1Справа № 335/8990/24 1-кс/335/4389/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області підполковника поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження за № 0000244 від 01.06.2023, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, не працевлаштованого, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, маючого одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого управління ГУНП в Запорізькій області підполковник поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, щоОСОБА_4 маючи умисел незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини i прекурсори», вирішив збути психотропну речовину серед своїх знайомих.

Так, ОСОБА_7 знаходячись у своєму гаражі № НОМЕР_1 , який розташований в блоці НОМЕР_2 в обслуговуючому гаражному кооперативі «Металург» за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом синтезу хімічних речовин, виготовляв психотропну речовину, обіг якої обмежено- метамфетамін, яку у подальшому передав ОСОБА_4 для подальшого збуту.

05.04.2024, після отримання від ОСОБА_7 психотропної речовини, ОСОБА_4 незаконно зберігаючи при собі з метою збуту, переніс за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Того ж дня, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , приблизно о 15:30 годин, незаконно збув, шляхом продажу за 400 гривень, вище вказану психотропну речовину ОСОБА_8 .

В подальшому, 05.04.2024, приблизно о 15:50 годині, ОСОБА_8 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , видала працівникам поліції зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/108-24/6617-НЗПРАП, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, маса якої складає 0,4837г (в перерахунку на основу).

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 маючи умисел незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини i прекурсори», вирішив збути психотропну речовину серед своїх знайомих.

Так, ОСОБА_7 знаходячись у своєму гаражі № НОМЕР_1 , який розташований в блоці НОМЕР_2 в обслуговуючому гаражному кооперативі «Металург» за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом синтезу хімічних речовин, виготовляв психотропну речовину, обіг якої обмежено- метамфетамін, яку у подальшому передав ОСОБА_4 для подальшого збуту.

10.04.2024, після отримання від ОСОБА_7 психотропної речовини, ОСОБА_4 незаконно зберігаючи при собі з метою збуту, переніс за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Тогож дня, ОСОБА_4 діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , приблизно о 15:30 годин, незаконно збув, шляхом продажу безплатної передачі, вище вказану психотропну речовину ОСОБА_8 .

В подальшому, 10.04.2024, приблизно о 15:50 годині, ОСОБА_8 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , видала працівникам поліції зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-24/6976-НЗПРАП, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, маса якої складає 0,0305г (в перерахунку на основу).

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 маючи умисел незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини i прекурсори», вирішив збути психотропну речовину серед своїх знайомих.

Так, ОСОБА_7 знаходячись у своєму гаражі № НОМЕР_1 , який розташований в блоці НОМЕР_2 в обслуговуючому гаражному кооперативі «Металург» за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом синтезу хімічних речовин, виготовляв психотропну речовину, обіг якої обмежено- метамфетамін, яку у подальшому передав ОСОБА_4 для подальшого збуту.

19.04.2024, після отримання від ОСОБА_7 психотропної речовини, ОСОБА_4 зберігаючи при собі з метою збуту, переніс за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Тогож дня, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , приблизно о 19:10 годин, незаконно збув, шляхом продажу за 8000 гривень, вище вказану психотропну речовину ОСОБА_8 .

В подальшому, 19.04.2024, приблизно о 19:30 годині, ОСОБА_8 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , видала працівникам поліції зіп-пакет з вологою пастоподібною речовиною білого кольору, яка відповідно висновку експерта № СЕ-19/108-24/7230-НЗПРАП, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, маса якої складає 7,22484г (в перерахунку на основу)..

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий вказує, що у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вина якого повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

09.10.2024 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав.

Слідчий вказує, що враховуючи тяжкість вчиненого злочину та усвідомлення ОСОБА_4 , невідворотності покарання за його скоєння, підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

З метою уникнення покарання, ОСОБА_4 буде незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, осіб які підлягають встановленню, в тому числі й шляхом погроз, умовлянь схилити їх до дачі неправдивих показів, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.

Окрім того, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, його антисоціальну поведінку, а таким чином підозрюваний продовжить свою злочинну діяльність, вчинить інше кримінальне правопорушення, тим самим спричинить шкоду охоронюваним правам та інтересам суспільства.

З урахуванням вивчення особистості підозрюваного ОСОБА_4 , а також його репутації, аналізуючи факти скоєного ним кримінального правопорушення, що підозрюваний постійного, офіційного джерела прибутку не має, дає достатні підстави вважати, що знаходячись на свободі, підозрюваний вчинить інші кримінальні правопорушення (злочини), що також є одним з ризиків невиконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Наявність у підозрюваного місця проживання, не виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не засвідчують відсутність наміру переховування від слідства та суду.

Враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, зазначені вище доводи, а також вік обвинуваченого, його матеріальне положення та обставини, які враховуються під час обрання запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність сім`ї та утриманців, репутація підозрюваного, дають підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим у п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 буде переховатися від органів досудового розслідування й суду, впливати на свідків та осіб, причетність яких до інкримінованого йому злочину підлягає перевірці, а тим самим перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, забезпечити виконання процесуальних рішень у провадженні.

Приймаючи до уваги наведені доводи, на підставі ст. 176, ч. 2 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України, при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу більш м`якого ніж взяття під варту строком на 60 діб, запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, неможливо.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просять обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки прокурором не доведено необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу. Захисник вказує, що уникнути ризиків, які інкриміновані ОСОБА_4 можливо, обравши запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. ОСОБА_4 працює, раніше не судимий, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, хворіє на ряд хронічних захворювань, в нього на утриманні знаходиться мати пенсіонерка дуже похилого віку (75 років), з якою проживає разом, яка також хворіє на ряд хронічних захворювань і нещодавно перенесла інфаркт, тому вона потребує постійного догляду та піклування з боку ОСОБА_4 . Отже враховуючи недоведеність ризиків та вищезазначене, відносно ОСОБА_4 наявна можливість обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі в тому силі домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що буде запобігати і викладеним в клопотанні «гіпотетичним» ризикам.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що наявні підстави для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, але більш м`якого, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

09.10.2024 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у тому, що він підозрюється у вчиненні: у незаконному зберіганні з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дослідивши обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, не вирішуючи питання про доведеність вини, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах, слідчий суддя переконався в тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Долучені докази в даному випадку є достатніми при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу, виходячи із системного аналізу зібраних доказів.

В свою чергу, підозрюваним та його захисником не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на непричетність ОСОБА_4 до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри та на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

При цьому необхідно відзначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він має постійне місце проживання, в якому проживає із матір`ю пенсіонеркою похилого віку (75 років), яка потребує постійного догляду та піклування, працює хоча і неофіційно, раніше не судимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно обставин інкримінованого злочину, діяльність ОСОБА_4 є багатоепізодна, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність підозрюваного і схильність до вчинення кримінальних правопорушень. На думку слідчого судді ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, осіб які підлягають встановленню

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із п. 4 ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Прокурором при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваній слідчий у судовому засіданні доведено існування ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,

Разом з цим, суддя вважає, що прокурор не довів вказаного в клопотанні п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Такі дані не доведені прокурором ні під час судового засідання, а також не містяться в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Таким чином, прокурор не довів недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України та з урахуванням наведених обставин, встановлених під час розгляду клопотання, враховуючи те що даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів прокурором не було доведено в судовому засіданні, виходячи з мети і підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання прокурора в зв`язку з необґрунтованістю та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі./Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань.

Враховуючи вказані обставини суд приходить до переконання, що такий запобіжний захід, як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування кримінального провадження.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. про те, що запобіжні заходи, які обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області підполковника поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Застосувати відносно підозрюваногоОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, в межах досудового розслідування до 09.12.2024 включно.

Покласти на ОСОБА_4 , строком на 54 днів, в межах досудового розслідування до 09.12.2024 включно наступні обов`язки:

- не відлучатися з визначеного цією ухвалою місця домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово час без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді, суду, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, та іншими підозрюваними у вказаному провадженні;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 17.10.2024.

Повний текст ухвали виготовлено 18.10.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1