УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ГО «Центр захисту інвалідів» на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 12.09.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000140 від 19.02.2024 року,

В С Т А Н О В И В

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ГО «Центр захисту інвалідів» на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 12.09.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000140 від 19.02.2024 року.

З викладених у скарзі обставин вбачається, що 25.09.2024 адвокат ОСОБА_3 , представник ГО «Центр захисту інвалідів», отримав поштою постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 25.09.2024 р. про відмову у визнанні ГО «Центр захисту інвалідів» потерпілим в кримінальному провадженні № 0000140 від 19.02.2024 р. за ознаками ч. 3 ст. 382 КК України та у видачі пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

В обґрунтування скарги вказано, що рішення слідчого є необґрунтованим та незаконним. Слідчий ОСОБА_4 винесла нову, вже четверту постанову, в якій по суті вказані ті ж самі доводи, які вже були спростовані слідчими суддями раніше. Слідчий ОСОБА_4 цитує в своїй постанові норму ч. 5 ст. 55 КПК України про «очевидні та достатні підстави» та «вмотивовану постанову», однак зміст постанови цим нормам закону не відповідає. Бездумне цитування слідчим положень КПК України не є й не може бути альтернативою відсутності належного обґрунтування рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, у тому числі відсутності посилань на слідчі дії, якими це рішення теоретично могло б бути підкріплене. З огляду на те, що слідчим досудове розслідування фактично не проводилось, докази не збирались, а докази шкоди, надані заявником, були демонстративно проігноровані, у слідства відсутні очевидні та достатні підстави вважати, що не було завдано шкоди діяннями, про які йдеться в заявах про кримінальні правопорушення.

Адвокат ОСОБА_3 у скарзі зазначає, що постанова слідчого від 12.09.2024 вочевидь була винесена за відсутності підстав, передбачених ч. 5 ст. 55 КПК України, а також з порушенням ч. 5 ст. 110 КПК України, тобто - є незаконною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

У зв`язку з чим адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ГО «Центр захисту інвалідів» просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 12.09.2024 р. про відмову у визнанні ГО «Центр захисту інвалідів» потерпілим в кримінальному провадженні № 0000140 від 19.02.2024 р. за ознаками ч. 3 ст. 382 КК України.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 будучу належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився, в той же час до суду подав клопотання, у якому просив розглянути справу без його участі, зазначив, що скаргу підтримує та просить задовольнити.

Уповноважений слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Слідчий суддя дослідивши скаргу та долучені до неї матеріали, дійшов такого висновку.

У судовому засіданні з матеріалів скарги встановлено, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000140 від 19.02.2024, у якому слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві ОСОБА_4 винесено постанову від 12.09.2024 року про відмову ОСОБА_3 , який діє в інтересах ГО «Центр захисту інвалідів» у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000140 від 19.02.2024, та наданні останньому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, у порядку передбаченому ст. 220 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У відповідності до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч.1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст. 55 КПК України).

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч.3 ст. 55 КПК України).

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч.5 ст. 55 КПК України).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Так, слідчий у своїй постанові посилається на те, що у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000140 від 19.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України, ОСОБА_3 статус потерпілого та відповідно прав та обов`язків потерпілого не набув та має статус заявника. У разі встановлення під час досудового розслідування фактів, які даватимуть підстави вважати ОСОБА_3 потерпілим у розумінні §4 Глави 3 КПК України, вказане рішення буде прийнято та повідомлено зацікавлених осіб у встановленому законом порядку. Клопотання ОСОБА_3 щодо надання йому, як представнику ГО «Центр захисту інвалідів», пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні підлягає відмові, у зв`язку із відсутністю належних правових підстав для його задоволення.

Всупереч положенням ст.110 КПК України, оскаржувана постанова слідчого не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, постанова взагалі не містить мотивів прийняття рішення, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілої особи подана особою, якій не завдано шкоди.

Як вбачається з оскаржуваної постанови слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 , що Другим слідчим відділом Територіального управління проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000140 від 19.02.2024 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України. У ході досудового розслідування кримінального встановлено, що вказане кримінальне провадження зареєстроване на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15.01.2024 (Справа № 761/499/24) за заявою адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ГО «Центр захисту інвалідів» від 22.12.2023. У вказаній заяві останній зазначає, що слідчим Територіального управління ймовірно не виконано рішення слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.10.2023 та рішення слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21.11.2023. Окрім цього встановлено, що 14.05.2024 до кримінального провадження № 0000140 від 19.02.2024 було приєднано кримінальне провадження № 0000165 від 27.02.2024 3 присвоєнням об`єднаному кримінальному провадженню № 0000140.

В той же час, слідчою зроблено загальний висновок про відсутність даних про заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, слідчі дії, без урахування обставин, які підлягають з`ясуванню під час досудового розслідування виходячи із фабули ч.3 ст. 382 КК України, які були проведені та дають підстави вважати, що не було завдано шкоди ГО «Центр захисту інвалідів».

Цитування у постанові положень кримінального процесуального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.

Разом з тим, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідча суддя приймає рішення про скасування постанови.

Таким чином, неналежне мотивування постанови про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги та скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві ОСОБА_4 від 12.09.2024 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим, у кримінальному провадженні №0000140 від 19.02.2024.

Крім того, чинним законодавством не передбачено повноважень слідчого судді, надавати вказівки слідчому щодо вчинення тих чи інших конкретних процесуальних дій, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, чи слідчих (розшукових) дій під час розслідування кримінального провадження, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, тощо. Більш того, спроба вчинення таких дій з боку суду була б невиправданим втручанням в дискреційні повноваження слідчого в цілому, а тому в іншій частині скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ГО «Центр захисту інвалідів» задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві ОСОБА_4 від 12.09.2024 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим, у кримінальному провадженні №0000140 від 19.02.2024.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_1