Справа № 308/1283/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді подання Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області в особі провідного інспектора ОСОБА_3 про приведення судового рішення у відповідність до вимог Закону відповідно до частини другої статті 74 КК України щодо засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

24.09.2024 року до суду надійшло подання Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області в особі провідного інспектора ОСОБА_3 про приведення судового рішення у відповідність до вимог Закону відповідно до частини другої статті 74 КК України щодо засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування подання орган пробації зазначив наступне.

Особа яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначення засудженій особі покарання із застосуванням статті 70 КК України (зa сукупністю кримінальних правопорушень, коли більш суворе покарання поглинуло більш м`яке, яке на разі підлягає перегляду) не виключає можливості приведення судового рішення у відповідність до закону.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-ІХ, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 850 грн. (1240,5x2=2481 грн.).

Враховуючи викладене, орган пробації просить вирішити питання щодо ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання судом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 05.09.2024 року справу було розподілено на суддю ОСОБА_5 .

Відповідно до наказу голови Ужгородського міськрайонного суду від 23.10.2024 року №41/02-06 «Про внесення змін до облікових документів» визначено суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_5 вважати ОСОБА_1 .

Орган пробації подав до суду заяву від 12.11.2024 року про розгляд подання за його відсутності.

Засуджений ОСОБА_4 також подав до суду заяву про розгляд подання за його відсутності.

Прокурор до суду не прибув, жодних клопотань не подав.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши подання та додані до нього докази, а також матеріали кримінального провадження № 1-кп/308/116/23 (справа № 308/1283/23), суд дійшов до наступних висновків.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

При цьому у відповідності до ч. 1 цієї ж статті звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи № 308/1283/23, за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.01.2023 року у справі № 308/1283/23 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеженням волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень призначено ОСОБА_4 остаточно до відбуття основне покарання шляхом повного зарахування невідбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.09.2022 у справі № 308/5115/22, за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 , від відбування остаточно призначеного покарання терміном на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_4 , обов`язок протягом визначеного іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому судом встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману. 3 метою реалізації свого протиправного умислу, у серпні 2022 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 під ім`ям «premiummarket_ua__» розмістив на сайті Інтернет-ресурсу «Instagram» завідомо неправдиве оголошення про продаж взуття. У подальшому, на виконання свого протиправного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_4 13.08.2022 розпочав листування в Інтернет-ресурсі ««Instagram» під ім`ям « ОСОБА_6 » з потенційним покупцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , переконав останню у своїй можливості продати їй взуття (кросівки), заздалегідь не збираючись виконувати це зобов`язання, та спонукав ОСОБА_7 добровільно перерахувати йому грошові кошти в розмірі 850 грн., як передоплату за товар, на номер банківської карти AT «ПУМБ» № НОМЕР_1 , зареєстрованої на його ім`я, реквізити якої він надіслав потерпілій. Після перерахування ОСОБА_7 16.08.2022 о 09:09 год., грошових коштів у сумі 850 грн., ОСОБА_8 кросівки останній не надіслав та розпорядився вказаними грошима на власний розсуд, тим самим заволодів вказаними коштами шляхом обману та спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Такими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство).

Судом також було за даними Єдиного державного реєстру судових рішень було встановлено, що ОСОБА_4 було засудженого за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.09.2022 у справі № 308/5115/22 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі зі звільненням від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

Зазначений вирок набув законної сили 03 березня 2023 року.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.09.2022 у справі № 308/5115/22 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання:

- за ч.1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;

