ЄУН справи: 336/9663/24
Номер провадження: 1-кп/336/1277/2024
ВИРОК

іменем України

15 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000416 від 06 вересня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Мелітополь Запорізької області, має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, особа без реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

- 29.04.2002 Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 141, ст. 70 (в редакції 1960 року) КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 08.02.2006 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 18.01.2007 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднане покарання Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.02.2006 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 років;

- 07.02.2011 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 395 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 22.11.2011 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.. 70 КК України приєднане покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07.02.2011 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 4 місяці;

- 03.06.2015 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22.11.2011 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки;

- 22.10.2015 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України приєднане покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.06.2015 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців;

- 22.05.2019 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ухвали Ленінського районного суду міста Кіровограда від 26.09.2023 року, звільнився 06 жовтня 2023 року умовно-достроково на 2 роки 3 місяці 13 днів;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_5

встановив:

В обвинувальному акті, зазначено, що ОСОБА_3 раніше засуджений за вчинення злочинів, судимості за які не зняті та не погашені, вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 395 КК України за наступних обставин.

Відповідно до ухвали Заводського районного суду міста Запоріжжя від 12 квітня 2023 року відносно ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік, із застосуванням наступних адміністративних обмежень: заборонити вихід з будинк (квартири) з 22 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин ранку наступного дня; зобов`язати явкою на реєстрацію до відділів (відділення) поліції ГУНП України (за місцем мешкання) в призначений день тижня чотири рази на місяць; заборонити виїзд за межі міста (району) в особових справах без дозволу посадових осіб, що здійснюють адміністративний нагляд.

24.05.2024 дільничним офіцером поліції відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 . ОСОБА_3 під підпис був ознайомлений про адміністративний нагляд відносно нього та того ж дня був поставлений на реєстрацію адміністративного нагляду дільничним офіцером поліції відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькі області ОСОБА_6 та повинен мешкати за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, ОСОБА_3 , відносно якого ухвалою Заводського районного суду міста Запоріжжя від 12.04.2024 року встановлено адміністративний нагляд, діючи умисно, 25.07.2024 року з метою ухилення від адміністративного нагляду самовільно залишив місце свого постійного проживання, а саме: АДРЕСА_2 та більше не з`являвся на реєстрацію до відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, його умисні дії кваліфіковані як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, щодо якого встановлено адміністративний нагляд.

Потерпілі у кримінальному провадженні у формі дізнання відсутні.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

15 листопада 2024 року між прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000416 від 06 вересня 2024 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості, відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.

Згідно з вказаною угодою ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України. Також, вказаною угодою сторони погодили покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 травня 2019 року, яким останнього засуджено до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, та на підставі ухвали Ленінського районного суду міста Кіровограда від 26.09.2023 року, звільнено умовно-достроково на невідбутий термін 2 роки 3 місяці 13 днів та остаточно призначити покарання у виді 2 років 5 місяців позбавлення волі.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину визнав повністю, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання, розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Захисник не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, дана угода була укладена в його присутності, є законною та не порушує права обвинуваченого.

Прокурор не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості та просить призначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання, з урахування положень ст. 71 КК України.

Розглядаючи питання щодо затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11 грудня 2015 року, якщо ж суд переконається в тому, що угоду може бути затверджено, відповідно до ст. 475 КПК він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання. У випадку коли кримінальне провадження у зв`язку з укладенням угоди попередньо було виділено в окреме провадження, потім вироком суду затверджено угоду та призначено узгоджене між сторонами покарання чи звільнення від його відбування з випробуванням, при цьому щодо інших кримінальних правопорушень провадження здійснювалось у загальному порядку, то під час визначення остаточного покарання суд має керуватися ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК. Якщо ж підозрюваний чи обвинувачений у період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення, у провадженні щодо якого у подальшому було укладено угоду, суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання, а остаточне покарання визначає, керуючись правилами статей 71, 72 КК.

Відповідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Окрім того, як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Відповідно до ст. 73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 травня 2019 року, яким ОСОБА_3 засуджено до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, та на підставі ухвали Ленінського районного суду міста Кіровограда від 26.09.2023 року, звільнено умовно-достроково на невідбутий термін 2 роки 3 місяці 13 днів та остаточно призначити покарання у виді 2 років 5 місяців позбавлення волі.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 15 листопада 2024 року про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_5 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази відсутні.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, що укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000416 від 06 вересня 2024 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 травня 2019 року, яким ОСОБА_3 засуджено до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, та на підставі ухвали Ленінського районного суду міста Кіровограда від 26.09.2023 року, звільнено умовно-достроково на невідбутий термін 2 роки 3 місяці 13 днів, та остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді 2 років 5 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Початок строку відбування покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя: