справа №991/5739/24
провадження №1-кс/991/5773/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

«05» липня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Обставини, якими обґрунтована скарга.

Скарга ОСОБА_3 обґрунтована тим, що 25 червня 2024 року він звернувся до НАБУ із заявою про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області та керівництвом ТОВ «Марвін», однак, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, відповідні відомості до ЄРДР внесені не були. За таких обставин, заявник просить зобов`язати уповноважену особу НАБУ внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України, та розпочати досудове розслідування.

Позиція сторін у судовому засіданні.

Належним чином повідомлений заявник ОСОБА_3 , який у своїй скарзі просив здійснити її розгляд за його відсутності, в судове засідання не з`явився.

Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, в судове засідання не з`явився, надіслав письмові заперечення, відповідно до яких за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 , зареєстрованої 28 червня 2024 року, НАБУ не встановлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР, про що ОСОБА_3 було поінформовано листом від 03 липня 2024 року. У зв`язку з цим, представник НАБУ просив в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити, здійснивши її розгляд за його відсутності.

Встановленні обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.

Слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за наявними матеріалами, що, на переконання слідчого судді, є достатніми для їх розгляду без повідомлених належним чином учасників, які не виявили бажання брати участь в судовому засіданні та підтримати свої позиції, що, на думку слідчого судді, враховуючи скорочені строки розгляду скарг, не спричиняє порушення їх прав.

Дослідивши матеріали скарги з додатками та письмові заперечення представника особи, бездіяльність якої оскаржується, враховуючи невиконання органом досудового розслідування положень ст.214 КПК України, що, в свою чергу, свідчить про різне бачення/тлумачення учасниками процесуальних норм права, слідчий суддя вважає за доцільне надати оцінку таким взаємовідносинам як в процесуальному аспекті, так і в частині обґрунтованості поданої до правоохоронного органу заяви.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого (детектива) в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого (детектива), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

За змістом ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана, з одного боку, забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати їх з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Зі змісту заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень, долученої до його скарги, вбачається, що у ній викладені обставини про ймовірне вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України, посадовими особами Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області та керівництвом ТОВ «Марвін». Зокрема, у скарзі заначено, що ТОВ «Марвін» орендує у Якушинецької сільської ради земельну ділянку площею 36,3506 га з 2009 року за договором оренди від 25 березня 2009 року. Однак, на переконання заявника, є достатні підстави вважати, що умови договору оренди порушуються, а дії посадових осіб можуть містити ознаки корупції з таких підстав: занижена орендна плати - ТОВ «Марвін» сплачує за оренду ділянки суму, що значно нижча ринкової вартості оренди та може свідчити про зловживання службовим становищем з боку посадовців сільської ради з метою отримання неправомірної вигоди; нецільове використання землі - земельна ділянка призначена для ведення підсобного сільського господарства, але фактично не використовується за цільовим призначенням, що підтверджується відповідями на інформаційні запити від 01 квітня 2024 року та 08 квітня 2024 року; наміри змінити цільове призначення - у генеральному плані села Зарванці передбачено будівництво житлової та громадської забудови на території цієї земельної ділянки за ініціативою ТОВ «Марвін», що може свідчити про наміри змінити цільове призначення землі та отримати надприбутки від її продажу або забудови, що завдасть шкоди інтересам громади; бездіяльність сільської ради - Якушевська сільська рада не визнає проблеми та не вживає заходів для захисту інтересів громади, що викликає підозру у змові посадових осіб з ТОВ «Марвін». В заяві ОСОБА_3 навів посилання на статтю, яка, за його твердженням, вийшла в газеті травневого випуску та в якій висвітлені усі обставини розслідування, вказавши її назву: «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Втім, на думку слідчого судді, викладених у заяві ОСОБА_3 обставин недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, яке в свою чергу розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Як вбачається з самого повідомлення, у ньому не наведено конкретних відомих заявнику відомостей (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), що можуть свідчити про вчинення зазначених ним кримінальних правопорушень, а також не вказано будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували зазначене. При цьому, заявник лише висуває загальне припущення про можливе вчинення зазначених ним у заяві протиправних дій, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності таких дій та власному аналізі і бачені норм законодавства про кримінальну відповідальність.

Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє орган досудового розслідування провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана, в тому числі, для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

За наведених обставин слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб НАБУ виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення кримінальних правопорушень за заявою ОСОБА_3 від 25 червня 2024 року відсутні, а тому в задоволенні таких його вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_5