Справа № 545/1573/24
Провадження № 1-і/545/11/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2024 Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава клопотання прокурора про продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000065 від 16.01.2024 року відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави із посиланням на продовження існування ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тобто перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_4 може вжити заходи для переховування від суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення; 2) незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, оскільки потерпіла та свідки у кримінальному провадженні надали показання, що підтверджують скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_4 , тому знаходячись на волі обвинувачений може незаконно впливати на них, а також здійснювати психологічний тиск відносно останніх та крім цього, обвинувачений з потерпілою проживав однією сім`єю, тобто достеменно йому відомо місце її мешкання та перебування; 3) знищити або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 4)вчинити інше кримінальне правопорушення та враховуючи, що обвинуваченний ОСОБА_4 неодноразово вчиняв фізичне насильство над потерпілою ОСОБА_7 він може й надалі продовжувати вчиняти незаконні дії стосовно потерпілої; 5) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор клопотання підтримала з викладених у ньому підстав, зокрема, ввважала що наведені ризики не відпали та не змінилися.

Представник потерпілої клопотання прокурора підтримав, вважав неможливим застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання та вважали за можливе змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання дійшов наступного.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння та нанесенні тілесного ушкодження, що спричинило переривання вагітності.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.01.2024 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.03.2024.

У подальшому ухвалами Полтавського районного суду Полтавської області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався, строк дії якого закінчується 30.11.2024, однак судове провадження не закінчене і потребує часу для розгляду.

Відповідно до ч.1,2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Проаналізувавши обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000065 від 16.01.2024, суд вважає, що в цьому випадку дотримано стандарт доказування «обґрунтована підозра», який є найнижчим стандартом доказування у кримінальному процесі та не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення, проте є достатнім для вирішення питання продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно із ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З аналізу положень ст.175-177, 183, 194,199 КПК України вбачається, що клопотання про продовження запобіжного заходу підлягає до задоволення, якщо наявні підстави вважати, що ризики передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

В судовому засіданні прокурор довів наявність ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5ч. 1 ст. 177 КПК України, у разі незастосування до обвинуваченого запобіжного заходку у вигляді тримання під вартою.

Так, існують ризики, що перебуваючи на волі, обвинувачений, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи те, що обвинувачений з потерпілою проживав однією сім`єю, тобто достеменно йому відомо місце її мешкання та перебування, також може знищити, переховувати речі, будь-які інші речові докази, що мають істотне значення для розгляду справи, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що обвинуваченний ОСОБА_4 не одноразово вчиняв фізичне насильство над потерпілою ОСОБА_7 він може й надалі продовжувати вчиняти незаконні дії стосовно потерпілої, а, також, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, чинити психологічний тиск на потерпілу через наявність спільної дитини.

При вирішенні клопотання суд враховує наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та обставин, передбачених ст.178 КПК України у їх сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення в якому обвинувальний акт спрямован до суду, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим в інкримінованому правопорушенні, яке відноситься до тяжкого злочину та передбачає покарання до восьми років позбавлення волі, характер злочинних дій, особу обвинуваченого, його вік, матеріальний стан, відсутність міцних соціальних зв`язків, а також існування ризику продовження чи повторення протиправної поведінки та вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даний момент, не зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України.

Твердження обвинуваченого та його захисника про можливість більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, забезпечити належну процесуальну поведінку є непереконливими з огляду на доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які зі сплином часу не зменшилися. Інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, виходячи з конкретних обставин справи, не буде достатнім засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , оскільки в будь-якому випадку передбачає перебування останнього на волі. Окрім того, з боку захисту не надано жодних доказів на підтвердження можливості застосування домашньогого арешту у селі Решетилівка, як про це просив обвинувачений де за твердженням останнього проживає його мати.

За таких обставин суд вважає що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обовязків у даному кримінальному проваджені та запобігання ризикам предбачиним ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно продовжити на 60 днів без визначення розміру застави, а тому клопотання прокурора обгрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183,194-197,331,392 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб без визначення розміру застави до 26.01.2025 включно.

Копію ухвали направити учасникам кримінального провадження та до ДУ «Полтавська установа виконання покарань № 23» - для виконання

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя: ОСОБА_1