ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/6144/23 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2249/24 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю засудженого ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме потерпілого чи захисника засудженого, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 10 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 10 2024 року було відмовлено у задоволенні подання Лозівського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону щодо ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись зі вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 10 2024 року у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням закону, який підлягає застосуванню, та ухвалити нову, якою задовольнити подання Лозівського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону щодо ОСОБА_7 та звільнити його від призначеного судом покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України.

Зазначає, що з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 07 2024 №3886-IX (далі Закон №3886-IX), з урахуванням положень ст.5 КК України, на теперішній час кримінально караними є крадіжки, які мали місце у 2023 році, якщо вартість викраденого майна становить більше 2684 грн. (прожитковий мінімум станом на 01 січня 2023 року).

Водночас вартість майна, за викрадення якого ОСОБА_7 засуджений вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 12 2023 року, становить 1500 гривень, тобто менше двох розмірів неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який встановлено на момент вчинення відповідного діяння.

Прокурор робить висновок, що діяння за яке ОСОБА_7 було засуджено вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 12 2023 року не може вважатись кримінально караним, а тому з посиланням на п.13 ч.1 ст.537 КПК України та ч.2 ст.74 КК України просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, оскільки судом не було застосовано положення закону, який має зворотну дію у часі, бо поліпшує становище засудженого.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор ОСОБА_6 , який був присутній в судовому засіданні, апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Засуджений ОСОБА_7 брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з Лозівським міськрайонним судом Харківської області. Останній підтримав апеляційну скаргу прокурора та подання Лозівського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області, просив задовольнити.

Начальник Лозівського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_8 про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги була повідомлена належим чином. Так, напередодні судового засідання від пр.інспектора Лозівського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_9 надійшла заява з проханням проводити розгляд за апеляційною скаргою прокурора за їхньої відсутності у зв`язку з територіальною віддаленістю, службовою зайнятістю, а також дією воєнного стану на території України. Разом з цим у заяві міститься прохання про задоволення подання органу пробації від 19 09 2024 року у повному обсязі.

Потерпілий, будучи повідомленим, у судове засідання не з`явився, на особистій участі не наполягав.

Враховуючи вимоги ч.4 ст. 405, ч.2 ст.422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали суду за відсутності вказаних осіб, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового засідання, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 409 КПК України передбачені підстави для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, а саме: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Перевіривши матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального процесуального закону з огляду на наступне.

Згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Згідно з вимогами ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Так, 09 08 2024 року набрав чинності Закон №3886-IX, яким ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно п.5 підрозділу 1 розділу XX ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Водночас колегія суддів зважає на те, що відповідно до ухвали колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 08 2024 року (справа №278/1566/21) правозастосовна позиція, за якою положення ст.58 Конституції України, ст.5 КК України застосовуються до Закону №3886-IX, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та суперечить відповідним положенням ст.58 Конституції України, офіційне і обов`язкове до застосування тлумачення яких здійснив Конституційний Суд України в Рішенні від 19 квітня 2000 року №6-рп/2000 у випадках, коли змінюються нормативно-правові акти інших галузей права, посилання на які містить бланкетна диспозиція кримінально-правової норми. Сприйняття змін до ст.51 КУпАП, як змін КК України (текст якого не змінювався Законом №3886-IX) є прямим запереченням правових позицій Конституційного Суду України, за якими подібні зміни не створюють підґрунтя до застосування ст.5 КК України та ст.58 Конституції України, у зв`язку з чим, вказана справа була передана на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду з метою формування єдиної правозастосовної практики.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07 10 2024 у справі №278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України №3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п.5 підрозд.1 розд.ХХ та пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розд.IV Податкового кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_7 13 08 2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1500 гривень за що був засуджений вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 12 2023 року за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, а на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

Прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01 01 2023 року становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн., тоді як вартість викраденого ОСОБА_7 майна складала 1500 гривень, що з урахуванням внесених змін може бути лише підставою для адміністративної відповідальності.

З огляду на приписи ч.2 ст.74 КК України, суд вважає можливим звільнити засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 12 2023 року, у зв`язку з усуненням караності діяння, оскільки розмір матеріальної шкоди на дату вчинення крадіжки не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у 2023 році 2684 гривень).

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_7 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч.2 ст.74 КК України його необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 12 2023 року за ч.4 ст.185 КК України, а саме у зв`язку з усуненням караності діяння.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а подання Лозівського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону щодо ОСОБА_7 та апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 10 2024 року, якою відмовлено у задоволенні подання Лозівського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону щодо ОСОБА_7 , - скасувати та ухвалити нову ухвалу.

Подання Лозівського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону щодо ОСОБА_7 , - задовольнити.

На підставі п.13 ч.1 ст.537 КПК України, ч.2 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 12 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4