Справа №293/1167/23
Провадження № 1-в/293/46/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши матеріали подання начальника Житомирського районного сектору №9 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_4 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 26.12.2023 Черняхівським районним судом Житомирської області за ч.4 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на п`ять років, звільненого на підставі ст. 75 КК України від призначеного судом покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на три роки,

про приведення вироку у відповідність до діючого законодавства,

ВСТАНОВИВ:

До Черняхівського районного суду Житомирської області надійшло подання про приведення вироку Черняхівського районного суду Житомирської області від 26.12.2023 року, постановленого щодо ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Подання вмотивовано тим, що на обліку у Житомирському районному секторі №9 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області перебуває ОСОБА_5 , засуджений 26.12.2023 Черняхівським районним судом Житомирської області за ч.4 ст. 185 КК України,ч.2 ст.289 КК , ч.1 ст. 70, ст. 75, п.1,2 ч.1 п.4 ч.3 ст. 76 України до покарання у виді позбавлення волі на п`ять років без конфіскації майна з випробуванням та встановленням іспитового строку на три роки.

Водночас, Законом України N 3886-IX від 18.07.2024 внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасовано кримінальну відповідальність за правопорушення, передбачені ст. 185, ст. 190, ст. 191 КК України, якщо на момент вчинення таких діянь вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі вказаного просить вирішити питання про приведення судового рішення стосовно засудженого у відповідність до закону та застосувати положення ст. 74 КК України.

Представник Житомирського районного сектору №9 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, клопотання підтримує.

Представник органу пробації в адресованій суду заяві просить вирішення даного питання проводити у відсутність представника. Подання просить задовольнити, з викладених у ньому підстав.

Засуджений в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином.

Прокурор в судовому засіданні подання підтримала, просила привести у відповідність до вимог нового Закону вирок суду щодо засудженого. При цьому просила перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України. В решті вирок суду просила залишити без змін.

Заслухавши думку прокурора, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення подання.

Судом встановлено, що вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 26.12.2023 ОСОБА_5 визнано винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання:

за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців із застосуванням ст. 69 КК України;

за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень суд призначив ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України суд звільнив ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто до 2684 грн. у 2023 році) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, з 09.08.2024 відбулась кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що безпосередньо вплинула на суть відповідних кримінально-караних діянь, адже у тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він вказаний законодавцем у ст. 51 КУпАП. Така зміна КУпАП є зміною кримінального законодавства України, що призвело до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Об`єднана палата ККС ВС у постанові від 7 жовтня 2024 року у справі N 278/1566/21 дійшла висновку про те Закон N 3886- IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом N 3886?IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. XX та п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом N 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Так, зі змісту вироку Черняхівського районного суду Житомирської області від 26.12.2023 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_5 вчинив 05.06.2023 та його діями було завдано потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1699,83 гривні, тоді як за новим Законом такі дії є адміністративним правопорушенням, оскільки кримінальна відповідальність у 2023 році настає у разі вчинення крадіжки не менш ніж на суму розміром 2684 грн

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як убачається з положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, засуджений має бути звільнений від призначеного вироком суду покарання за заволодіння майном ОСОБА_6 05.06.2023 на суму 1699,83 грн, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке його було засуджено за цим злочином.

Поряд з цим, зі змісту цього ж вироку вбачається, що ОСОБА_5 вчинив інше кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, за яке караність Законом не усунута.

Як видно зі змісту вироку, відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України суд визначив остаточне покарання ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання (за ч. 4 ст. 185 КК України) більш суворим (ч.2 ст. 289 КК України).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що декриміналізація одного зі злочинів не змінює вирок суду в частині призначеного остаточного покарання, а тому покарання призначене вироком суду від 26.12.2023 слід залишити незмінним.

Таким чином, приведення у відповідність до вимог нового Закону вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 26.12.2023 ніяким чином не впливає на остаточне покарання за вказаним вироком, оскільки покарання за приведеним у відповідність вироком за ч. 4 ст. 185 КК України було повністю поглинуте покаранням за ч. 2 ст. 289 КК України.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, зокрема викрадення ОСОБА_5 майна вартістю 1699,83 грн, що є меншим ніж 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян, що застосовуються у 2023 році, дії останнього, після внесення змін Законом України N 3886-IX від 18.07.2024, тягнуть за собою адміністративну відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного покарання вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 26.12.2023, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

На підставі вказаного, подання органу пробації слід задовольнити.

Щодо посилань прокурора в частині необхідності приведення вироку у відповідність, перекваліфікувавши дії ОСОБА_5 з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України, та вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.1 ст. 162 КК України, суд зазначає наступне.

Так, частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено право суду під час виконання вироку вирішувати лише питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання на підставі ч. 2 і ч. 3 ст. 74 КК України.

Згідно із абз. 2 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про злочини проти власності" від 6 листопада 2009 року N 10 сформульовано таке правило кваліфікації: крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК. Додатково за ст. 162 КК такі дії кваліфікувати не потрібно. Водночас, якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за ст. 162 "Порушення недоторканності житла" КК України.

Прийняття рішення про перекваліфікацію дії можливе лише відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України виключно під час судового провадження, а перекваліфікації дій засудженого в порядку ст. 537, 539 КПК України не передбачено.

Тому на стадії виконання вироку суд, відповідно до п. 13 ч.1 ст. 537 КПК України має право вирішувати питання про звільнення від покарання у зв`язку з набранням чинності Законом № 3886- ІХ та про пом`якшення покарання, шляхом визначення після застосування цього Закону розміру покарання, яке необхідно відбути засудженому, якщо вирок стосується сукупності злочинів чи сукупності вироків.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 162 КК України, тобто фактично перекваліфікувати його дії.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 5,74 КК України, статтями 372,395, 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 26.12.2023 привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX, звільнивши ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК Українивід призначеного вироком суду покарання за ч. 4 ст. 185 КК України , у зв`язку з усуненням караності вчиненого діяння, за яке його було засуджено.

В решті вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 26.12.2023 суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_7