Справа № 742/867/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/661/24
Категорія - ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000761 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Ковтунівка, Прилуцького району, Чернігівської області, мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання - з 28 лютого 2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , до вступу вироку в законну силу, залишено без змін - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 2500 грн матеріальної шкоди та 100500 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 9816,36 грн процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 30 серпня 2022 року о 20:00 год, ОСОБА_9 , керуючи автомобілем ВАЗ 2106, р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Костянтинівська у м. Прилуки, зі сторони вул. Ярмаркова у сторону вул. Житня.

Рухаючись у вищевказаному напрямку, наближаючись до магазину «Акваріум», що по вул. Костянтинівська 199Г, ОСОБА_9 , неправильно оцінивши дорожню обстановку та відповідно не реагуючи на її зміну, перед зміною напрямку руху не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи поворот ліворуч поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, не надавши дорогу зустрічним транспортним засобам, здійснив зіткнення з мотоциклом марки «TRUVA», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , котрий рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя.

У даній дорожній обстановці ОСОБА_9 порушив вимоги: п.п.2.3 «б», 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_9 , просив змінити вирок суду першої інстанції та звільнити його підзахисного від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України, або ж призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України. В обґрунтування скарги послався на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Вказав, що ОСОБА_9 є особою похилого віку, отримує дохід лише від пенсії. Обвинувачений намагався відшкодувати ОСОБА_7 матеріальні збитки, пропонував погашати збитки частками з пенсії, проте потерпілий хотів отримати суму відшкодування одним платежем.

Заслухавши доповідь судді; захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора та потерпілого ОСОБА_7 , котрі просили залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі захисником обвинуваченого не оспорюються.

Положеннями ст.ст. 50, 65 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Призначаючи ОСОБА_9 міру покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення; дані про його особу, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, є особою похилого віку; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; відсутність обставин, які обтяжують покарання; врахував думку потерпілого щодо міри покарання; та дійшов правильного висновку про призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.286 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Так, ОСОБА_9 , керуючи автомобілем, порушив правила безпеки дорожнього руху, створивши серйозну загрозу життю і здоров`ю для його учасників. Протиправні дії обвинуваченого призвели до тяжких наслідків у вигляді отримання потерпілим ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, тоді як відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

Тому призначене ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, визначене судом першої інстанції, з урахуванням обставин, які бралися ним до уваги при його призначенні, не становить «особистого надмірного тягаря для особи», адже воно відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання враховані, тому доводи про суворість покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2024 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4