Провадження №1-кс/369/3445/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2024 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання начальника СВ ВП №2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002633 від 25 липня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчого відділу Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0002633 від 25.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155, ч. 3 ст. 152, ч 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.06.2024 повнолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з неповнолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибули адресою: АДРЕСА_1 .

Перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 повнолітній ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та свідомо допускаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді порушення статевої недоторканості особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 , не досягла шістнадцятирічного віку та незважаючи на це, за взаємною згодою останньої, без застосування фізичного та психічного насилля, а також погроз застосування до неповнолітньої ОСОБА_8 такого насилля, вчинив з останньою за взаємною згодою, з метою задоволення статевої пристрасті, дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло ОСОБА_8 , яка не досягла шістнадцяти річного віку з використанням геніталій.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, а саме у вчиненні повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку з використанням геніталій.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у точно не встановлений слідством час у червні-липні 2024 року, у точно не встановленому місці, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виник злочинний умисел на вчинення зґвалтування, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 протягом червня-липня 2024 року неодноразово спілкувався із неповнолітньою ОСОБА_8 у месенджері Telegram та вимагав від неї зустрітися із ним та здійснити із ним статевий акт, при цьому шантажуючи останню погрозами опублікувати відео сексуального характеру за її участі, на якому ОСОБА_4 засняв добровільний статевий акт із ОСОБА_8 , який відбувся 16.06.2024, внаслідок чого вчиняв психологічний тиск на неповнолітню ОСОБА_8 .

24.07.2024 ОСОБА_8 , сприймаючи погрози ОСОБА_4 як реальні, та піддавшись на його шантаж внаслідок недостатнього соціально-психологічного розвитку через своє неповноліття, побоюючись настання для себе негативних наслідків у разі опублікування відео сексуального характеру за своєї участі, погодилась зустрітись із ОСОБА_4 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_8 24.07.2024 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебуваючи в районі житлового масиву «Русанівка» в м. Київ, зустрівся з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_8 після чого на автомобілі марки «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_1 , відвіз її за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 , 24.07.2024 близько 20 год. 30 хв., перебуваючи у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що залишився наодинці з неповнолітньою ОСОБА_8 почав приставати до останньої, намагаючись зняти з неї одяг. Після чого, ОСОБА_4 , долаючи фізичний опір неповнолітньої ОСОБА_8 , почав знімати з неї одяг, після чого, знявши свій одяг, здійснив вагінальне, анальне та оральне проникнення в тіло останньої з використанням своїх геніталій за відсутності добровільної згоди неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 .. Надалі продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, перебуваючи у вказаному місці 25.07.2024 близько 05.15 годин ОСОБА_4 знову здійснив вагінальне проникнення в тіло неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 з використанням своїх геніталій за відсутності добровільної згоди неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, а саме у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку з використанням геніталій.

Крім того, ОСОБА_4 , у порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року із подальшими змінами та доповненнями, а також Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних, психотропних речовин і прекурсорів», Наказу МОЗ України №188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» із подальшими змінами та доповненнями, вчинив незаконні операції з психотропними речовинами за наступних обставин:

ОСОБА_4 , у не встановленому досудовим розслідуванням місці за невстановлених досудовим розслідуванням обставин у 2024 році, придбав поліетиленовий пакет із вмістом пророшкоподібної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 1,480 г., після чого почав її зберігати при собі до 25.07.2024 в своїй наплічній сумці без мети збуту.

25.07.2024 об 17 год. 20 хв. за адресою м. Київ, вул. Копилівська 69, на підставі ст. 208 КПК України працівниками поліції затримано ОСОБА_4 та в присутності двох понятих проведено його особистий обшук, під час якого, в наплічній сумці, яка знаходилась при ньому виявлено поліетиленовий пакет із вмістом пророшкоподібної речовини білого кольору PVP масою, що становить 1,480 г .

Згідно висновку експерта від 13.08.2024 надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, біг якої заборонено. Надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Загальна маса PVP в речовині становить 1,480 г.

PVP, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», «Список №2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в Таблиці №1 є особливо небезпечною психотропною речовиною обіг якої заборонено.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» PVP масою від 0,15 до 1,5 г складає розмір від невеликого до великого розміру, тобто становить розмір психотропної речовини за виготовлення, придбання та зберігання якої настає відповідальність за ч. 1 ст. 309 КК України.

Таким чином, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних речовин, психотропних засобів, прекурсорів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням ст. ст. 12,15,19,20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на придбання та зберігання психотропної речовини та усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав психотропну речовину для власного вживання, без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту.

25.07.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, працюючого старшим технологом «Київський вітамінний завод», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , зі слів раніше не судимого затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину.

26.07.2024 у порядку, передбаченому статтями 276-278 КПК України ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

27 липня 2024 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 30 днів з моменту його затримання, тобто 23.08.2024 року (включно).

07.08.2024 постановою прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 визначено підслідність у кримінальному провадженні №0002633 від 25.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України за Фастівським РУП ГУНП в Київській області.

21 серпня 2024 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 36 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто 25.09.2024 року (включно).

23 вересня 2024 року постановою керівника Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_10 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0002633 від 25.07.2024 року за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України до трьох місяців, до 26.10.2024 включно.

23 вересня 2024 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.10.2024 року (включно) з визначенням розміру застави 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень) із визначенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

08.10.2024 на виконання ухвали від 23.09.2024 за підозрюваного ОСОБА_4 внесено заставу у розмірі 242240 грн., а останній звільнився із СІЗО і перебував під заставою до 21.10.2024.

21.10.2024 Київським апеляційним судом частково задоволено апеляційну скаргу прокурора, а ухвалу слідчого судді від 23.09.2024 скасовано. Постановлено нову ухвалу відповідно до якої відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено тримання під вартою на строк до 26.10.2024 включно та визначено новий розмір застави у сумі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 грн. Підозрюваного ОСОБА_4 взято під варту у залі суду.

Також у вказані ухвалі визначено, що у разі сплати застави зарахувати в рахунок сплачену заставу у розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень) визначеної згідно ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.09.2024.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти наступні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з свідками у вказаному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Відтак, станом на дату подання клопотання до підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26.11.2024 включно із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 грн.

Отже, строк тримання підозрюваного ОСОБА_11 під вартою спливає, однак досудове розслідування ще триває, а ризики, передбачені ст. 177 КПК не зменшилися і не перестали існувати, відтак виникла необхідність в продовження строку застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу строку тримання ОСОБА_4 під вартою досудове розслідування звершити неможливо внаслідок особливої складності провадження, необхідності в завершенні проведення судово-медичних експертиз призначених 29.07.2024, у кількості шести одиниць, завершенні проведення комп`ютерно-технічної експертизи призначеної 02.08.2024, завершенні проведення судової молекулярно-генетичної експертизи призначеної 01.08.2024, проведення додаткового допиту неповнолітньої потерпілої з метою уточнення відомостей які мають доказове значення під час досудового розслідування запланованого на 22.10.2024, визначитися із остаточною кваліфікацією, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів.

Крім того, 18.10.2024 надійшов висновок експертного дослідження №041-1329-2024, відповідно до якого в мазках з вмістом піхви та задньопрохідного отвору ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлені сперматозоїди, у зв`язку із чим виникла необхідність у проведення додаткової судово-молекулярно генетичної експертизи спрямованої на встановлення належності вище вказаних сперматозоїдів, проведення якої на даний час не завершено.

Під час проведення вищевказаних процесуальних дій, можна встановити відомості, що мають значення для кримінального провадження та які самостійно, а також у сукупності із іншими доказами будуть мати суттєве значення для з`ясування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Водночас, їх проведення потребує додаткового часу з огляду на вище викладене, крім того, виконати вимоги ст. 290 КПК України.

