Номер провадження:1-м/521/31/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2024 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , затриманого ОСОБА_4 , захисників-адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси клопотання керівника Малиновської прокуратури м.Одеси ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Керівник Малиновської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до фактичної передачі компетентним органам Держави Ізраїль.
В обґрунтування клопотання зазначено, що 30.08.2024 співробітниками ВКП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області затримано громадянина Республіки Молдова та Держави Ізраїль ОСОБА_13 ( ОСОБА_10 ( ОСОБА_14 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на міжнародному рівні розшукується правоохоронними органами Держави Ізраїль який скрився від суду та оголошений у розшук 10.11.2022 Окружним судом м. Тель-Авіва та останній раз ордер на арешт продовжений 02.07.2024.
Встановлено, що ОСОБА_15 розшукується через канали Інтерполу правоохоронними органами Держави Ізраїль з метою арешту та подальшої екстрадиції в цю державу для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 117 (b)(3), 117 (b2)(2) та (3); ст. 117 (b)(5), 117 (b2)(2) та (3); 117(b2)(1), 117(b2)(2) та (3); ст. 117 (b)(5), 117(a)(1) Податкового кодексу Держави Ізраїль; ст. (3)(а), 4 Закону про заборону відмивання грошей Держави Ізраїль; ст. 220 (4), 220 (5) Закону про податок на прибуток Держави Ізраїль:
- видача податкової накладної або документа, що має ознаки податкової накладної, без фактичного здійснення або без зобов`язання здійснити таку операцію господарської операції, щодо якої складено податкову накладну чи документ, що має ознаки податкової накладної, з метою ухилення від сплати податку, за обтяжуючих обставин з метою ухилення від сплати податку, за обтяжуючих обставин (98 правопорушень);
- відрахування вхідного податку без наявності відповідного документа відповідно до розділу 38 (Відрахування вхідного податку), з метою ухилення від сплати податку на додану вартість (98 правопорушень);
- відрахування вхідного податку з метою ухилення від сплати податку на додану (Відрахування податку на додану вартість), з метою ухилення від сплати податку, за обтяжуючих обставин (49 правопорушень);
- подання неправдивої інформації або подання звіту чи іншого документа, що містить зазначену неправдиву інформацію, з метою ухилення від сплати податків, за обтяжуючих обставин (49 правопорушень);
- відмова або ухилення від надання інформації, документа, книги або зразка, які були зобов`язані надати на вимогу інформації, документа, книги або зразка, які були зобов`язані подати на вимогу;
- легалізація (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом;
- здійснення операції із забороненим майном;
- підготовка або ведення, або надання можливості іншій особі підготувати або вести фальшиві бухгалтерські книги або інші фальшиві документи.
Співробітниками ВКП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області 30.08.2024 складений протокол про затримання ОСОБА_15 в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України.
Підставою для затримання ОСОБА_9 та застосування у подальшому відносно нього тимчасового арешту є документи, що містять дані про те, що особа розшукується з метою арешту та подальшої екстрадиції до Держави Ізраїль у зв`язку з тим що він будучи обвинуваченим по справі скрився від суду, у зв`язку з чим оголошений у розшук 10.11.2022 Окружним судом м. Тель-Авіва. Останній раз ордер на арешт продовжений 02.07.2024.
31.08.2024 керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури прокурор звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського районного суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_9 тимчасового арешту на 40 діб.
Того ж дня, слідчий суддя Білгород-Дністровського районного суду вказане клопотання задовольнив, постановивши ухвалу про застосування щодо ОСОБА_9 тимчасового арешту строком на 40 діб з моменту його затримання, тобто до 08.10.2024.
Крім того, до Одеської обласної прокуратури 07.10.2024 з Міністерства юстиції України надійшов запит компетентних органів Держави Ізраїль про видачу ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності відповідальності за вчинення злочинів передбачених ст. 117 (b)(3), 117 (b2)(2) та (3); ст. 117 (b)(5), 117 (b2)(2) та (3); 117(b2)(1), 117(b2)(2) та (3); ст. 117 (b)(5), 117(a)(1) Податкового кодексу Держави Ізраїль; ст. (3)(а), 4 Закону про заборону відмивання грошей Держави Ізраїль; ст. 220 (4), 220 (5) Закону про податок на прибуток Держави Ізраїль.
