у Волинській області.

Вказаним доказом, окрім встановлення місця вчинення злочину також підтверджено той факт, що окрім двох рушниць (одну з яких ОСОБА_7 спорядив патронами, а іншу ні, однак все одно взяв її з собою …) обвинувачений ніс у руках ще і патрони, один з яких випав у кімнаті та вбув віднайдений під час огляду місця події; а також те, що гільза від патрону так і залишилась у рушниці, що підтверджує показання обвинуваченого про те, що ним, з невідомих для нього причин у рушницю не був вставлений газовий поршень (який станом і на даний час знаходиться у них дома і не був вилучений під час огляду місця події), що, за наявності свідомого умислу на вбивство ОСОБА_9 , за умови, що перший постріл міг бути невдалим або ж що ОСОБА_9 , зважаючи на його хорошу фізичну підготовку, міг чинити активний опір, а також, що обвинувачений тривалий час займається мисливством та досить часто має справу зі зброєю та міг забути або ж проігнорувати цю деталь, поряд із іншими доказами у справі, ставить під розумний сумнів адекватність такої поведінки обвинуваченого.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/103-23/2289-БЛ від 28 березня 2023 року надана на дослідження рушниця, належить до мисливської гладкоствольної вогнепальної зброї і є самозарядною одноствольною мисливською рушницею марки «Armsan» модуля «А612», 12-го калібру, заводський номер « НОМЕР_8 ». Рушниця виготовлена промисловим способом, для стрільби придатна. Надана на дослідження 1 гільза, яка виявлена та вилучена 27 лютого 2023 року в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , є частиною мисливського патрона відстріляною гільзою 12-го калібру, відстріляна з наданої на дослідження гладкоствольної самозарядної одноствольної мисливської рушниці марки «Armsan», моделі «А612», 12-го калібру, заводський номер « НОМЕР_8 ».

Наданий на дослідження 1 патрон, який виявлений та вилучений 27 лютого 2023 року в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , належить до боєприпасів і є мисливським патроном 12-го калібру до гладкоствольної вогнепальної зброї 12-го калібру. Патрон виготовлений промисловим способом, для стрільби придатний. Надані на дослідження 2 патрони, які виявлені та вилучені 27 лютого 2023 року в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , належать до боєприпасів, і є мисливськими патронами 12-го калібру до гладкоствольної вогнепальної зброї 12-го калібру. Патрони виготовлені промисловим способом, для стрільби придатні.

Експерт ОСОБА_19 в судовому засіданні дав роз`яснення, що мисливська рушниця марки «Armsan», моделі «А612», 12-го калібру, заводський номер « НОМЕР_8 », по якій ним проводилось експертне дослідження, має автоматичну затворну затримку. Принцип дії її автоматики полягає у використанні енергії порохових газів. В конструкції газовідвідного вузла передбачений газовий регулятор, який скидає надлишок порохових газів.

Про те, що зброя придатна для стрільби вони виходять з того, що зброя виготовлена промисловим способом, ним також було проведено пробні постріли (одиничні), яким чином він діставав гільзу не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу. Чи є наявний у рушниці газовий поршень не знає, оскільки ним повністю рушниця не розбиралась і таке питання слідчим не ставилось.

Висновком експерта № СЕ-19/103-23/2290-ФХВР від 03 березня 2023 року підтверджено, що на наданих на дослідження фрагментах марлевої тканини, якими проведено змиви з рук ОСОБА_7 , виявлено нітрит-іони. Наявність нітрит-іонів може бути спричинена як продуктами пострілу, так і сторонніми факторами (цигарковий дим, вихлопні тощо). Сукупності ознак (речовин), що категорично свідчать про наявність продуктів пострілу не виявлено.

На наданому на дослідженні фрагменті марлевої тканини, якою проведено змиви з каналу ствола рушниці «Armsan» №18А76707, виявлено нітрит-іони. Наявність нітрит-іонів може бути спричинена як продуктами пострілу, так і сторонніми факторами (цигарковий дим, вихлопні гази тощо). Сукупності ознак (речовин), що категорично свідчать про наявність продуктів пострілу не виявлено. На наданих на дослідження контрольних зразках змивів з рук та каналу ствола рушниці продуктів пострілу не виявлено.

З протоколу огляду трупа від 27 лютого 2023 року вбачається, що в приміщенні секційної кімнати ВОБСМЕ (за участю судово-медичного експерта), за адресою: АДРЕСА_4 , оглянуто тіло ОСОБА_9 .

З довідки № 96 від 27 лютого 2023 року вбачається, що причиною смерті ОСОБА_9 є геморагічний шок, вогнепальне проникаюче сліпе шротне ушкодження грудної клітки.

З висновку судово-медичної експертизи № 92 від 27 лютого 2023 року вбачається, що під час огляду трупа ОСОБА_9 , 1963 р.н., виявлено наступні тілесні ушкодження (не беручи до уваги наслідки медичної допомоги): вхідне вогнепальне шротове ушкодження грудної клітки справа, забій-розчавлення нижньої долі правої легені, легенева кровотеча, правобічний гематоракс, багатофрагментарний злам 5-10 ребер справа та лінійний злам 4 ребра справа. Характер виявлених прижиттєвих ушкоджень, наявність додаткових факторів пострілу (сполук свинцю) та наявність вилученого шроту по ходу сліпого раневого каналу свідчать про те, що вказані тілесні ушкодження стали наслідком пострілу з близької відстані в межах суцільної (компактної) дії шроту в межах 1 м. При цьому, раневий канал розповсюджувався спереду назад, дещо зверху вниз та незначно зліва направо. Дані тілесні ушкодження у своїй сукупності, згідно «Правил судово-медичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень» від 17 січня 1995 року, наказ № 6 п.2.1.3, належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення і в даному конкретному випадку викликали смерть потерпілого. Причиною смерті ОСОБА_9 являється вогнепальне проникаюче сліпе поранення шротом грудної клітки справа з ушкодженням ребер та нижньої долі правої легені, котре супроводжувалося легеневою кровотечею та розвитком геморагічного шоку, котрий і став безпосередньо причиною смерті. Згідно представленої медичної документації біологічна смерть констатована о 01.00 год. 27 лютого 2023 року. В даному конкретному випадку, враховуючи характер отриманого вогнепального поранення, потерпілий міг здійснювати обмежені активні дії в короткий проміжок часу по мірі наростання крововтрати та розвитку геморагічного шоку, тобто протягом кількох хвилин. При судово-токсилогічному дослідженні крові трупа ОСОБА_9 не виявленого етилового спирту.

Окрім того, щодо характеристики обвинуваченого ОСОБА_7 , померлого ОСОБА_9 та конфліктів, наявних у даній сім`ї, дали показання свідки, допитані в судовому засіданні свідки за клопотанням сторони захисту.

Так, свідок ОСОБА_20 дав показання, що був допитаний на стадії досудового розслідування даного провадження. Так, ОСОБА_7 батько його товариша, знає сім`ю, оскільки проживає через чотири будинки від них. ОСОБА_9 був дуже запальним, спілкувався з ним 2-3 рази. Одного разу він зайшов в їх двір та чекав Назара, в цей момент вибіг ОСОБА_9 , почав кричати через те, що він знаходився у дворі без дозволу. Ворон Назар неодноразово розповідав, що в їх сім`ї часто виникають суперечки через характер ОСОБА_9 . Натомість ОСОБА_7 добрий, спокійний та позитивний чоловік.

Свідок ОСОБА_21 дав показання, що знає обвинуваченого ОСОБА_7 з дитинства, разом їздили на полювання, характеризує останнього виключно з позитивної сторони хороший сім`янин, син та батько. Про конфлікти обвинуваченого з ОСОБА_9 йому відомо зі слів ОСОБА_7 , той розповідав про те, що тесть постійно скандалить та відноситься до нього неприязно, погрожував йому і дітям. Обвинувачений старався з ним не конфліктувати та намагався згладжувати конфлікти. Йому також відомо про те, що ОСОБА_7 йшов з сім`єю з дому тестя саме через такі конфлікти (2-3 рази), однак вони повертались, оскільки про це їх просила мати його дружини. Ствердив, що ОСОБА_9 володів прийомами боротьби, навчав самозахисту, був добре фізично розвинутим.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні дала показання, що знала ОСОБА_9 , працювала на Електротранспортному підприємстві разом з останнім. Також знає сім`ю ОСОБА_23 (років 14). Характеризує ОСОБА_9 (який працював у них наркологом) як замкнуту, неврівноважену людину, з неадекватною поведінкою (оскільки мали місце випадки його неадекватної поведінки, в тому числі і побиття одного із водіїв). На роботі його побоювались, знали, що він займався заняттями з самооборони, намагались уникати його та з ним не контактувати. Їй відомо, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 були словесні конфлікти, оскільки завжди мало бути виключно так, як сказав ОСОБА_9 , останній постійно принижував обвинуваченого, дорікав йому місцем народження та тим, що він походить із звичайної родини, а у них, з його слів «інтелегентна родина», так було весь час з моменту їхнього одруження. Ствердила, що у період хвороби матері ОСОБА_9 , останній відмовився забирати ту з лікарні, натомість її забрали ОСОБА_23 і доглядали. Навіть не зважаючи на те, що кімната ОСОБА_9 була напроти, він ні разу до неї навіть не зайшов, а у день смерті останньої пішов на роботу, сказавши, що ще встигне піти на похорон. Натомість ОСОБА_7 характеризує як виключно позитивну людину, яка дбає про свою родину, є спокійним, врівноваженим та добрим.