У зв`язку із вище викладеним до Києво-Святошинського районного суду Київської області скеровано клопотання про продовження строків досудового розслідування до п`яти місяців, тобто до

26 грудня 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Заявлені ризики, які враховані слідчим суддею при застосуванні до підозрюваного тримання під вартою не зменшилися та не перестали існувати, оскільки стан здоров`я, соціальні зв`язки підозрюваного та інші фактори які враховувалися при застосуванні тримання під вартою протягом останнього місяця не змінилися.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду від 24.10.2024 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 4-х місяців, тобто до 26.11.2024.

Крім того, ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду від 24.10.2024 строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до 26.11.2024 включно, при цьому визначено підозрюваному заставу у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.11.2024 ухвалу слідчого судді від 24.10.2024 про продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою до 26.11.2024 залишено без змін, а апеляційні скарги захисників без задоволення.

Проте, у вказаний строк досудове розслідування звершити неможливо внаслідок особливої складності провадження, необхідності в завершенні проведення судово-медичних експертиз, завершенні проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів. Під час проведення вищевказаних процесуальних дій, можна встановити відомості, що мають значення для кримінального провадження та які самостійно, а також у сукупності із іншими доказами будуть мати суттєве значення для з`ясування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Водночас, їх проведення потребує додаткового часу з огляду на вище викладене, крім того, необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України у межах строку тримання підозрюваного під вартою, який не може перевищувати строку досудового розслідування.

Слідчий просив суд врахувати, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що підозрюваний має реальну можливість їх здійснити у майбутньому.

Разом з тим, у розумінні положень, що наведені у численних рішень Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України»

№ 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під вартою. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на потерпілих, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, доводять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Щодо обґрунтованості підозри варто зазначити наступне.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_12 від 25.07.2024;

- протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 від 25.07.2024;

- протоколом огляду місця події від 25.07.2024;

- протоколом обшуку від 25.07.2024;

- протоколом обшуку від 25.07.2024;

- протоколом обшуку від 25.07.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 25.07.2024;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 26.07.2024;

- речовими доказами у кримінальному провадженні, іншими доказами в їх сукупності.

Прошу суд врахувати, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що підозрюваний має реальну можливість їх здійснити у майбутньому.

Разом з тим, у розумінні положень, що наведені у численних рішень Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України»

№ 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під вартою. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на потерпілих, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, доводять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, варто зазначити наступне.

- п. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним вчинено особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Відтак, розуміючи невідворотність покарання за особливо тяжкий злочин, підозрюваний може почати переховуватися від слідства. Враховуючи, що в державі триває воєнний стан, а частина території непідконтрольна, то розшук підозрюваного у випадку його переховування може бути значно ускладнений;

- п. 3 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі буде незаконно впливати на неповнолітню потерпілу у даному кримінальному провадженні, оскільки обізнаний про місце проживання останньої, її перебування, номер телефону, а тому може з схилити її до дачі не правдивих показів у судовому засіданні; Прошу суд врахувати, що враховуючи, що покази потерпілої у даному провадження мають вирішальне значення, то даний ризик у поведінці підозрюваного є особливо інтенсивним. Крім того, підозрюваний є чоловіком, фізично розвинутішим за неповнолітню потерпілу-дівчину, відтак, підозрюваний у випадку не застосування до нього тримання під вартою, може становити реальну небезпеку для життя і здоров`я неповнолітньої потерпілої.

Вказані обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним у клопотанні ризикам, у зв`язку із їх недієвістю, а тому до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді саме тримання під вартою.

Зокрема, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання буде недієвим у зв`язку із явною невідповідністю тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , оскільки останній підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, пов`язаному із застосуванням фізичного насильства до потерпілої.

Запобіжний захід у виді поруки не може бути застосований, оскільки на даний час відсутні відомості про осіб, які готові виступити поручителями.

Запобіжний захід у виді застави не може бути застосований, оскільки у органа досудового слідства на даний час відсутні відомості щодо можливості внесення застави підозрюваним або заставодавцем у тій сумі, яка була б здатна убезпечити вищевказані ризики.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту не може бути дієвим, оскільки підозрюваний залишаючись на свободі може через засоби зв`язку впливати на потерпілу або її родичів для того, щоб змісити змінити її покази.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантії того, що обвинувачений не вчинить інше кримінальне правопорушення, наразі відсутні.

Так, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень, продовження протиправної діяльності.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 (всі перелічені та обґрунтовані вище ризики) та ст. 178 КПК України, такі як: п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України - провина підозрюваного у вчиненні злочину доводиться вагомими доказами (перелічені вище); п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України - тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється - за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років позбавлення волі; п. 3 ч. 1 ст. 178 КПК України - вік та стан здоров`я підозрюваного (не є неповнолітнім чи особою похилого віку, стан здоров`я дозволяє перебувати в умовах слідчого ізолятору); п. 4 ч. 1 ст. 178 КПК України - соціальні зв`язки, не одружений; п. 7 ч. ст. 178 КПК України - майновий стан підозрюваного, який дозволяє йому вільно переміщуватися до країні та певний час існувати без офіційних доходів; п. 10 ч. 1 ст. 178 КПК України - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Все вищезазначене дає достатні підстави вважати, що обвинувачений при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, у подальшому може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на неповнолітню потерпілу, свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім того, тяжкість покарання є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду при обранні запобіжного заходу.

Тому, враховуючи перелічені ризики, вважаю, що саме такий запобіжний захід, що пов`язаний з ізоляцією від суспільства, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На підставі викладеного, слідчий просив суд продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування до 26.12.2024 включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу як альтернативний запобіжний захід в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 грн.

У разі сплати застави зарахувати в рахунок сплачену заставу у розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень) визначеної згідно ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.09.2024.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти наступні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з свідками у вказаному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків до 26.12.2024 включно.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив суд задовольнити його у повному обсязі.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників, дослідивши копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим відділенням ВП №2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002633 від 25 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Фастівської окружної прокуратури Київської області.

26.07.2024 у вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, не одруженому, з вищою освітою, працюючому старшим технологом «Київський вітамінний завод», зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимому, про те, що він підозрюється у зґвалтуванні неповнолітньої особи, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.07.2024 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував в районі житлового масиву «Русанівка», де зустрівся з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та запропонував останній погуляти. На вказану пропозицію неповнолітня ОСОБА_8 погодилась так як напередодні ОСОБА_4 вчиняв психологічний тиск на останню, погрожуючи опублікувати в мережі інтернет відео сексуального характеру за участі останньої.

В подальшому, рухаючись на автомобілі марки «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 разом з неповнолітньою ОСОБА_8 направились за адресою: АДРЕСА_1 , придбавши по дорозі продукти харчування та забравши речі з місця проживання ОСОБА_4 .

Близько 18 год. 35 хв. ОСОБА_4 разом з неповнолітньою ОСОБА_8 прибули за вищевказаною адресою та піднялись до помешкання. В подальшому, в період часу з 18 год. 35 хв. 24.07.2024 по 06 год. 35 хв. 25.07.2027 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на вчинення дій сексуального характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_8 .

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 , 24.07.2024 близько 20 год. 30 хв., скориставшись тим, що залишився наодинці з неповнолітньою ОСОБА_8 почав приставати до останньої, намагаючись зняти з неї одяг. В подальшому, ОСОБА_4 , долаючи фізичний опір неповнолітньої ОСОБА_8 , почав знімати з неї одяг, після чого, знявши свій одяг, здійснив вагінальне, анальне та оральне проникнення в тіло останньої з використанням своїх геніталій проти її волі та всупереч її бажанню.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразились у зґвалтуванні неповнолітньої особи, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 152 КК України.

ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжкого злочину.

27 липня 2024 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 30 днів з моменту його затримання, тобто 23.08.2024 року (включно).

