Справа № 304/1641/24 Провадження № 1-кс/304/529/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000281 від 27 липня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 233, ч. 2 ст. 364 КК України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої у АДРЕСА_2 , головного спеціаліста департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради, вдови, з вищою освітою, громадянки України, раніше не судимої,

про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

У С Т А Н О В И В :

детектив ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000281 від 27 липня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 233, ч. 2 ст. 364 КК України, про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на шістдесят діб. Клопотання мотивує тим, що наказом міського голови Ужгородської міської ради від 07 липня 2015 року № 85-р ОСОБА_4 призначено на посаду начальника відділу благоустрою управління житлово-комунального господарства департаменту міського господарства, а розпорядженням міського голови від 03 лютого 2016 року № 17-р покладено виконання обов`язків директора вказаного департаменту, а відтак в силу ч. 3 ст. 18 КК України ОСОБА_4 є службовою особою. Також досудовим розслідуванням встановлено, що рішенням Ужгородської міської ради VIII сесії VII скликання від 18 жовтня 2016 року №417 «Про надання дозволів на проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок» ПАТ «Закарпатінтерпорт» надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,2 га для розміщення та експлуатації будівель і споруд авіаційного транспорту по вул. Собранецькій, 145. Рішенням Ужгородської міської ради Х сесії VII скликання від 26 січня 2017 року № 578 «Про приватизацію земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом викупу» вирішено затвердити вартість земельної ділянки (кадастровий номер :50:001:0328), площею 0,2 га по вул. Собранецькій, 145, у сумі 368 960 грн, з розрахунку 184,48 грн за 1 кв м, відповідно до висновку експертів від 07 грудня 2016 року, а також продати ПАТ «Закарпатінтерпорт» вказану земельну ділянку, із застосуванням коефіцієнту 1,5 за ціною 553 440 грн. Так, 28 березня 2017 року між Ужгородською міською радою в особі виконувача обов`язків директора департаменту міського господарства ОСОБА_4 та ПАТ «Закарпатінтерпорт» укладено Договір № 503 купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :50:001:0328. У той же час вказана земельна ділянка за матеріалами генерального плану м. Ужгород 2004 року, плану меж кадастрового плану фактичного використання земельної ділянки (по огорожі, паркану), яка використовується ЗОКП «Міжнародний аеропорт Ужгород», накладається на землі авіаційного транспорту та об`єкти повітряного транспорту. Відтак ОСОБА_4 у порушення положення про департамент міського господарства Ужгородської міської ради та своїх посадових обов`язків, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи тяжкі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з метою одержання неправомірної вигоди для ПАТ «Закарпатінтерпорт», яка полягає у незаконній передачі у власність товариству земельної ділянки, достовірно знаючи про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :50:001:0328, не підлягає приватизації, в приміщенні Ужгородської міської ради 28 березня 2017 року підписала та скріпила відтиском печатки Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради вказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки № 503, внаслідок чого з комунальної власності незаконно відчужено зазначену земельну ділянку, вартістю 1 257 434, 40 грн, що спричинило збитки охоронюваним законом правам та інтересам територіальної громади міста Ужгород на вказану суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що відповідно до ч. 4 примітки до ст. 364 КК України вважається тяжкими наслідками. Крім цього детектив вказує, що досудовим розслідуванням також встановлено, що 28 березня 2017 року ОСОБА_4 підписала та скріпила відтиском печатки Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради договір № 503 купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :50:001:0328, укладений між Ужгородською міською радою та ПАТ «Закарпатінтерпорт». Вказані умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої юридичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало тяжких наслідків охоронюваним законом правам, свободам та громадським інтересам, та у приватизації комунального майна, яке не підлягає приватизації згідно з законом, що призвело до незаконної приватизації майна комунальної власності в великих розмірах, кваліфікуються за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 233 КК України. 28 червня 2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень. Детектив вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема рапортом начальника відділу представництва інтересів держави в суді Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 ; протоколом огляду земельної ділянки з кадастровим номером :50:001:0328 від 06 червня 2024 року; висновком експерта за результатами проведення комплексної судової експертизи земельно-технічної, оціночно-земельної та експертизи з питань землеустрою № 1589-Е від 24 червня 2024 року; посадовою інструкцією директора департаменту міського господарства Ужгородської міської ради; положенням про Департамент міського господарства, затвердженого рішенням І сесії VІІ скликання Ужгородської міської ради № 146 від 10 березня 2016 року; протоколами допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності. Відтак у органу досудового розслідування є достатні та вагомі докази вини ОСОБА_4 , які також підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрювана, усвідомлюючи неминучість та тяжкість покарання за вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень, буде переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, санкції яких відповідно передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, а також штрафу від 25 000 до 35 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією майна або без такої; може незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у провадженні, зокрема здійснювати тиск на них з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показань, оскільки в основу підозри покладені показання свідків та очевидців і висновки судових експертиз, а також інших учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що виражається у можливості того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству, і у даному випадку вважає, що ОСОБА_4 з метою перешкоджати досудовому розслідуванню також зможе підшукувати осіб, які нададуть вигідні для неї показання. Відтак на думку органу досудового розслідування інший запобіжний захід, ніж цілодобовий домашній арешт, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, а тому детектив просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор у провадженні ОСОБА_3 клопотання підтримав повністю та просив таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини. Звертав увагу слідчого судді на те, що підозрювана як представник Ужгородської міської ради (продавця) 28 березня 2017 року підписала Договір купівлі-продажу земельної ділянки, у п. 1.5. якого продавець зокрема гарантує, що земельна ділянка, яка є предметом договору, входить до категорії земель, які можуть бути приватизовані.

Підозрювана ОСОБА_4 просила у задоволенні клопотання відмовити, вказуючи на те, що з підозрою не погоджується, вину свою не визнає. Пояснювала, що у 2017 році матеріали щодо спірної земельної ділянки надійшли через ЦНАП, після чого були опрацьовані різними відділами, в тому числі і юридичним відділом, а договір складався нотаріусом. Рішення про продаж земельної ділянки було прийняте сесією міської ради, яке мер не ветував, на засіданні завжди присутні працівники правоохоронних органів; продаж земельної ділянки був зумовлений тим, що з 2003 року вона не була зайнята нерухомим майном, при цьому продаж вчинено за ціною втричі вищою, ніж визначено експертною оцінкою. Вказувала на те, що не збирається переховуватися від органу досудового розслідування, навпаки сприяє слідству, являється до слідчого та з першого дня комунікує з детективом Врублівським; має на утриманні стареньку маму, сама працює та забезпечує їх родину, а відтак запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту позбавить її конституційного права на працю.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні також вказував на наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання, на обґрунтування чого подав слідчому судді письмові заперечення. Вказував, що при підписанні спірного договору, його підзахисна лише діяла на виконання рішення сесії, в якому була визначена виконавцем укладання договору купівлі-продажу, а відтак її дії не були протиправними. Крім цього об`єкт (предмет) продажу земельна ділянка, не був відповідно до Повітряного кодексу України у переліку об`єктів, що не підлягають приватизації, оскільки це стоянка. Також спростовував наведені органом досудового розслідування ризики та вважав, що за наявності на утриманні матері похилого віку, постійного місця роботи та негативного стану здоров`я самої ОСОБА_4 , така не буде переховуватися, при цьому не має для того будь яких активів. З приводу ризику впливу на свідків вказував, що подія укладення спірного договору мала місце ще у 2017 році, наявні свідки вже допитані, а ОСОБА_4 більше не працює у Департаменті.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

Згідно з положеннями статті 5 пункту 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які унеможливлять виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Положеннями статті 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, стан здоров`я підозрюваного, його репутацію та інші обставини.

У відповідності до ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період часу. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні на підставі матеріалів клопотання встановлено, що відділом детективів із розслідування кримінальних приводжень у бюджетній сфері та міжнародної технічної допомоги підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області з 27 липня 2024 року здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000281 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 233, ч. 2 ст. 364 КК України, а саме за фактом надходження до Закарпатської обласної прокуратури із Управління Служби безпеки України в Закарпатській області заяви директора ЗОКП «Міжнародний аеропорт Ужгород» ОСОБА_8 щодо можливого зловживання службовим становищем службовими особами органу місцевого самоврядування Ужгородської міської ради при користуванні земельною ділянкою, площею 0,2 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , які всупереч положенням ч. 4 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного майна», п. «б» ч. 4 ст. 83 ЗК України, надали дозвіл на приватизацію вказаної земельної ділянки, яка належить до земель транспорту, після чого всупереч ч. 1 ст. 116, ч. 2 ст. 124, ст. 134 ЗК України без проведення земельних торгів щодо продажу права оренди та права власності на вказану земельну ділянку, 30 серпня 2016 року здійснили надання такої в оренду ПАТ «Закарпатінтерпорт», а 28 березня 2017 року відчужили її на користь зазначеного товариства, чим завдали державним інтересам тяжких наслідків.

Двадцять восьмого червня 2024 року у даному кримінальному провадженні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 233 КК України, було повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ініціатор клопотання просить слідчого суддю врахувати докази вини підозрюваної у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винною, а також ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, експерта, спеціаліста, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

За змістом ст. 184 КПК України підставою застосування будь-якого запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. пунктом 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v. United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Отже обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Таким чином слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_4 могла вчинити інкриміновані їй злочини. При цьому остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, за які, у разі визнання її винною, може понести покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 364 КК) та штрафу від двадцяти п`яти тисяч до тридцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією майна або без такої (ч. 2 ст. 233 КК), про що свідчать зібрані органом досудового розслідування та надані слідчому судді докази, зокрема витяг з рішення Ужгородської міської ради № 417 та рішення Ужгородської міської ради Х сесії VІІ скликання № 578; звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :50:001:0328; Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 28 березня 2017 року, зареєстрований у реєстрі за № 503; Витяг з протоколу № 69 засідання постійної комісії Ужгородської міської ради від 24 січня 2017 року; Витяг з протоколу пленарного засідання чергової Х сесії від 26 січня 2017 року; повідомленням директора ЗОКП «Міжнародний аеропорт Ужгород» від 14 липня 2021 року № 496/01-15; протоколами допиту свідків; протоколом огляду земельної ділянки з кадастровим номером :50:001:0328 від 06 червня 2024 року; висновком експерта за результатами проведення комплексної судової експертизи земельно-технічної, оціночно-земельної та експертизи з питань землеустрою № 1589-Е від 24 червня 2024 року; посадовою інструкцією директора департаменту міського господарства Ужгородської міської ради; положенням про Департамент міського господарства, затвердженого рішенням І сесії VІІ скликання Ужгородської міської ради № 146 від 10 березня 2016 року.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень є доведеною, тобто зазначені у клопотанні детектива обставини підтверджуються наданими фактичними даними, що містяться у матеріалах клопотання, дослідженими у судовому засіданні, які у своїй сукупності переконують слідчого суддю у причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які їй інкримінуються. Доведення стороною обвинувачення існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 233 КК України, є однією з підстав для застосування запобіжного заходу.

Враховуючи заперечення сторони захисту щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складів кримінальних правопорушень та винуватості особи у вчиненні таких правопорушень, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінальних правопорушень, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі доданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної, умислу, так само як і наявність чи відсутність в її діях складів злочинів, вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені в цій статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» у справі від 23 січня 2012 року № 30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Так ризик переховування від органу досудового розслідування або/та суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Наявність даного ризику у відповідності до КПК України не означає, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді, тяжкість інкримінованих підозрюваній ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та суворість покарання за їх вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Так слідчий суддя бере до уваги те, що злочини, передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 233 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , є відповідно тяжким та особливо тяжким, за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 364 КК) та штрафу від двадцяти п`яти тисяч до тридцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією майна або без такої (ч. 2 ст. 233 КК), а також враховує, що з подальшим досудовим розслідуванням обсяг зібраних доказів збільшився, що у сукупності з вагомістю таких доказів та наближенням судового розгляду, може посилювати бажання підозрюваної до переховування.

Наведені вище обставини є істотними передумовами та можливістю для втечі підозрюваної з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду.