ОСОБА_15 обвинувачується в тому, що він будучи одноосібним акціонером будівельної компанії ТОВ «Grosman YA» (далі «Компанія»), в період з 2011 по 2015 рік (далі «відповідний період») контролював Компанію та керував нею.
У відповідний період ОСОБА_17 і Компанія вчинили різноманітні злочини щодо шахрайства з ПДВ та податками, використовуючи фіктивні рахунки-фактури, щоб ухилитися від сплати податків. Деякі з злочинів були скоєні спільно зі співучасниками (далі: «співучасники») через, зокрема, підставні компанії та в рамках організованого злочинного плану. Потім ОСОБА_17 і компанія разом із співучасниками відмили частину доходів від ПДВ. Крім того, ОСОБА_17 і Компанія вчинили порушення податку на прибуток, змішавши фіктивні рахунки-фактури з бухгалтерськими книгами Компанії та вирахувавши їх як «законні» витрати в річних звітах Компанії про податок на прибуток.
В результаті своїх шахрайських дій ОСОБА_17 і компанія ухилилися від сплати ПДВ і податку на прибуток з доходів на суму в десятки мільйонів шекелів.
Протягом відповідного періоду ОСОБА_17 і Компанія вступили в змову разом із співучасниками та виставили 98 фіктивних рахунків для Компанії. Ці рахунки-фактури були засновані на шахрайських трудових контрактах і склали 61 080 420 шекелів, щоб штучно завищити витрати Компанії, які не підлягають оподаткуванню.
Пізніше ОСОБА_17 і Компанія зареєстрували ці фіктивні рахунки-фактури в бухгалтерських книгах Компанії, щоб вирахувати суми, включені до фіктивних рахунків-фактур у своїх звітах до органів ПДВ. ОСОБА_17 і компанія подали 40 таких неправдивих звітів. В результаті своїх дій ОСОБА_17 і Компанія ухилилися від сплати ПДВ на суму 9 149 469 шекелів.
Крім того, під час розслідування від ОСОБА_17 вимагали надати органам податкового слідства бухгалтерські книги та фінансові документи Компанії, але він не надав їх та фінансові документи компанії, але ОСОБА_17 цього не зробив.
З метою створення неправдивого уявлення про те, що за фіктивними рахунками-фактурами були здійснені реальні платежі, ОСОБА_17 і Компанія здійснили банківські перекази на суму 33 902 523 шекелів і виписали чеки на суму 7 285 797 шекелів своїм спільникам. Загальна сума переказів склала 41 188 320 шекелів. Банківські перекази були зараховані на рахунки співучасників, потім зняті готівкою, а чеки знімалися співучасниками в пунктах обміну валюти. Потім співучасники повертали більшу частину знятих сум ОСОБА_17 та Компанії готівкою, після вирахування комісії за свої незаконні дії. Грошові перекази та чеки також були відображені в бухгалтерських книгах Компанії, як частина неправдивої звітності.
Вищезазначені операції проводилися з метою приховування походження сум, а отже, є відмиванням коштів та операціями з забороненим майном.
Протягом відповідного періоду ОСОБА_17 і Компанія отримали 18 фіктивних рахунків-фактур від іншої компанії за транзакції, які не відбулися, на загальну суму 6 000 000 доларів США, на суму 6 444 9440 шекелів. Ці фіктивні рахунки-фактури були зареєстровані в бухгалтерських книгах Компанії і використані для збільшення валові витрати компанії у дев`яти періодичних звітах до податкових органів. В результаті дій ОСОБА_17 та Компанії вони ухилилися від сплати ПДВ на суму 1 031 190 шекелів.
На додаток до вищезазначеного, у відповідний період Гросман та Компанія зареєстрували вищезазначені фіктивні рахунки-фактури, які були включені до бухгалтерського обліку Компанії включені до бухгалтерських книг Компанії, як витрати, що підлягають вирахуванню, у деяких річних податкових звітах Компанії за роки 2011-2015, з метою ухилення від сплати податку на прибуток ухилилися від сплати податку на прибуток на суму 56 774 443 шекелів.
21 січня 2021 року в Окружному суді ОСОБА_18 було пред`явлено обвинувачення у вищевказаних злочинах. У судовому процесі ОСОБА_17 представляли його адвокати і був присутній на деяких слуханнях, але на більшості з них попросив бути відсутнім. У певний момент ОСОБА_17 через своїх адвокатів заявив, що перебуває в Україні і не може бути присутнім на слуханнях через війну, що триває. Після того, як ОСОБА_17 не з`явився на кілька наступних слухань без дозволу суду, 10 листопада 2022 року суд призупинив провадження проти нього та видав ордер на його арешт. Ордер періодично поновлювався, в останнє 02 липня 2024 року.
НЦБ Інтерполу в Ізраїлі проінформоване про факт виявлення на території Одеської області розшукуваної особи.
Відповідно до наявних матеріалів перевірки, ОСОБА_19 не є громадянином України, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався; до кримінальної відповідності на території України не притягується; стан здоров`я задовільний.
Злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_20 на території Держави Ізраїль є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше ніж 1 рік. Строки давності виконання обвинувального вироку, відповідно до ст.80 КК України не сплинули.
Обласною прокуратурою триває проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі згаданої особи.
Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення подальшої видачі ОСОБА_4 компетентним органам Держави Ізраїль прокурор у своєму клопотанні просить застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити, зазначивши, що при складанні тексту клопотання була допущена технічна помилка - описка, тому просить застосувати запобіжний захід, а не продовжити його. Крім того зазначив, що стосовно ОСОБА_4 оголошено розшук 10.11.2022 Окружним судом м.Тель-Авіва та виданий ордер на його арешт 02.07.2024. Злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_21 , є екстрадиційним, оскільки згідно із законодавством України кваліфікується за ст.212 КК та ч.3 ст.209 України як ідеальна сукупність злочинів та є тяжким злочином, передбачає покарання у виді позбавлення волі понад один рік, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказаний злочин не сплинули. Відомості про неможливість перебування ОСОБА_4 під вартою суду не надано, статус біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не має. Інформація про оренду квартири іншою особою у м.Одеса є сумнівною, тому відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Захисник-адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що клопотання прокурора не відповідає вимогам КПК України. Злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_17 є фінансовим злочином ,який відповідає злочину, передбаченого ст.212 КК України та не передбачає покарання у виді позбавлення волі, а отже не є екстрадиційним. Відповідно до Європейської конвенції про видачу правопорушників не створено умов для видачі осіб між Ізраїлем та Україною за фінансові правопорушення, безпідставним є посилання на строк давності виконання покарання. Крім того не надано завірений належним чином переклад запиту на видачу, також відсутній ордер на арешт ОСОБА_17 , суд не може приймати цей документ, крім того, зазначив, що його підзахисний не ухилявся, на законних підставах перетнув кордон, має ряд хронічних захворювань та потребує невідкладної медичної допомоги, має постійне місце проживання у м.Київ, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, 16.09.2024 року звернувся із заявою про надання йому статусу біженця, тому заперечував проти обрання будь-якого запобіжного заходу.
Захисник-адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що заява ОСОБА_17 про надання йому статусу біженця розглядається, результатів ще немає. Співмешканка уклала договір оренди квартири у м.Одеса, тому останній має місце для проживання та не має наміру переховуватися та ухилятися від суду, тому просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронного браслету. Крім того зазначила, що ОСОБА_17 має ряд складних захворювань, переніс операції та потребує належної медичної допомоги. Неодноразово звертався за медичною допомогою у слідчому ізоляторі, але належної допомоги не отримує, потербує допомоги фахівців, які є лише у спеціалізованих медичних закладах .