21 серпня 2024 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 36 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто 25.09.2024 року (включно).

23 вересня 2024 року постановою керівника Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_10 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0002633 від 25.07.2024 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України до трьох місяців, до 26.10.2024 включно.

23 вересня 2024 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.10.2024 року (включно).

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Дніпропетровського УП ГУНП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_13 від 26 липня 2024 року по даному кримінальному провадженні призначено судово- медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи.

Згідно постанов старшого слідчого СВ Дніпропетровського УП ГУНП у м. Києві по даному кримінальному провадженні призначено п`ять судово-медичних експертиз, проведення яких доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи.

18 жовтня 2024 надійшов висновок експертного дослідження №041-1329-2024, відповідно до якого в мазках з вмістом піхви та задньопрохідного отвору ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлені сперматозоїди, у зв`язку із чим виникла необхідність у проведення додаткової судово-молекулярно генетичної експертизи спрямованої на втановлення належності вище вказаних сперматозоїдів.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду від 24.10.2024 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 4-х місяців, тобто до 26.11.2024.

Крім того, ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду від 24.10.2024 строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до 26.11.2024 включно, при цьому визначено підозрюваному заставу у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.11.2024 ухвалу слідчого судді від 24.10.2024 про продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою до 26.11.2024 залишено без змін, а апеляційні скарги захисників без задоволення.

Проте, у вказаний строк досудове розслідування звершити неможливо внаслідок особливої складності провадження, необхідності в завершенні проведення судово-медичних експертиз, завершенні проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів. Під час проведення вищевказаних процесуальних дій, можна встановити відомості, що мають значення для кримінального провадження та які самостійно, а також у сукупності із іншими доказами будуть мати суттєве значення для з`ясування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Водночас, їх проведення потребує додаткового часу з огляду на вище викладене, крім того, необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України у межах строку тримання підозрюваного під вартою, який не може перевищувати строку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1ст. 219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1)шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку; 2)дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості; 3) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Згідно ч. 2 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу: 1) до трьох місяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора; 2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; 3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.

Згідно ч. 4 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування злочину може бути продовжений до трьох місяців, якщо його неможливо закінчити внаслідок складності провадження, до шести місяців - внаслідок особливої складності провадження, до дванадцяти місяців - внаслідок виняткової складності провадження.

Згідно частин 1, 2 ст. 295-1 КПК України у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого. У клопотанні про продовження строку досудового розслідування до повідомлення особі про підозру зазначаються: 1)найменування (номер) кримінального провадження; 2)всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведені під час кримінального провадження; 3)обставини, що перешкоджали здійснити інші необхідні процесуальні дії раніше; 4)строк, необхідний для проведення або завершення процесуальних дій; 5) інші відомості, що обґрунтовують необхідність продовження строку досудового розслідування.

Із матеріалів, долучених до клопотання, в рамках даного кримінального провадження, вбачається, що проведено комплекс процесуальних дій, спрямованих на встановлення обставин, які підлягають доказуванню в рамках даного кримінального провадження, згідно вимог ст. 91 КПК України.

Разом з тим, на теперішній час, для прийняття законного та обґрунтованого рішення за вказаними матеріалами досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, перелік яких міститься в клопотанні сторони обвинувачення, а тому досудове розслідування неможливо закінчити у строк внаслідок складності провадження.

В поданому клопотанні слідчим доведено, що досудове розслідування кримінального правопорушення до моменту завершення слідчих і процесуальних дій, а саме до завершення проведення судово-медичних експертиз, завершенні проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовження строку досудового розслідування до 5 (п`яти) місяців, у зв`язку з чим клопотання слідчого є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 219,294,295-1 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника СВ ВП №2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002633 від 25 липня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 309 КК України - задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002633 від 25 липня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 309 КК України, до п`яти місяців, тобто до 26 грудня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді, прийнята за результатами розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування, оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Повний текст ухвали складено 26 листопада 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1