Поряд з цим слідчий суддя критично оцінює посилання сторони захисту на сумлінне дотримання ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків та співпрацю з органом досудового розслідування, що може свідчити про значний рівень зменшення ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки на переконання слідчого судді це не є беззаперечною обставиною, яка може свідчити про зменшення такого ризику. Їх виконання є обов`язковим для особи, щодо якої вони застосовані. Положення КПК України передбачають, що у випадку невиконання покладених на підозрюваного обов`язків, запобіжний захід може бути змінений на більш суворий.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про існування ризику незаконного впливу на свідків, оскільки такі не були досліджені безпосередньо судом, тому існує певна ймовірність незаконного впливу на них зі сторони зацікавлених осіб з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки, лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя враховує посилання сторони захисту, що підозрювана ОСОБА_4 співпрацює зі слідством, надає показання, однак наголошує, що такі показання не є доказами для судового розгляду, під час якого суд повинен буде безпосередньо допитати будь-яких осіб, а тому до цього часу залишається актуальним ризик впливу на їх показання з боку підозрюваної та інших ймовірно причетних осіб, особливо, якщо такі показання носять викривальний характер.

Відтак вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо існування ризику впливу на свідків та інших учасників цього кримінального провадження.

У той же час посилаючись на ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, детектив наводить обґрунтування, що є аналогічними обґрунтуванням наведеним з приводу попередніх двох ризиків. Ані прокурором в судовому засіданні, ані детективом в клопотанні не зазначено та не доведено, чим саме підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню, не конкретизовано можливих способів та можливих наслідків такого перешкоджання, у зв`язку з чим цей ризик не враховується слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Натомість слідчий суддя враховує надані стороною захисту дані, що характеризують особу підозрюваної, зокрема виключно позитивні характеристики за місцем роботи, наявність на її утриманні матері ОСОБА_9 , 1946 року народження, яка не здатна до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду; при цьому ОСОБА_4 з 05 березня 2024 року переведена на посаду головного спеціаліста відділу надання соціальних послуг міської ради з оплатою праці за посадовим окладом 5 500 грн у місяць, сама з 2018 року постійно хворіє та лікується, є вдовою.

Враховуючи наведені обставини, а також встановлені ризики та дані про особу підозрюваної, слідчий суддя вважає, що необхідним і достатнім на даному етапі досудового розслідування є саме запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Інші більш м`які запобіжні заходи не відповідатимуть потребам виконання завдань цього кримінального провадження та не будуть достатніми для стримування підозрюваного від реалізації відповідних ризиків.

Однак беручи до уваги озвучені у судовому засіданні захисником та підозрюваною обставини щодо необхідності виконання трудових обов`язків за постійним місцем роботи, а також необхідність забезпечення себе та хворої матері похилого віку, базовими матеріальними благами, слідчий суддя вважає достатнім застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22.00 год вечора до 07.00 год ранку.

Такий запобіжний захід буде достатнім для дотримання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, відповідатиме меті застосування запобіжного заходу запобіганням реалізації встановлених ризиків, а також не буде занадто обтяжливим заходом для підозрюваної.

Запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту з одного боку дасть можливість органу досудового розслідування контролювати підозрювану на предмет її належної процесуальної поведінки та з іншого надасть можливість ОСОБА_4 реалізувати свої особисті потреби.

Застосовуючи відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне у відповідності до положень ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на неї відповідні обов`язки, а також роз`яснити, що у порядку ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, в якому під арештом вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. 177, 186, 193, 194, 196, 198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000281 від 27 липня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 233, ч. 2 ст. 364 КК України, про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої у АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 строком до 01 вересня 2024 року наступні обов`язки:

1) прибувати до старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 , прокурора та суду на першу їхню вимогу;

2) повідомляти старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 , прокурора чи суд про зміну місця проживання;

3) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 години 00 хвилин вечора по 07 годину 00 хвилин ранку без дозволу детектива чи прокурора;

4) здати на зберігання до відповідного органу міграційної служби за місцем реєстрації свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Дата закінчення дії ухвали 01 вересня 2024 року.

У задоволенні вимог решти клопотання відмовити.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 КПК України направити для виконання до Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1