Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7004/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/831/24
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали контрольного провадження № 296/7004/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 10 вересня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченій ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 08 листопада 2024 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 393 640 (триста девяносто три тисячі шістсот сорок) гривень,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , або зменшити розмір застави до мінімального. Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено ризиків, передбачених ст.177 КПК України, враховуючи стадію кримінального провадження. Вказує, що судом не враховано, що обвинувачена має постійне місце проживання, має на утриманні дитину інваліда 1 групи та неповнолітнього сина, 2009 року народження, який має певні захворювання та потребує її піклування, оскільки батько дітей також перебуває під вартою. Звертає увагу на те, що розмір застави, який визначено судом не мотивований та є непомірним для обвинуваченої. Вважає, що цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

В ухвалі суду зазначено, що в провадженні Корольовського районного суду м. Житомира знаходиться кримінальне провадження №0000145 по обвинуваченню ОСОБА_8 та інших у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Під час судового розгляду прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , посилаючись на те, що судовий розгляд триває, але вказаний строк спливає, а ризики, передбачені п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які слугували підставою для застосування такого запобіжного заходу не зникли і існують на даний час, тому до неї не може бути застосовано іншого більш м`якого виду запобіжного заходу.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, дані про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, а також наявність ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченої, ніж тримання під вартою, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовжив дію застосованого до обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_8 належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду та клопотання про свою участь не заявляла, захисник також такого клопотання не заявляла, колегія суддів вважає можливим проводити апеляційний розгляд у відсутності обвинуваченої.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження щодо обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, вчинений у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , суд першої інстанції достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість обвинуваченої переховуватись від суду; незаконно впливати на інших обвинувачених, свідків в даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ризик можливого переховування від суду обгрунтований тим, що під тяжкістю можливого покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Ризик можливого незаконного впливу на інших обвинувачених, свідків обгрунтований тим, що з метою уникнення відповідальності, остання може вчиняти вказані спроби.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обгрунтований тим, що у разі зміни запобіжного заходу обвинуваченій на більш м`який, остання може впливати на свідків, більшість яких є наркозалежними, з метою зміни ними показань чи неявки до суду.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення обгрунтований там, що обвинувачена ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідачальності за вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних наркотичних засобів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченої ніж тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність вказаних ризиків, передбачених ст.177 КПК України ,за вищенаведених обставин колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апелянта про те, що судом не враховано особу обвинуваченої, яка має на утриманні дитину-інваліда та неповнолітню дитину, яка потребує її піклування, має постійне місце проживання, колегя суддів вважає безпідставними, оскільки вказані обставини не змінилися із часу застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вони не свідчать про про наявність достатніх стримуючих факторів від порушень з боку обвинуваченої своії зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо зменшення розміру застави, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки розмір заставив же було зменшено судом під час судового розгляду. Крім того, з розмір застави судом визначено у відповідності до п.3 ч.5 ст.182 КПК України в межах передбачених зазначеним законом.

Посилання захисника на погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 також не свідчать про можливість застосування до останньої більш м`якого запобіжного заходу, оскільки право на охорону здоров`я, ефективну безкоштовну медичну допомогу, яке закріплено в Конституції України, мають усі громадяни України, в тому числі і ті щодо яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції про необхідність дотримання вимог щодо розумності строків визначених ст. 28 КПК України, оскільки кримінальне провадження перебуває в суді з 19.10.2022 р., а ОСОБА_8 тривалий час утримується під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить, а тому вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою та підстав для її скасування не має.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 10 вересня 2024 року, якою продовжено обвинуваченій ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 08 листопада 2024 року включно, із визначенням розміру застави у розмірі 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 393 640 гривень без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :