КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 11-кп/824/1890/2024 Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження заапеляційною скаргою прокурора на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000411, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Митниця, Васильківського району, Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого 01.11.2021 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва зі змінами внесеними ухвалою Київського апеляційного суду від 30.08.202 року за ч.1 ст.289, ч.1 ст.358, ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень із врахуванням вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 01.11.2021 року зі змінами внесеними ухвалою Київського апеляційного суду від 30.08.2022 року у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі; зараховано у строк призначеного покарання частково відбуте покарання за поперпеднім вироком. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з 01.11.2021 року. Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у період із 17.02.2021 року по 01.11.2021 року. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави 400 гривень за проведення експертизи №639 від 18.02.2021 року.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 , будучи притягненим 26.01.2021 СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві, до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України, а саме вчинення аналогічного злочину, яке мало місце 25.10.2020 за адресою АДРЕСА_2 , належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив тяжкий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 31.01.2021 приблизно о 21 год. 00 хв., умисно, з корисливих спонукань, з метою покращення свого матеріального становища, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно заволодів транспортним засобом автомобілем марки «HYUNDAI ACCENT», 2009 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , 31.01.2021 ОСОБА_7 , перебуваючи в невстановленому місці та часі, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вирішив вчинити шляхом обману, незаконно заволодіти транспортним засобом, а саме під приводом оренди автомобіля з метою його подальшого продажу. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, ОСОБА_7 , 31.01.2021 попередньо знайшовши в інтернет мережі «OLX» оголошення з приводу оренди автомобіля марки «HYUNDAI ACCENT», 2009 р.в., номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 та в телефонній розмові з останнім домовився про оренду вищевказаного автомобіля.

В подальшому, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, 31.01.2021 приблизно о 21 год. 00 хв., зустрівся з ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_3 , де під приводом оренди строком на один тиждень, та з ціллю переконання останнього у правильності та сумлінності своїх дій по оренді автомобіля передав йому грошові кошти в сумі 3000 грн., після чого, ОСОБА_10 , будучи впевнений у правильності та вигідності своїх дій, передав ОСОБА_7 техпаспорт на автомобіль марки «HYUNDAI ACCENT» 2009 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 , ключі та вказаний автомобіль. В результаті цього, ОСОБА_7 , шляхом обману, який виразився у запевненні потерпілого ОСОБА_9 у правильності та добросовісності своїх дій по тимчасовій оренді автомобіля марки «HYUNDAI ACCENT» д.н.з. НОМЕР_2 , незаконно заволодів вказаним автомобілем вартістю 157880 гривень 00 копійок, який належить ОСОБА_10 , чим завдав останньому матеріальної шкоди, після чого, ОСОБА_7 , розпорядився транспортним засобом, на власний розсуд.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дарницького районного суду м. Києва від 15.02.2023 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією усього майна, окрім житла. На підставі ч. 4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень із врахуванням вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 01.11.2021 зі змінами, внесеними ухвалою Київського апеляційного суду від 30.08.2022, у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією усього майна, окрім житла.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідствано не призначив ОСОБА_7 додаткове покарання у виді конфіскації майна, не обґрунтувавши належним чином своє рішення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого та захисника, які заперечувавли проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким по справі не оспорюється.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспорним засобом, вартість якого становить 139 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження учасниками судовоого провадження не оспорюються, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з положеннями ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вичнила кримінальне правопорушення, маж бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з приницпів співмірност ій індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Водночас, враховуючи фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який свою винуватість у вчиненні злочину, який йому інкриміновано, визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України без конфіскації майна, та ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень із урахуванням вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 01.11.2021 року зі змінами, внесеними ухвалою Київського апеляційного сувду від 30.08.2022 року, - у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

На переконання колегії суддів, призначення ОСОБА_7 основного покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі без конфіскації майна, за встановлених судом обставин, є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. ст. 65, 67 КК України та меті покарання у розумінні ст. 50 КК України, а рішення суду першої інстанції у цій частині - належним чином вмотивованим.

Так, санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає вид покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Отже, законодавець питання застосування додаткового покарання відніс до дескриційних повноваженням суду. Суд першої інстанції, призначаючи покарання, виходив із конкретних обставин кримінального провадження, зокрема, врахував відшкодування ОСОБА_7 завданої потерпілому матеріальної шкоди, те, що обвинувачений має на утриманні трьох малолітніх дітей, погодився на проведення судового розгляду в порядку ст. 349 КК України, що передбачає повне визнання вини та цивільного позову. Крім того, судом першої інстанції враховано пом`якушючу обставину, зокрема щире каяття.

Також такий висновок суду першої інстанції узгоджується з правовими позиціями Конституційного Суду України про те, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Колегією суддів враховано і практику рішень Європейського суду з прав людини, зокрема справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі Ізмайлов проти Росії від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість призначення ОСОБА_7 основного покарання в межах санкції статті без додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Крім того, прокурором в апеляційній скарзі не наведено вагомих доводів для призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді конфіскації усього майна, які мали би перевагу над мотивами, наведеними судом, в обґрунтування рішенння у цій частині.

Отже, на переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання є співмірним, і відповідає меті покарання у розумінні ст. 50 КК України.

Беззаперечних доводів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами кримінального провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, - без зміни.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді: ______________ ______________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4