ОСОБА_21 , який під час судового засідання надавав пояснення російською мовою за допомогою перекладача, заперечував проти клопотання, підтримав думки адвокатів, просив обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Прокурором в судому засідання надано суду належним чином завірену копію листа Міністерства юстиції України від 07.10.2024 року про надходження на підставі Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року запиту компетентного органу Держави Ізраїль про видачу громадянина Республіки Молдова та ОСОБА_22 та проханням вжиття заходів відповідно до вимог ст.584 КПК України з метою тримання під вартою зазначеної особи до вирішення питання про видачу.
Слідчий суддя, вислухавши сторони, дослідивши клопотання, долучені до нього копії документів, дійшов наступного висновку.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.541 КПК України екстрадиційний арешт - застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).
Відповідно до ч.1 ст.584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У разі якщо особа, щодо якої вирішується питання про тримання під вартою, не володіє державною мовою, їй забезпечується участь перекладача відповідно до вимог ч.ч.4,5 ст.584 КПК України.
Згідно ч.1 ст.2 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 видача правопорушників здійснюється у зв`язку із правопорушеннями, які караються за законами запитуючої Сторони та запитуваної Сторони позбавленням волі, або згідно з постановою про утримання під вартою на максимальний термін не менше одного року чи більш суворим покаранням.
Відповідно дло вимог ч.6 ст.584 КПК України строки тримання особи під вартою та порядок їх продовження визначаються цим Кодексом.
Згідно з ч.ч. 10, 11 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього терміну слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Вимогами національного законодавства України передбачені підстави застосування запобіжного заходу, якими є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню.
Наявність ризику переховування особи від правосуддя повинна оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.
Відповідно до наданих суду матеріалів провадження ОСОБА_24 притягується до кримінальної відповідальності на території держави Ізраїль за дії, пов`язані із легалізацією (відмиванням) доходів, отриманих злочинних шляхом, здійснення операцій із забороненим майном, подання неправдивої інформації або подання звіту чи іншого документа, що містить зазначену неправдиву інформацію, з метою ухилення від сплати податків, за обтяжуючих обставин (49 правопорушень), відрахування вхідного податку без наявності відповідного документа відповідно до розділу 38 (Відрахування вхідного податку), з метою ухилення від сплати податку на додану вартість (98 правопорушень), які відповідають злочинам, передбаченим ст.ст. 212, 209, 358 КК України. Водночас, санкція ст. 209 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі понад один рік, тобто є екстрадиційним. Строки притягнення до кримінальної вдповідальності відповідно до вимог ст.49 КК України на час розгляду слідчим суддею клопотання прокурора не сплинули.
При цьому слідчий суддя відхиляє посилання захисника на ст.5 (Фінансові правопорушення) Європейської конвенції про видачу правопорушників, що на думку сторони захисту не надає підстав для видачі особи іноземній державі, та тверджень щодо строків давності притягнення до відповідальності, оскільки зазначені твердження сторони захисту є передчасні, оскільки відповідно до ч.8 ст.584 КПК України слідчим суддею не досліджується питання про винуватість особи та не перевіряється законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави, тому не перевіряє наявність відповідних доказів, а лише перевіряє наявність відповідних документів органів досудового слідства іноземних держав, які підтверджують факт підозри або обвинувачення особи у вчиненні злочину, а також її перебування у розшуку.
Під час розгляду клопотання прокурора ОСОБА_17 не надано згоди на його видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку та відмови від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на видачу (екстрадицію).
Будь-яких доказів, які можуть бути підставою для звільнення особи з-під варти, стороною захисту не надано. Відомостей, що ОСОБА_24 за станом здоров`я не може перебувати під вартою суду не надано.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 589 КПК України особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.
Стороною захисту зазначено, що ОСОБА_17 16.09.2024 року звернувся із відповідною заявою до компетентного органу з питання надання йому статусу біженця, рішення за його заявою на час розгляду клопотання прокрурора суду неприйняте. Отже відомостей про наявність у ОСОБА_17 будь-якого статусу, передбаченого ч. 2 ст. 589 КК України, суду не надано.