Показання обвинуваченого, потерпілої та свідків, допитаних в судовому засіданні щодо гарної фізичної форми ОСОБА_9 , його гарної фізичної форми та міцної тілобудови, достатніх навичок та постійних занять з самооборони та навчання цього інших осіб стверджується також і протоколом огляду інтернет ресурсу (сторінки соціальної мережі) від 05.04.2023, додаток до якого був безпосереднім об`єктом дослідження в ході судового розгляду.

Довідки лікувальних установ КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади" №1328/2.8.23 від 28.04.2023, КП «Волинська обласна інфекційна лікарня» №326/01-09 від 28.04.2023, КП «Волинський обласний фтизіопульмонологічний медичний центр» №506/1.6/2-23 від 28.04.2023, КП «Волинська обласна клінічна лікарня» №1.10/1047 від 27.04.2023 щодо того, що ніхто із членів сім`ї Букшиних або ж Воронів у період з 01.01.2020 по квітень 2023 не перебували на стаціонарному лікуванні, як і відсутність звернень до правоохоронних органів, не можуть безумовно свідчити про відсутність конфліктів у даній сім`ї.

Як вбачається із показань потерпілої та свідків членів сім`ї обвинуваченого, так і свідків знайомих із даною сім`єю такі конфлікти мали постійний і тривалий характер, однак до бійок ніколи не доходило, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 постійно поступався, намагався загладити суперечку, окрім того, ОСОБА_9 боялись усі члени його родини, їм, як інтелігентній родині, було соромно розповідати про проблеми, які мали місце у їх родині, а тим більше викликати правоохоронців, оскільки, зважаючи на реалії, розуміли, що таке не призведе до позитивних наслідків, а ще більше погіршить взаємостосунки у сім`ї. Такі пояснення є обґрунтованими, логічними та не викликають у суду жодних сумнівів щодо їх достовірності.

З висновку судово-психіатричного експерта № 127 від 09 березня 2023 року вбачається, що в період вчинення інкримінованих ОСОБА_7 протиправних дій, він не виявляв ознак хронічного психічного захворювання, недоумства чи тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, перебував у стані простого алкогольного сп`яніння легкого ступеню, що не позбавляло його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В даний час ОСОБА_7 на будь-який психічний розлад не страждає.

За психологічними критеріями на період правопорушення ОСОБА_7 перебував в особливому емоційному стані в стані кумулятивного (фізіологічного) афекту, який виник суб`єктивно раптово, у відповідь на глибоку образу і аморальну (протиправну) поведінку з боку потерпілого, яка мала ознаки домашнього (психологічного) насильства.

Стан кумулятивного (фізіологічного) афекту супроводжувався відповідним фазним перебігом емоцій та поведінки у підекспертного, впливав на його свідомість та діяльність, суттєво обмежуючи здатність ОСОБА_7 усвідомлювати реальний зміст власний дій, керувати ними та передбачати наслідки.

Ознаки легкого сп`яніння, виявленого у під експертного ОСОБА_7 не виключають кумулятивний (фізіологічний) афект і не суперечать діагностичним критеріям вказаного емоційного стану.

Поняття «осудності» є категорією права, а тому її констатація виходить за межі компетенції даної експертизи.

Експерт ОСОБА_24 (спеціальність якого психолог-експерт судовий, стаж експертної роботи 21 рік) в судовому засіданні підтвердив експертний висновок №127 від 09 березня 2023 року, та, даючи роз`яснення в межах своєї компетенції, додатково пояснив, що під час вчинення правопорушення ОСОБА_7 , у зв`язку з тривалою психотравмуючою обстановкою і систематичною аморальною поведінкою потерпілого, в результаті неодноразових невдалих проб налагодити стосунки, мав об`єктивні причини кумулювати негативні переживання, відчувати хронічний душевний дискомфорт, розпач та образу. Такі емоційні переживання були хронічними та різко загострились, коли він став свідком нецензурної лайки та приниження його та його сина у присутності сторонньої людини. Інтенсивні емоційні переживання у нього загострились раптово, його поведінка характеризувалась деструктивністю, втратою інтелектуальної та вольової гнучкості, звуженням свідомості, швидкою зміною широкого діапазону емоцій: від напруги і глибоких образ до афективного збудження; від розгублення до жалю, розпачу та каяття.

Так, ОСОБА_7 перебував під час вчинення даного правопорушення у стані кумулятивного афекту, який є вираженою емоційною реакцією із розрядкою накопиченої емоційної напруги, що відбувається раптово для суб`єкта, на тлі тривалої психотравмуючої ситуації, пов`язаної з протиправною чи аморальною поведінкою потерпілого. Необхідною умовою для діагностики такого виду афекту є трифазна його структура у вигляді фаз акумуляції. Першою фазою у підекспертного ОСОБА_7 є кумуляція (накопичення) емоційної напруги, пов`язаної з постійним потерпанням від домашнього психологічного насильства з боку потерпілого (яка тривала кілька років), що запустило «процес тривалого терпіння»; друга фаза - стадія емоційного спалаху, характеризувалась суб`єктивною раптовістю виникнення афективного збудження у відповідь на черговий подразник і знецінення, приниження честі та гідності. Ця фаза мала ознаки звуження свідомості (час такого звуження буває різним, іноді триває не секунди, сягає від 5 до 15 хвилин). До ознак цієї фази можна також віднести рухове збудження на тлі неповного відчуття реальності, невідповідність дій, зокрема ОСОБА_7 , його особистісним цінностям і не типовість їх з урахуванням звичних способів реагування у подібних ситуаціях (агресивна поведінка в повсякденному житті підекспертного не була характерною). Третя фаза пост афективна, відзначалась розрядкою напруження, психічною астенією, різким зниженням мовної функції, відчуттям суб`єктивного полегшення, частковим амнезуванням деталей події (відчував зниження енергії, сидів на місці, занурився в себе, виконував прості інструкції:піди наверх, сядь, тощо).

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.115 КК України, зокрема, що він 26 лютого 2023 року близько 23.40 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , в ході конфлікту, що виник на грунті особистих неприязних стосунків з тестем - потерпілим ОСОБА_9 , з яким спільно проживав та був пов`язаний спільним побутом, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини та бажаючи їх настання, здійснив один постріл із мисливської гладкоствольної рушниці «ARMSAN» №18А76707 калібру 12 мм, в ділянку правої частини грудної клітки потерпілого ОСОБА_9 , чим спричинив його смерть.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» роз`яснено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність. Додержуючись вимог ст. 277 КПК України, суд повинен навести у вироку мотиви зміни в суді пред`явленого обвинувачення. При наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин ніж той, за яким було пред`явлено обвинувачення, суду належить обгрунтувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій обвинуваченого на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи його за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.

З п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» випливає, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Відповідно до п. 23 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України потрібно мати на увазі, що суб`єктивна сторона вбивства або заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, відповідальність за які передбачено статтями 116 і 123 КК, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними. Необхідною умовою кваліфікації дій винного за зазначеними статтями є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого. Насильство може бути як фізичним (заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, незаконне позбавлення волі тощо), так і психічним (наприклад, погроза завдати фізичної, моральної чи майнової шкоди).

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд, у відповідності до вимог ст..94 КПК України, керуючись внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного судового рішення, приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід перекваліфікувати зі ст.115 ч.1 КК України на ст. 116 КК України, а саме - умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, зумовленому поводженням, що принижує честь і гідність особи, за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.

До даних висновків суд прийшов, виходячи з наступного.

Так, суспільна небезпека умисного вбивства визначається насамперед важливістю об`єкта - життя людини, на яке спрямовано злочинне посягання. Разом із цим ступінь суспільної небезпеки конкретного кримінального правопорушення визначається також способом дій, ознаками, що характеризують суб`єктивну сторону вчиненого, властивостями самого суб`єкта.

Ці кримінальні правопорушення зазвичай пов`язані з яскраво вираженими проявами емоційно-психологічних особливостей суб`єкта злочину та супроводжуються складним психологічним процесом, в якому спонукальні, інтелектуальні, вольові, емоційні та інші психологічні ознаки перебувають в тісному взаємозв`язку та взаємообумовленості. Емоції одночасно є формою організації внутрішньої психічної та зовнішньої поведінкової активності суб`єкта. Також емоції можуть опосередковувати спонукальну функцію мотивів, процес утворення мотивів і мотиваційної діяльності, зокрема злочинної. Емоційна стійкість (нестійкість) сприяє ступеню впливу емоцій на здатність суб`єкта усвідомлювати соціально-правове значення власних діянь і керувати ними.

