Провадження № 11-сс/811/1739/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу представника Благодійної організації «Благодійний фонд «Кіт Муран» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду від 13 листопада 2024 року,

встановила:

вищевказаною ухвалою відмовлено в задоволенні скарги представника Благодійної організації «Благодійний фонд «Кіт Муран» ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за заявою представника Благодійної організації «Благодійний фонд «Кіт Муран» ОСОБА_6 від 30.10.2024 року.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, представника Благодійної організації «Благодійний фонд «Кіт Муран» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду від 13 листопада 2024 року, скасувати зазначену ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважених посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинене кримінальне правопорушення відповідно до заяви від 30.10.2024 року про вчинення військовослужбовцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,поданої адвокатом ОСОБА_6 в інтересах Благодійної організації «Благодійний фонд «Кіт Муран», розпочати досудове розслідування та надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що вказані апелянтом у заяві від 30.10.2024 року про вчинення кримінального правопорушення обставини самовільного залишення військовослужбовцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини, були підтверджені відповіддю на адвокатський запит від Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 05.09.2024 р., відповіддю на адвокатський запит адвоката ОСОБА_6 від ЦУ ВСП від 29.10.2024 р. імперативно зобов`язували уповноважених посадових осіб ТУ ДБР у м. Львові внести до ЄРДР відомості одразу після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Зазначає, що відсутність належної правової оцінки спірних правовідносин судом призвели до прийняття протиправної ухвали, якою несправедливо обмежено права апелянта на внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою від 30.10.2024 року про вчинення кримінального правопорушення.

Звертає увагу на те, що ст. 214 КПК України встановлює імперативно та безальтернативно обов`язок уповноважених осіб невідкладно внести відомості до ЄРДР після отримання заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення. Законодавство не вимагає від заявника на стадії подання заяви надавати докази вчинення злочину або доводити вину конкретної особи. Достатньо зазначення фактів, які можуть свідчити про наявність складу кримінального правопорушення. У поданій заяві від 30.10.2024 року такі факти були наведені, а також додано відповідні докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві. Суспільна небезпечність як обов`язкова ознака злочину може бути встановлена лише під час досудового розслідування, а не на етапі прийняття заяви про кримінальне правопорушення.

Зауважу, що позиція слідчого суддя про те, що «норми чинного КПК України не передбачають жодної гарантії для захисту своїх прав особою, щодо якої кримінальне провадження може бути розпочате безпідставно», є хибною. Оскільки чинний КПК України не передбачає відкриття кримінального провадження «щодо особи». Початком досудового розслідування є внесення до ЄРДР відомостей про факти, що вказують на можливе вчинення кримінального правопорушення. У разі, якщо особа отримує будь-який процесуальний статус у межах кримінального провадження (підозрюваний, обвинувачений, потерпілий), її права захищаються у спосіб, передбачений КПК України.

В обґрунтування пропуску строку апеляційного оскарження апелянт покликається на те, що апелянт дізнався про оскаржувану ухвалу слідчого судді 15.11.2024 в день надходження повідомлення на електронну пошту, зареєстровану в ЄСІТС.

Представник Благодійної організації «Благодійний фонд «Кіт Муран» ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлений про час та місце проведення апеляційного розгляду в судове засідання не з`явився, проте, подав заяву про розгляд апеляційної скарги за відсутності скаржника та його представника, а тому їх неявка у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя при постановленні оскарженої ухвали дотримався в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Разом з тим, до ЄРДР вносяться не будь-які відомості із поданої заяви, яка надходить до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Тобто, з врахуванням вищенаведеного, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які відомості із заяви чи повідомлень, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 30.10.2024 року була подана заява до Територіального управління ДБР (розташоване у м. Львові) щодо внесення відомостей до ЄРДР про вчинення військовослужбовцем ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Уповноважена особа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, в порушення вимог ст.214 КПК України протягом 24 годин питання про внесення в ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення не вирішив, натомість фактично відмовлено у внесенні таких відомостей.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР усі відомості прийнятих та зареєстрованих ними заяв, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Норми чинного КПК України не передбачають жодної гарантії для захисту своїх прав особою, щодо якої кримінальне провадження може бути розпочате безпідставно.

Наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до ЄРДР і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно зазначив у своєму рішенні про те, що у поданій заяві про вчинення кримінального правопорушення від 30.10.2024 року, заявником не зазначено об`єктивних даних та обставин, які могли б свідчити про вчинення зазначеною в повідомленні особою кримінально-караного діяння та не надано жодних доказів на підтвердження такого.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя районного суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги представнику Благодійної організації «Благодійний фонд «Кіт Муран» ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

поновити представнику Благодійної організації «Благодійний фонд «Кіт Муран» ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду від 13 листопада 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду від 13 листопада 2024 року залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Благодійної організації «Благодійний фонд «Кіт Муран» ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: