"28" серпня 2024 р. Справа № 363/1199/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ,

встановив:

11.03.2024 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч.3 ст.313, ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України.

У підготовчому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування посилається, що продовжують існувати ризики переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити в клопотанні прокурора та просив зменшити заставу, враховуючи його майновий стан, оскільки його близькі не мають можливості зібрати суму застави, у нього є міцні соціальні зв`язки, має матір та дружина.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у клопотанні прокурора, ризики не підтверджені прокурором, спроб втечі обвинуваченого доказами не підтверджені, не обґрунтовано прокурором неможливість застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений тривалий час утримується під вартою.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідив підстави та обґрунтування заявлених клопотань, суд приходить до наступного висновку.

При вирішенні вказаного питання судом приймалось до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 315 КПК України під час підготовчого розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Заявлене прокурором клопотання про обрання запобіжного заходу відповідає вимогам КПК України, вручене обвинуваченому та його захиснику.

Відповідно до ст. 194 КПК України підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження визначено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так у рішенні ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», Ердагоз проти Туреччини. При розгляді вказаного питання, також судом враховується, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч.3 ст.313, ч.2 ст. 317 КК України, що відносяться до категорії особливо тяжких злочинів та відповідно до ст. 12 КК України, має дуже високий ступінь суспільної небезпеки.

Враховуючи стадію підготовчого засідання, суд не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, вважає, що обвинувачення у скоєнні кримінальних правопорушень, визначеного в межах даного кримінального провадження, є обґрунтованою у розумінні ч. 1ст. 194 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, судді вважати, що обвинувачений, може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та позицію захисту, суд враховує приписи ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, керується практикою ЄСПЛ, та що оцінку заявлених ризиків проводить з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування заявлених ризиків або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою особи, відсутня.

Ризик втечі оцінюється судом з урахуванням обставин, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, із врахуванням обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинуваченого, сімейного стану, роботи, місця проживання, засобів до існування, підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Щодо можливого впливу обвинуваченого на свідків, суд при з`ясуванні наявності заявленого ризику, враховує встановлену КПК процедуру отримання показань, що після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду потерпілий та свідок допитується безпосередньо в судовому засіданні відповідно до частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК та що обґрунтовування своїх висновків суд здійснює лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отримав у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків, експертів, спеціалістів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, експертів, спеціалістів та дослідження їх судом. В суді свідки, експерти, спеціалісти не допитані. Вказана обставина приводить до переконання суду щодо наявності ризику впливу на свідків, експертів, спеціалістів.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що обвинувачений не працевлаштований, займався виготовленням та зберіганням з метою збуту психотропних та особливо небезпечних психотропних речовин у особливо великих розмірах в період, коли в країні оголошено військовий стан, що свідчить про зухвалість дій обвинуваченого, направлених на вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить, у разі обрання останньому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, можливість продовження злочинної діяльності.

Встановлені судом ризики є обґрунтованим, обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду, розуміючи, що йому загрожує реальний термін покарання, перебуваючи на волі зможе залишити місце проживання, може вплинути на свідків, експертів, спеціалістів, які ще не допитані, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення з метою отримання доходу для існування прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Перевіряючи наявність законних підстав щодо можливості продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінюючи в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставинами його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 одружений, не перебуває на обліку у лікарів за станом здоров`я, не працевлаштований, вперше притягується до кримінальної відповідальності, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважає можливим продовжити ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, що забезпечить належну його процесуальну поведінку.

Заявлена позиція сторони захисту щодо відсутності мотивів прокурора про відсутність можливості обрання обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, та застосування альтернативного запобіжного заходу, суд не приймає, оскільки ґрунтується на даних обвинуваченого, обставин, яким надана судом оцінка, та які на час розгляду даного клопотання не змінилися.

Керуючись ст. ст. 315, 369, 372,392 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Ухвала діє протягом шістдесяти днів, строк якої закінчується 25.10.2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 30 серпня 2024 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1