Справа № 274/7434/24
Провадження № 1-кс/0274/1725/24
"27" вересня 2024 р. м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
25.09.2024 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло клопотання старшого дізнавача СД Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна, яке було виявлено та вилучено під час огляду місця події 17.09.2024 за адресою: АДРЕСА_1 у військовослужбовця ОСОБА_4 , а саме: полімерний пакунок з кристалічної речовиною білого кольору, поміщений до спеціального пакету № PSP 1192846.
Обставини, на які посилається особа, яка подала клопотання
Вилучений 17.09.2024 під час огляду місця події по АДРЕСА_1 , у військовослужбовця ОСОБА_4 полімерний пакунок з кристалічною речовиною білого кольору поміщено в спецпакет № PSP 1192846 згідно з правилами пакування речових доказів та вилучено до Бердичівського РВП.
Постановою дізнавача від 18.09.2024 полімерний пакунок з кристалічної речовиною білого кольору, який поміщено до спецпакету № PSP 1192846, вилучений під час огляду місця події 17.09.2024 у військовослужбовця ОСОБА_4 , визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження, в якості речового доказу.
Накладення арешту на вказані речі обґрунтовано необхідністю збереження, можливості уникнення його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, призначення судової експертизи (матеріалів, речовин і виробів).
Процедура, позиції учасників провадження
Дізнавач та власник тимчасового вилученого майна - ОСОБА_4 про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.
Дізнавач до суду спрямувала заяву, в якій просить клопотання розглянути за її відсутності, клопотання підтримала.
Від ОСОБА_4 будь-яких заяв не надходило.
Неявка учасників справи відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Кримінально-процесуальне законодавство
Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Згідно з ч. 1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування.
Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 36 КПК України вбачається, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій.
Виходячи з беззастережних приписів, що містить ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до частини 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
За приписами ч. 1 ст. 173 КПК України якщо особа, що подала клопотання про арешт майна, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, суд відмовляє у задоволенні такого клопотання.
Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка та висновки
Із матеріалів клопотання дізнавача вбачається, що 17.09.2024 у ОСОБА_4 під час огляду місця події вилучено полімерний пакунок з кристалічною речовиною білого кольору, зовні схожою на наркотичну, яку він зберігав для власного вживання.
Окрім того, клопотання дізнавача погоджено прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 .
Також дізнавач не обґрунтувала мети накладення арешту, відповідно до положень статті 170 цього Кодексу.
Дізнавачем не доведена така мета забезпечення арешту, як збереження речових доказів, для запобігання їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення, оскільки таке майно на даний час вже визнано речовим доказом та у разі визнання за висновком експерта, що таке майно є психотропною чи наркотичною речовиною, відповідно до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» його є забороненим. А тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу, а наркотичні засоби/психотропні речовини не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.
У зв`язку з наведеним, слідчий суддя вважає, що клопотання дізнавача про накладення арешту на майно є безпідставним та немотивованим.
У зв`язку з чим, в задоволенні клопотання належить відмовити.
Відмова в накладенні арешту не тягне за собою виконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, оскільки майно, на яке дізнавач просить накласти арешт, не є тимчасово вилученим в розумінні кримінально-процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 376, 392, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Копію ухвали не пізніше наступного дня після її постановлення направити дізнавачу.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1