У відповідності до вимог п.6 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
У постанові Пленуму Верховного суду України №16 від 08.10.2004 року «Про деякі питання застосування законодавства, яке регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, пов`язаних з їх екстрадицією» роз`яснено, що місцеві суди на виконання Європейської конвенції та аналогічних положень інших міжнародних договорів України приймають до свого провадження і розглядають по суті подання прокурорів або погоджені з ними подання органів, котрі виконують запити інших держав про видачу, тимчасовий арешт осіб з метою їх доставки під вартою до компетентного органу держави, що надсилає запит, на термін, встановлений Європейською конвенцією або іншим міжнародним договором.
Відтак, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя враховує наявність рішення іноземного суду стосовно ОСОБА_25 про його розшук, наявність ордеру на його арешт від 02.07.2024 року, наявність запиту іноземної держави про видачу, мету його арешту для подальшої екстрадиції, наявність ризику його втечі та переховування, тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до фактичної передачі компетентним органам Держави Ізраїль з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», оскільки метою та підставами застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_17 є запобігання спробам ухилитись від правоохоронних органів Держави Ізраїль.
Враховуючи вимоги ч.6 ст.584 КПК України, що строки тримання особи під вартою та порядок їх продовження визначаються цим Кодексом, вимоги національного законодавства щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого не може перевищувати 60 днів (ч.1 ст.197 КПК України) та не може тривати більше дванадцяти місяців згідно вимог ч.10 ст.584 КПК України, вимоги самого уточненого в судовому засіданні клопотання проркурора, який просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, приходить до висновку про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційногой арешту) відносно ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ( ОСОБА_14 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком саме на 60 (шістдесят) днів.
Доводи сторони захисту про наявність у ОСОБА_17 посвідки на тимчасове проживання в Україні та постійного місця проживання в м.Києві, власником якого вінє, працевлаштування на посаді директора ТОВ "Гросман груп" суд відхиляє, оскільки зазначені обставини не є передбаченою чинним законодавством України підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора. Наданий суду договір оренди квартири у м.Одеса громадянкою ОСОБА_26 суд оцінює критично, оскільки суду не надано доказів відомостей щодо зв`яізків із зазначеною особою та вказана обставина також не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора.
При цьому слідчий суддя відхиляє посилання сторони захисту на застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки такий не зможе запобігти ризикам втечі, переховування особи та може призвести до порушення погоджених Україною своїх міжнародних зобов`язань.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.206 КПК кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_25 та він сам зазначили, що останній має ряд хронічних захворювань та потребує невідкладної медичної допомоги. При цьому під час розгляду клопотання суду не надано відомостей щодо неможливості перебування під вартою останнього за станом здоров`я.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.
Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.
Відповідно до пункту 2.3 Розділу ІІ «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012 року, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини або адміністрації.
Під час медичного обстеження особи, взятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.
У випадках, коли лікарі медичної частини не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини подає запит до керівництва щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.
Згідно з вимогами п. 2.8 Розділу ІІ цього Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва.
Керівництво забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, взятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.
Керівництво організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.
Судом враховується, що надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави та саме держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених.
Враховуючи той факт, що ОСОБА_24 скаржиться на стан свого здоров`я, суд приходить до висновку зобов`язати уповноважених осіб Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» забезпечити проведення медичного обстеження ОСОБА_9 ( ОСОБА_27 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надання йому належної медичної допомоги.
Керуючись ст. ст. 176-177, 178, 183, 186, 193-194, 196, 206, 376, 392, 395, 541, 583, 584 КПК України, слідчий суддя-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання керівника Малиновської прокуратури м.Одеси задовольнити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ( ОСОБА_14 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 05.12.2024 року включно до фактичної передачі компетентним органам Держави Ізраїль з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», але не більше строку, встановленого вимогами ч.10 ст.584 КПК України.
Зобов`язати керівництво ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та медичної частини забезпечити належну медичну допомогу ОСОБА_28 ( ОСОБА_10 (Yan), ІНФОРМАЦІЯ_1 та у випадку необхідності із залученням фахівців медичних установ м.Одеси.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали для виконання направити до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Апеляційна скарга, на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1