Справа №:754/7850/20
Провадження №: 1-кп/755/776/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2024 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4 ,

представника потерпілої: ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

законних представників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва у відкритому судовому у кримінальному провадженні №0000090 від 07.01.2020 року, за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_13 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст. 185 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України заяву представника потерпілих та цивільних позивачів - адвоката ОСОБА_5 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва знаходиться кримінальне провадження №0000090 від 07.01.2020 року, за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_13 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст. 185 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні представник потерпілих та цивільних позивачів адвокат ОСОБА_5 звернувся з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно обвинувачених шляхом заборони відчуження на 1/10 власності чотирикімнатної квартири, загальною площею 86,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить обвинуваченому ОСОБА_13 ; 1/10 власності чотирикімнатної квартири, загальною площею 86,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить обвинуваченому ОСОБА_11 ; 1/12 власності чотирикімнатної квартири, загальною площею 72,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , що належить обвинуваченому ОСОБА_16 , з метою забезпечення позовів у даному кримінальному провадженні. Мотивуючи заяву, адвокат ОСОБА_5 , посилається на те, що під час досудового розслідування 17.04.2020 року потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про визнання її цивільним позивачем у зв`язку із завданням їй винними у злочині особами моральної шкоду у розмірі 1 000 000 гривень, а також цивільний позов у якості законного представника в інтересах її неповнолітніх дітей, що є потерпілими ОСОБА_17 і ОСОБА_18 з вимогою про стягнення з винних у вчиненні кримінального правопорушення осіб за завдану її дітям моральну шкоду у розмірі 1 000 000 гривень на користь кожного. 07.08.2020 року потерпілою та цивільним позивачем ОСОБА_4 подано до суду заяву про збільшення її позовних вимог до суми 1 063 902 гривні 39 копійок. 07.08.2020 року представником цивільного позивача ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , подано до суду заяву про збільшення їх позивних вимог на суму 7 500 гривень кожному. 07.08.2020 року батьки потерпілого ОСОБА_21 - ОСОБА_22 та ОСОБА_23 подали до суду цивільні позови про визнання їх цивільними позивачами та про відшкодування на їх користь моральної шкоди у розмірі 500 000 гривень кожному з осіб, що вчинили злочин щодо їх сина. Під час вжиття забезпечення цивільного позову на заявлену цивільними позивачами суму було отримано інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено: обвинувачений ОСОБА_13 володіє 1/10 власності чотирикімнатної квартири загальною площею 86,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; обвинувачений ОСОБА_11 володіє 1/10 власності чотирикімнатної квартири, загальною площею 86,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; обвинувачений ОСОБА_16 володіє 1/12 власності чотирикімнатної квартири, загальною площею 72,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . А тому, у зв`язку з тим, що обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_16 мають реальну можливість відчужити вищезазначене належне їм майно, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в частині цивільного позову, а також поновлення порушених прав позивачів, представник потерпілих просить суд задовольнити заяву та накласти арешт на вищезазначене майно з метою забезпечення позову в рамках даного кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримала заяву представника потерпілих та цивільних позивачів - адвоката ОСОБА_5 та просила суд її задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала заяву свого представника.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяви адвоката ОСОБА_5 , посилаючись на відсутність доказів про наявність загрози відчуження майна, 1/10 квартири ОСОБА_12 , а також на те, що то дане майно не виділено в натурі і немає можливості його виділити, щоб мати можливість його реалізувати, що порушує права та законні інтереси інших власників квартири.

Адвокат ОСОБА_8 заперечив щодо задоволення даної заяви, з підстав зазначених адвокатом ОСОБА_6 , які повністю підтримав, та зазначив, що ОСОБА_13 також проживає в даній квартирі і його частка так само не виділено в натурі.

Адвокат ОСОБА_24 заперечив щодо задоволення заяви представника потерпілих, оскільки адвокатом ОСОБА_5 не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить в подальшому виконання судового рішення. Заява безпідставна, арешт майна унеможливлює користування майном.

Адвокат ОСОБА_9 підтримав думку своїх колег, посилаючись на те, що у його підзахисного 1/12 частки в квартирі, дана частка не виділена в натурі. Представником потерпілого не доведено, що існує реальна загроза відчуження такого майна, що може утруднити чи перешкодити подальше виконання судового рішення.

Законні представники обвинувачених та обвинувачені підтримали думку захисників.

Вивчивши заяву, додані до неї документи, якими адвокат ОСОБА_5 обгрунтовує доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, адвокатів, законних представників обвинувачених та обвинувачених, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Поряд з цим, відповідно до положень ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема на рухоме чи нерухоме майно, щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, суд враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Судом встановлено, що ОСОБА_13 , ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст. 185 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_16 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

У даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення моральної шкоду у розмірі 1 000 000 гривень, а також цивільний позов як законним представником про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 000 гривень на користь її дітей, які є потерпілими кожному. Потерпілою та цивільним позивачем ОСОБА_4 подано до суду заяву про збільшення її позовних вимог до суми 1 063 902 гривні 39 копійок. Також представником цивільного позивача ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_19 та ОСОБА_20 подано до суду заяву про збільшення їх позивних вимог на суму 7 500 гривень кожному. Батьки потерпілого ОСОБА_21 - ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які є потерпілими заявлено позови про визнання їх цивільними позивачами та відшкодування шкоди у розмірі 500 000 гривень кожному за завдану їм моральну шкоду.

Вивченням додатків, долучених представником потерпілих до зяви про забезпечення позову встановлено, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта: обвинувачений ОСОБА_13 володіє 1/10 власності чотирикімнатної квартири загальною площею 86,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; обвинувачений ОСОБА_11 володіє 1/10 власності чотирикімнатної квартири, загальною площею 86,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; обвинувачений ОСОБА_16 володіє 1/12 власності чотирикімнатної квартири, загальною площею 72,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання представника потерпілих та цивільних позивачів - адвоката ОСОБА_5 про забезпечення позову та доданих до клопотання документів, суд приходить до висновку, що адвокатом доведено необхідність накладення арешту на майно, а саме: на 1/10 власності чотирикімнатної квартири, загальною площею 86,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить обвинуваченому ОСОБА_13 ; 1/10 власності чотирикімнатної квартири, загальною площею 86,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить обвинуваченому ОСОБА_11 ; 1/12 власності чотирикімнатної квартири, загальною площею 72,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , що належить обвинуваченому ОСОБА_16 з метою забезпечення позову.

За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.131, 170-172, 309, 369 КПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника потерпілих та цивільних позивачів - адвоката ОСОБА_5 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження на 1/10 власності чотирикімнатної квартири, загальною площею 86,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить обвинуваченому ОСОБА_13 ; 1/10 власності чотирикімнатної квартири, загальною площею 86,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить обвинуваченому ОСОБА_11 ; 1/12 власності чотирикімнатної квартири, загальною площею 72,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , що належить обвинуваченому ОСОБА_16 з метою забезпечення позову.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвалу про арешт майна передати для негайного виконання уповноваженому на це органу.

Ухвала, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції відповідно до ст.392 КПК України ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 13 годин 10 хвилин 09 липня 2024 року.

Суддя: