Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5924/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/696/24
Категорія ст.537 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №295/5924/24 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 22.05.2024,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, а своїм рішенням задовольнити його клопотання про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку Харківського обласного суду від 26.05.2000 року, ухваленим Верховним Судом України від 06.11.2001. При цьому, зазначає, що звернувся з клопотанням про застосування правових положень ч.2 ст.6, п.4 ч.1 ст.48 КК України в ред.1960, та звільнення від подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі за вироком Харківського обласного суду від 26.05.2000 зі змінами, внесеними ухвалою Верховного Суду України від 06.11.2001 та змінами, внесеними ухвалою Богунського районного суду м, Житомира від 04.12.2017. Наголошує, що саме в порядку визначеному п.14 ч.1 ст. 537 КПК України звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього правових положень ст.ст.6, 48 КК України 1960 року та норми ч.1 ст.58 Конституції України, і не просив переглянути законність призначеного йому покарання за вироком, що набрав законної сили у виді довічного позбавлення волі, та звільнити його від відбування покарання. Звертає увагу, що ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04.12.2017 вирок змінено, йому зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16.05.1996 по 06.11.2001 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі за вироком Харківського обласного суду від 26.05.2000, тобто, термін попереднього ув`язнення становить 11-ть років. Наголошує, що термін його попереднього ув`язнення становить 11-ть років позбавлення волі, що дорівнюється часовому періоду вчинення тяжкого правопорушення по справі, коли застосовуються правові положення ч.2 ст.6, п.4 ч.1 ст.48 КК України в ред.1960 року. Вважає, що на даний час без усяких законних підстав він позбавлений волі та утримується під вартою, більше строку передбаченого правовими положеннями ч.2 ст.6, п.4 ч.1 ст.48 Кримінального кодексу України в ред.1960 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позицію засудженого та захисника в підтримку апеляційної скарги, доводи прокурора в її заперечення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Як вважає апеляційний суд, зазначених вимог кримінального процесуального законодавства судом першої інстанції при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_8 - дотримано.

Так, як убачається з оскаржуваного рішення та підтверджено в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_8 засуджений вироком Харківського обласного суду від 26.05.2000 за п.п.а, г, ж, з ст.93, ч.3 ст.140, ч.2 ст.141, ч.3 ст.142, ч.2 ст.145, ч.3 ст.193, ч.1 ст.222 КК України 1960 року до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного суду України від 06.11.2001 вирок Харківського обласного суду від 26.05.2000 залишено без змін.

В подальшому, ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 04.12.2017 ОСОБА_8 було зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16.05.1996 по 06.11.2001 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З 20.03.2002 ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Житомирська установа виконання покарань №8».

В свою чергу, згідно з п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

В даному випадку, у відповідності до апеляційних вимог засудженого, саме в порядку визначеному п.14 ч.1 ст.537 КПК України КПК України останній просить звільнити його від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Фактично апеляційні доводи засудженого зводяться на необхідності застосування строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, тобто звільнення засудженого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.48 КК України (1960), в зв`язку із зарахуванням у строк покарання строку його попереднього ув`язнення з 16.05.1996 по 06.11.2001 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч.5 ст.72 КК України (ухвала Богунського районного суду м.Житомира від 04.12.2017).

В свою чергу, нормами ст.48 КК України (1960), передбачено умови звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, у тому числі: десять років з дня вчинення злочину, за який згідно з законом може бути призначено більш суворе покарання, ніж позбавлення волі строком на п`ять років. Питання про застосування давності до особи, що вчинила злочин, за який згідно з законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає можливим застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і замінюється позбавленням волі на певний строк.

Разом з цим, посилання засудженого ОСОБА_8 на зарахування строку його попереднього ув`язнення у строк покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 № 838-VIII) в період з 16.05.1996 по 06.11.2001, жодним чином не стосується зміни порядку обчислення або перебігу строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст.48 КК України (1960). Такий процесуальних механізм відсутній.

Крім того, вирок Харківського обласного суду від 26.05.2000 відносно ОСОБА_8 за п.п. а, г, ж, з ст.93, ч.3 ст.140, ч.2 ст.141, ч.3 ст.142, ч.2 ст.145, ч.3 ст.193, ч.1 ст.222 КК України (1960) був звернутий до виконання в межах строків давності, передбачених ст.48 КК України (1960) і засуджений ОСОБА_8 в межах цих строків давності розпочав відбувати покарання у виді довічного позбавлення волі.

В даному випадку, апеляційний суд звертає увагу на процесуальну можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі та застосування строкового покарання у відповідності до ст.82 КК України після відбуття засудженим не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги засудженого у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 22.05.2024, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання, - без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :