Справа № 464/4563/24
пр.№ 1-кп/464/444/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2024 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження № 0000213 від 16.06.2024 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, зокрема востаннє вироком Сихівського районного суду м. Львова від 18.06.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України, покарання не відбуте,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 12.06.2024 близько 17:20 год, маючи умисел на незаконне придбання психотропної речовини без мети збуту, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , на землі знайшов та привласнив (придбав) з метою власного вживання зіп-пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору всередині, яка віднесена до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, які в подальшому помістив у нагрудну сумку та зберігав при собі без мети збуту.

12.06.2024 близько 17:50 год., ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції неподалік будинку АДРЕСА_4 , якими у подальшому в ході огляду місця події в нього виявлено та вилучено зіп-пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору, що містить PVP, яка віднесена до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, маса якої становить 0,3354 грам, яку він незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту.

В судовому засіданні обвинувачений винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, надав пояснення, аналогічні, викладеними у фабулі обвинувачення. Шкодує про вчинене, просить суворо не карати, так як зробив належні висновки.

Оскільки обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненому злочині, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч.3 ст.349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначеного злочину, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих матеріалів.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.309 КК України є правильною, оскільки останній вчинив незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості, який віднесений до проступку, особу обвинуваченого, який на обліку в наркологічному диспансері та у лікаря психіатра не перебуває, непрацевлаштований, має неповнолітню дитину, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується, раніше неодноразово судимий.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України в межах санкції даної статті у виді обмеження волі.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Сихівського районного суду м.Львова від 18.06.2024 за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України із встановленням іспитового строку 1 рік.

Дане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив до постановлення вироку Сихівського районного суду м.Львова від 18.06.2024.

Частиною 4 ст. 70 КК України передбачено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений даний кримінальний проступок вчинив до постановлення вироку Сихівського районного суду міста Львова від 18.06.2024, тому остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання покарання, призначеного вироком Сихівського районного суду м.Львова від 18.06.2024 у виді 1 (одного) року обмеження волі з покаранням, призначеним цим вироком.

Вирішуючи питання про застосування статті 75 КК України, суд виходить з наступного.

Кримінальний кодекс України не містить норми, яка би регулювала питання призначення покарання за сукупністю злочинів у випадку призначення особі покарання за окремими вироками із застосуванням ст. 75 КК України.

Однак у постанові Об?єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.09.2019 року у справі № 199/1496/17, зроблено такий висновок щодо застосування норм права: «Кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України».

Отже, застосування частини 4 ст. 70 КК України, у разі призначення особі покарання за вчинення кримінального правопорушення до попереднього вироку суду, яким особу було звільнено від відбування покарання з випробуванням, залежить від того, чи призначається особі покарання, яке слід відбувати реально, або ж до особи застосовуються положення ч. 4 ст. 70 КК України та ст. 75 КК України.

Відтак, об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в своїй постанові від 23 вересня 2019 року (справа № 199/1496/17, провадження № 51-2631кмо19) запропонувала суду у подібній ситуації визначити остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК, після чого вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому, на даний час є пацієнтом замісної терапії, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України, із встановленням іспитового строку, що буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших кримінальних правопорушень, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Таке покарання, на переконання суду, є справедливим, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в загальному розмірі 1514,56 гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 374, 615 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 18.06.2024 за ч.1 ст.309 КК України, визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, протягом якого він не вчинить нового злочину та належно виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Тривалість іспитового строку ОСОБА_3 обраховувати з моменту оголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 1514,56 гривень.

Речові докази: зіп-пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору, яка містить психотропну речовину PVP, масою 0,3354 г, який знаходиться в камері схову ВП № 2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Суддя ОСОБА_1