УХВАЛА

про арешт майна

10 вересня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду клопотання слідчої СВ Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000007 від 15.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно, вилучене 06.09.2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що до Рівненської окружної прокуратури надійшли матеріали УКР ГУНП в Рівненській області про те, що житель міста Рівне громадянин ОСОБА_6 із залученням керівника релігійної організації ОСОБА_7 , здійснюють заволодіння шляхом обману грошовими коштами мешканців міста Рівного та Рівненської області реалізуючи їм транспортні засоби ввезенні з країн Європейського союзу в якості гуманітарної допомоги, вчинене в великих розмірах, в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, 06.09.2024 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, враховуючи необхідність відшукання, виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, з метою відшукання слідів та предметів злочину, врятуванням майна, а саме: документи щодо права власності на транспортні засоби, які були завезені під виглядом гуманітарної допомоги; документи про перетин кордону; листи від імені релігійних організацій або інших установ чи організацій щодо сприяння у перетині кордону; закордонні паспорти; митні декларацій щодо ввезення гуманітарної допомоги; документи щодо реєстрації транспортних засобів за межами України або в Україні, які були завезені під виглядом гуманітарної допомоги; документи щодо походження транспортних засобів; мобільні телефони з sim-картками; комп`ютерна техніка, жорсткі диски, флеш носії, магнітні носії інформації, які можуть містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 07.08.2024 було проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході проведення обшуку за вказаною адресою було виявлено та вилучено речі вказані у клопотанні.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на речі, що були вилучені 06.09.2024 в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою з`ясування всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Судом встановлено, що у провадженні СВ Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 15.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

06.09.2024 в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 були виявлені речі, які в подальшому постановою слідчого визнано, приєднано до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч. 5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням пор арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладені обставини те, що повернення майна його власнику може позбавити орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення слідчих (розшукових) дій, що у свою чергу позбавить можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя, приходить до висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на речі, які було виявлено та вилучено 06.09.2024 в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою збереження речових доказів, так, як не застосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, що було об`єктом кримінально протиправних дій, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 06.09.2024 в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

-Зв`язка 4 (чотирьох) ключів з електронним ключем до автомобіля;

-2 (два) ключі чорного кольору, з`єднані між собою биркою червоного кольору з надписом «925»;

-ключ синього кольору;

-Довіреності: №НСТ366596, № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , копія довіреності від 11.05.2022, витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей №47341369 (разом на 8 (восьми) аркушах);

-Акт приймання-передачі автомобіля на 1 арк.

-декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою на 8 (восьми) аркушах;

-копії листів-прохань на 8 (восьми) аркушах;

-Документи, імітовані на іноземній мові щодо автомобілів, що перетинають кордон на 32 (тридцяти двох) аркушах;

-Копія паспорту громадянина України для виїзду за кордон на 1 арк.;

-Копії іноземних документів щодо автомобілів, що перетинають кордон на 14 арк.;

-Договір купівлі-продажу №5641/2023/3705853 транспортного засобу на 1 арк.;

- Документ у вигляді книжки червоного кольору з маркуванням «PL» та написом «KARTA POJAZDU».

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1