Ретельне дослідження суб`єктивної сторони кримінального правопорушення та психіки винного при вчиненні умисного вбивства має особливе значення для правильної кваліфікації його дій, визначення ступеня суспільної небезпеки діяння й особи, яка його вчинила, а також індивідуалізації покарання. Оскільки вплив емоцій на свідомо-вольову діяльність особи в кожному конкретному випадку є різним, тому його потрібно визначати з огляду на всі обставини вчинення злочину й риси винуватої особи.

Так, суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який під час вчинення вбивства значно знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними, - сильним душевним хвилюванням, яке раптово виникло, але не само собою, а внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого. Ці обставини істотно знижують суспільну небезпечність і караність вчиненого діяння, утворюючи привілейований склад умисного вбивства.

Якщо під впливом зазначеної поведінки потерпілого у винного виникають негативні емоції, які призводять до того, що винний раптово частково утрачає контроль над своїми діяннями, оскільки такі емоції суттєво впливають на свідомість (обмежують здатність усвідомлювати значення своїх дій) та поведінку (обмежують здатність керувати своїми діями) і водночас стають визначним мотивом, що породжує прагнення спричинити шкоду потерпілому як реакція на поведінку останнього, і саме в процесі такого сильного душевного хвилювання реалізується умисел на вбивство, то це є підставою для кваліфікації дій винного за ст. 116 КК України.

Натомість у ситуаціях, коли особа, яка згодом стає потерпілою, протиправно поводиться стосовно майбутньої винуватої особи, що стає мотивом вчинення умисного вбивства, однак під час безпосереднього виконання об`єктивної сторони цього кримінального правопорушення винний перебував у звичайному психічному стані, а не у стані сильного душевного хвилювання, то кваліфікація його дій за ст. 116 КК України виключається. Протиправна поведінка потерпілого в такому разі може бути визнана обставиною, яка пом`якшує покарання.

Отже, при кваліфікації дій особи за ст. 116 КК України стан сильного душевного хвилювання є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони умисного вбивства, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.

Стан сильного душевного хвилювання може мати прояв у вигляді фізіологічного афекту, який є психологічним поняттям. Фізіологічний афект може виникнути, зокрема, від одноразового, раптового, неочікуваного безпосереднього сильного впливу зовнішнього фактора. На першій стадії його перебігу внаслідок конкретної ситуації, яку особа суб`єктивно оцінює як надпотужно афектогенну, відбувається раптовий перехід від свідомого психічного стану до звуження свідомості, уявлення обмежуються лише подразником, на який спрямовується рухове збудження, ця підготовча стадія протікає мінімально за часом і майже миттєво настає друга стадія - розрядка, афектований вибух. З урахуванням форм поведінки потерпілого, які передбачені у диспозиції ст. 116 КК України, його дії, які викликають такий афект у винного, можуть виражатися у протизаконному насильстві чи тяжкій образі.

Однак, якщо винний зазнавав систематичного знущання з боку потерпілого, то його стан сильного душевного хвилювання може бути викликаний кумулятивним афектом, який є результатом тривалого нагромадження випадків прояву знущання, кожен з яких певним чином впливає на свідомість і волю винного, що призводить до тривалого накопичення емоційного напруження, в результаті чого тиск емоцій поступово посилюється до критичної межі переживання. На підготовчій стадії кумулятивний афект має накопичувальну фазу тривалістю до кількох місяців і навіть років, протягом яких складається психотравмуюча ситуація та зростає афектогенний вплив психотравмуючих чинників як передумова подальшої афективної розрядки, однак під впливом стримувальних установок у винного не виникає миттєва розрядка, а відбувається кумуляція афекту. У наступній стадії афективний вибух може наставати навіть у певних випадках із незначного приводу, який динамізує психічне напруження, що накопичилося, подібно до детонатора. Психологи порівнюють дію такого приводу з «останньою краплею, що переповнила чашу терпіння». Разом із цим, афективний стан виникає раптово для самого суб`єкта умисного вбивства, адже він не очікує, що саме в цей момент він раптом опиниться в певному обмежено контрольованому психічному стані, якому буде складно протистояти (юридично визначається як стан сильного душевного хвилювання), коли настане афективна розрядка. Отже, якщо формування умислу було зумовлено емоційним напруженням, яке переживала особа протягом тривалого часу й воно поступово посилювалося, а, реалізуючи умисел, винувата особа перебувала в афективному стані, який суттєво вплинув на її свідомість і поведінку, то це може бути підставою для кваліфікації її дій за ст. 116 КК України.