- за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком два роки, та з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, допомагаючи по господарству, на підставі усної домовленості з потерпілим ОСОБА_9 , в діяльності магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в період з 01.05.2021 по 08.05.2021, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, таємно, шляхом вільного доступу викрав з каси магазину грошові кошти в сумі 5000 грн., які належать ОСОБА_9 , які в подальшому обернув на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на суму 5000 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, допомагаючи по господарству, на підставі усної домовленості з потерпілим ОСОБА_9 , в діяльності магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в період з 12.05.2021 по 17.05.2021, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав з каси магазину грошові кошти в сумі 5225 грн., які належать ОСОБА_9 , які в подальшому обернув на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на суму 5225 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, допомагаючи по господарству, на підставі усної домовленості з потерпілим ОСОБА_9 , в діяльності магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в період з 21.05.2021 по 31.05.2021, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав з каси магазину грошові кошти в сумі 8055 грн., які належать ОСОБА_9 , які в подальшому обернув на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на суму 8055 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, допомагаючи по господарству, на підставі усної домовленості з потерпілим ОСОБА_9 , в діяльності магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в період з 03.06.2021 по 07.06.2021, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав з каси магазину грошові кошти в сумі 3350 грн., які належать ОСОБА_9 , які в подальшому обернув на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на суму 3350 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, допомагаючи по господарству, на підставі усної домовленості з потерпілим ОСОБА_9 , в діяльності магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в період з 11.06.2021 по 20.06.2021, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав з каси магазину грошові кошти в сумі 7635 грн., які належать ОСОБА_9 , які в подальшому обернув на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на суму 7635 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, допомагаючи по господарству, на підставі усної домовленості з ОСОБА_9 , в діяльності магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в період з 24.06.2021 по 26.06.2021, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав з каси магазину грошові кошти в сумі 3220 грн., які належать ОСОБА_9 , які в подальшому обернув на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на суму 3220 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, допомагаючи по господарству, на підставі усної домовленості з потерпілим ОСОБА_9 , в діяльності магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в період з 30.06.2021 по 06.07.2021, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав з каси магазину грошові кошти в сумі 4095 грн., які належать ОСОБА_9 , які в подальшому обернув на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на суму 4095 гривень.

Зазначеними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч.1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів. Законом змінено поняття «дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати» для визначення кримінальної караності цих діянь, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені, між іншим, у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), відповідальність за яке передбачена статтею 190 КК України.

До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караним вважалося шахрайство, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року.

Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року. У 2022 році податкова соціальна пільга становила 1240,50 грн.

Судом встановлено, що за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.01.2023 року у справі № 308/1283/23 ОСОБА_4 було засуджено за вчинення 16.08.2022 року кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, при цьому розмір заподіяної шкоди складає 850 гривень, тоді як мінімальна сума вартості чужого майна, як ознака кримінального правопорушення, за цією статтею, з урахуванням вищезазначених змін у законодавстві, повинна була становити не менше 2 481,00 гривень.

Судом також перевірено, що всі епізоди крадіжок, за вчинення яких ОСОБА_4 було засуджено за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.09.2022 у справі № 308/5115/22 за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України, за розміром завданої шкоди не підпадають під дію вищезазначеного Закону, тобто не підлягають декриміналізації.

Обидва вироки не виконані на момент розгляду судом цього подання.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Передбачені частиною першою статті 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова Верховного Суду від 09.09.2019 у справі № 591/6379/16-ц).

При вирішення зазначеного подання суд також враховує, що при призначенні покарання ОСОБА_4 за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.01.2023 року у справі № 308/1283/23 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень було призначено ОСОБА_4 остаточно до відбуття основне покарання шляхом повного зарахування невідбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.09.2022 у справі № 308/5115/22, за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі, який втратив своє юридичне значення саме з цієї дати та за епізодами якого він не підлягає звільненню від покарання у зв`язку із декриміналізацією.

При цьому, діючим КК та КПК України не передбачена процедура виокремлення одного з епізодів із вироку, за яким було призначене покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, задля вирішення питання про приведення судового рішення у відповідність до вимог Закону відповідно до частини другої статті 74 КК України щодо засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як того просить орган пробації. Відтак суд не вбачає нормативних підстав задля задоволення зазначеного подання.

Керуючись ст. 58 Конституції України, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 4, 5, п. 13 ч. 1 ст. 537, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні подання Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області в особі провідного інспектора ОСОБА_3 про приведення судового рішення у відповідність до вимог Закону відповідно до частини другої статті 74 КК України щодо засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1