Таким чином, фізіологічний та кумулятивний афекти відрізняються тільки за тривалістю перебігу першої фази, а за проявом у фазі розрядки ці афекти повністю ідентичні: емоційно забарвлене звуження свідомості та самоконтролю, бурхливі руйнівні поведінкові реакції тощо. В обох випадках провідною ознакою афекту у фазі розрядки є раптовість її виникнення.

З огляду на формулювання диспозиції ст. 116 КК України, вирішальне значення для визначення сильного душевного хвилювання має саме фаза раптових активних дій, під час якої вчинено умисне вбивство, при цьому перша фаза (довготривала вона чи короткочасна) юридичного значення не має. Таким чином не має значення тривалість першої фази, під час якої виникла причина, а провідного значення набуває лише раптовість (суб`єктивна та об`єктивна несподіваність) самого афектованого вибуху, що повністю відповідає юридичному визначенню сильного душевного хвилювання. Отже, кумулятивний афект, як і фізіологічний, може бути ознакою сильного душевного хвилювання.

Оскільки психіка людини є складним об`єктом для дослідження, а з`ясування емоційного стану має самостійне кримінально-правове значення для встановлення стану сильного душевного хвилювання, яке входить до суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України, то для дослідження психічної діяльності особи під час вчинення нею кримінального правопорушення, яка взаємообумовлена її емоційно-психологічними особливостями, необхідні спеціальні знання, а тому призначається експертиза. Об`єктом дослідження судової психологічної експертизи є психічно здорові особи та матеріали кримінального провадження. До компетенції експерта при дослідженні емоційного стану особи належить встановлення індивідуально-психологічних особливостей (зокрема таких, які визначають схильність до кумуляції афекту): які психологічні особисті якості та провідні мотиваційні чинники поведінки має обвинувачений та у якому зв`язку вони перебувають з обставинами, що досліджуються у справі, чи могли ці особливості суттєво вплинути на його поведінку під час скоєння ним інкримінованих дій. Водночас експерт встановлює міру здатності обвинуваченого розуміти характер скоєних дій, та їх наслідки; наявності або відсутності в обвинуваченого в момент скоєння протиправних дій емоційного стану, що суттєво вплинув на його свідомість і поведінку. А тому експерт вирішує питання у якому емоційному стані перебував обвинувачений на момент скоєння інкримінованого йому діяння; чи перебував він у стані вираженого емоційного збудження або вираженого емоційного напруження, що може розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання; чи перебував обвинувачений на момент скоєння інкримінованих йому дій у стані фізіологічного чи іншого непатологічного афекту як психологічної підстави сильного душевного хвилювання. Така експертиза має врахувати всі обставини справи, зокрема, прояви поведінки обвинувачуваного в момент вчинення інкримінованих діянь, кількість ушкоджень у жертви, наявність тривалого конфлікту з нею і, разом з тим, раптовість самого криміногенного діяння, посилання обвинувачуваного на зміну в усвідомленні ситуації, неповноту осмислення та сприйняття в момент вчинення злочину, висловлювання про неможливість у той час володіти собою, витіснення з пам`яті окремих епізодів вчиненого тощо.

Так, висновком судово-психіатричного експерта № 127 від 09 березня 2023 року (вид експертизи комплексна комісійна судова психолого-психіатрична) встановлено, що у період вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 перебував в особливому емоційному стані в стані кумулятивного (фізіологічного) афекту, який виник суб`єктивно раптово, у відповідь на глибоку образу і аморальну (протиправну) поведінку з боку потерпілого, яка мала ознаки домашнього (психологічного) насильства.

Стан кумулятивного (фізіологічного) афекту супроводжувався відповідним фазним перебігом емоцій та поведінки у підекспертного, впливав на його свідомість та діяльність, суттєво обмежуючи здатність ОСОБА_7 усвідомлювати реальний зміст власний дій, керувати ними та передбачати наслідки.

Як даним висновком, так і показаннями потерпілої, свідків та самого обвинуваченого, допитаних в ході судового розгляду, підтверджено наявність довготривалої психотравмуючої ситуації, яка продовжувалась багато років (почалась відразу після їх одруження) та виразилась у постійному приниженні ОСОБА_7 як чоловіка, батька та зятя, у приниженні членів його сім`ї (в тому числі дітей), його тестем - ОСОБА_9 , при цьому, намагання обвинуваченого уникати конфліктів, змінити відношення тестя до нього, змінити хоча б тимчасово місце проживання, не призвели до позитивного результату, оскільки ОСОБА_9 таку свою поведінку не змінив. Саме аморальність (протиправність) дій загиблого, тривалість та стабільність такої поведінки по відношенню до ОСОБА_7 та членів його сім`ї, безпричинні образи як самого обвинуваченого, так і його сина у присутності сторонньої особи у день самої події кримінального правопорушення, в даному конкретному випадку і виступили причиною виникнення у останнього специфічного емоційно-психологічного стану, як реакції-відповіді на довготривалу психотравмуючу ситуацію, тобто, стало тією останньою краплею, внаслідок чого і відбулась акумуляція цієї напруженості. Про те, що кримінальне порушення ОСОБА_7 було вчинено в стані кумулятивного афекту свідчить також і його подальша неадекватна поведінка: звуження свідомості, що виразилось у залишенні в пам`яті лише певних уривків самої події, не помічанні та у не баченні обвинуваченим нікого, окрім тестя (частини його тулуба та викривленого обличчя), заряджання однієї із рушниць, тоді як взяв у руки відразу обидві (про що він теж не пам`ятає), а також ще кількох патронів, не спорядження рушниці газовим поршнем, штовхання та бійка з сином (якого він взагалі не пам`ятає) і якого він вдарив (чого ніколи б не зробив за умови перебування у стані адекватності), не помічанні у кімнаті нікого (ні дружини, ні тещі), а лише одного ОСОБА_9 ; та, після пострілу, - мовчання, виконання усього, що йому казали робити віддай зброю, стій, сядь, йди на 2 поверх тощо; згодом сильне почервоніння обличчя, хитання, виклики дитини (яку сам же відпустив до подруги), переодягання (чого не пам`ятає взагалі).

Таким чином, аналізуючи даний висновок комплексної психолого-психіатричної експертизи, пояснення судового експерта-психолога ОСОБА_24 , показання потерпілої, свідків та, зрештою і самого обвинуваченого, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний висновок ґрунтується на матеріалах справи та обставинах, які мали місце в дійсності, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення перебував у стані сильного душевного хвилювання, зумовленого поводженням, що принижує честь і гідність особи, за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого. Підстав недовіряти висновку комплексної психолого-психіатричної експертизи та поясненням, наданим в судовому засіданні експертом-психологом, потерпілій та свідкам, і зрештою і самого обвинуваченого, в суду немає. Мотиви, наведені, як у вказаному висновку, так і в поясненнях експерта-психолога, підтверджуються медичною літературою, яка наведена у висновку.

За таких обставин у суду немає підстав ставити під сумнів показання обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно знаходження його у стані сильного душевного хвилювання, оскільки його позиція з цього приводу знайшла своє підтвердження при проведенні вищевказаної експертизи, підтверджується показаннями потерпілої, свідків, які з моменту їх початкового допиту та проведення усіх слідчих дій з їх участю зазначали про наявність такого стану у обвинуваченого, а стан сильного душевного хвилювання, про який йдеться в ст. 116 КК України, - це стан, в тому числі і кумулятивного (фізіологічного) афекту, що являє собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує в свідомості людини, котра значною мірою (хоча і не повністю) втрачає контроль над своїми діями і здатність керувати ними.

Аналогічні висновки містяться і в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 05.06.2023 (справа №587/241/18, провадження №51-1068 кмп 22).

Досліджені та проаналізовані вище судом докази в їх сукупності, тобто фактичні дані, які містяться як в показаннях самого обвинуваченого, так і в показаннях допитаних в судовому засіданні потерпілої, свідків, в протоколах слідчих дій, висновку експертизи та роз`ясненні експерта в суді, їх об`єктивна неупереджена оцінка, дають обґрунтовані підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.1 ст.115 КК України на ст.116 КК України.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 умисного вбивства, вчиненого в стані сильного душевного хвилювання, зумовленому поводженням, що принижує честь і гідність особи, за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого, тобто, кримінального правопорушення, передбаченого ст.116 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та враховує, що життя людини, відповідно до ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, а в ст. 27 Основного Закону наголошується, що кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити людину життя.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Водночас, суд не відносить до обставин, що обтяжують покарання та виключає із таких таку обставину, як тяжкі наслідки, завдані злочином, оскільки така обставина охоплюється кваліфікацією дій за ст. 116 КК України.

Підлягає виключенню із обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 і така обтяжуюча обставина, що вмінена органом досудового розслідування як вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, оскільки на момент вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_9 не виповнилось 60 років (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Обвинувачений ОСОБА_7 не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся та відверто засудив свою поведінку, має значні проблеми зі здоров`ям та серйозні захворювання, що стверджується наявною у матеріалах кримінального провадження медичною документацією, одружений, на його утриманні та вихованні перебуває 2 дітей, одна з яких є неповнолітньою, до вчинення кримінального правопорушення мав постійне місце роботи, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, однак внаслідок його дій завдано непоправного позбавлено життя людини, тобто, наслідки його злочинних дій є невідворотними, суд також враховує і поведінку потерпілого, яка призвела до вчинення такого злочину та позицію потерпілої ОСОБА_9 , яка просила суворо обвинуваченого не карати.

З урахуванням наведеного, наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, в межах санкції ст.116 КК України, у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_7 , із врахуванням обставин справи, наслідків та тяжкості скоєного злочину, суд не вбачає.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, повернути за належністю законним володільцям, залишити у матеріалах кримінального провадження та знищити.

Відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2 КК України судом застосовується спеціальна конфіскація речових доказів, які були використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення: мисливської гладкоствольної рушниці марки «Armsan» № НОМЕР_9 , двох патронів 12 кал. та гільзи, які знаходилися у рушниці «Armsan» № НОМЕР_9 та одного патрону 12 кал., виявленого на килимі у кімнаті.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 .

Арешт майна, згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2023 року,відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, скасувати.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 домашній арешт (з забороною залишати місце свого проживання цілодобово), змінений ухвалою суду від 10.05.2024 та продовжений відповідними судовими рішеннями, залишити до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж до дня повного відбуття ОСОБА_7 призначеного судом покарання.

Зарахувати в строк відбуття покарання термін перебування ОСОБА_7 під вартою з 26 лютого 2023 року по 10.05.2024, з розрахунку, що одному дню тримання вартою відповідає один день позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбуття покарання термін перебування ОСОБА_7 під цілодобовим домашнім арештом з 10.05.2024 по день набрання даним вироком законної сили, виходячи з такого їх співвідношення три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з дня приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експертів для проведення судової дактилоскопічної експертизи, судової експертизи зброї, судової вибухо-технічної експертизи, біологічної експертизи на загальну суму 18 598 (вісімнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) грн 26 (двадцять шість) коп.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж до повного відбуття ОСОБА_7 покарання, залишити попередній домашній арешт.

Зарахувати в строк відбуття покарання термін перебування під вартою з 26 лютого 2023 року по 10.05.2024, з розрахунку, що одному дню тримання вартою відповідає один день позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбуття покарання термін перебування ОСОБА_7 під цілодобовим домашнім арештом з 10.05.2024 по день набрання даним вироком законної сили, з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Речові докази:

-мисливську гладкоствольну рушницю марки «Armsan» № НОМЕР_9 , два патрони та одну гільзу, що знаходились у ній, один патрон 12 кал., знайдений у кімнаті конфіскувати в дохід держави, на підставі ч.1 п.4 ст.96-2 КК України;

-261 патрон калібру 12 мм, 72 патрони калібру 7,62 мм, капсулі 200 шт., одну полімерну банку з порохом марки «ТАХО», членський квиток УТМР серії НОМЕР_10 номер НОМЕР_1 та картку № НОМЕР_2 до членського квитка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 у чохлі, посвідчення мисливця на ім`я ОСОБА_7 , квитанції з рахунками, сезонну пільгову картку відстрілу хутрових звірів № НОМЕР_11 з карткою № НОМЕР_12 до членського квитка на ім`я ОСОБА_7 , сезонну пільгову картку відстрілу пернатої дичини № НОМЕР_13 з карткою № НОМЕР_14 до членського квитка на ім`я ОСОБА_7 , сезонну картку відстрілу хутрового звіра № НОМЕР_15 на ім`я ОСОБА_7 , контрольну картку обліку добутої дичини і порушень правил полювання серії НОМЕР_16 , які знаходяться у книжечці «Документи водія», дозвіл на зброю № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , дозвіл на зброю № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 , мисливську гладкоствольну рушницю марки «ТОЗ-34» № НОМЕР_5 , мисливський карабін марки «ОПСКС» №ГТ-636 7,62 кал., 8 патронів калібру 12 мм повернути за належністю власнику - ОСОБА_7 ;

-медичну документацію на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - повернути за належністю - КП «Волинська обласна клінічна лікарня»;

-наволочку із слідами РБК, дві частини тканини із слідами РБК, змиви з каналу ствола, з поверхні та контрольний змив з рушниці «Armsan» №A18/76707, змиви речовини бурого кольору з підлоги та килима, футболку зеленого кольору, труси зеленого кольору, спортивні штани зеленого кольору, пластиковий пиж, дробинки у кількості 2 шт., кофту комбінації зеленого та чорного кольорів, футболку зеленого кольору знищити;

-оптичний диск для лазерних систем зчитування з фрагментами відеозаписів, скопійованих з соціальної мережі «Фейсбук» - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2023 року скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3