справа № 489/4831/24
провадження №1-кп/489/858/24
УХВАЛА

про застосування

примусових заходів виховного характеру

12 вересня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001355 23.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125, ч.2 ст. 263 КК України, відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, студента 1 курсу Миколаївського фахового коледжу транспортної інфраструктури Українського університету науки і технологій, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

неповнолітнього ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

встановив:

22.10.2023 року о 15:20 годині ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , в результаті раптово виниклого конфлікту та умислу, направленого на нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс кулаком руки декілька ударів (точна кількість ударів в ході судового розгляду не встановлена, але не менше двох) в область голови потерпілого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши тим самим тілесні ушкодження ОСОБА_7 , у вигляді синців обличчя, рани голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 підпадають під ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Крім того, 22.10.2023 року о 16:40 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , діючи умисно, незаконно, здійснював носіння контактної неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії кастета, до 16:40 години 22.10.2023, в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патро нів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за № 637/3077, тобто без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_3 підпадають під ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, тобто носіння холодної зброї кастету, без передбаченого законом дозволу.

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 пояснив, що вину у вчиненні суспільно небезпечних діянь визнає повністю, у скоєному щиро кається.

Захисник та законний представник неповнолітнього просили клопотання прокурора задовольнити.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення неповнолітнього, його законного представника, захисника, враховуючи думку прокурора, яка просила задовольнити клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов висновку про задоволення клопотання виходячи з наступного.

За ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст. 105 КК України, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років. У той же час ч. 2 ст. 22 КК України встановлює вичерпний перелік кримінальних правопорушень за вчинення яких кримінальна відповідальність настає у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення віку з якого може наставати кримінальна відповідальність вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки діянь, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України та яке по своїй суті, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, та ч. 2 ст. 263 КК України, та яке по своїй суті, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є кримінальним правопорушенням.

За положеннями ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру, зокрема як застереження.

Суд зазначає, що застереження пролягає в осуді поведінки неповнолітнього судом, попередженні про неприпустимість порушення закону в подальшому з одночасним роз`ясненням наслідків повторного вчинення злочину, а також ухилення від застосування до особи інших примусових заходів виховного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_3 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК України.

При вирішенні питання щодо обрання виду примусового заходу суд приймає до уваги щире каяття ОСОБА_3 у вчиненому діянні, відсутність матеріальних та моральних претензій потерпілої сторони. Разом з тим, вивченням особи ОСОБА_3 встановлено, що він проживає з матір`ю, яка приймає активну участь у навчанні та вихованні сина. Крім того, з характеристики, виданої директором КЗ «Щітецька гімназія Вінницького районну Вінницької області», на момент вчинення кримінальних правопорушень, вбачається, що останній характеризується посередньо (уроки не пропускав, легко влився в учнівський колектив класу, знайшов друзів). Хлопець не конфліктний, поводить себе чемно та виховано.

Враховуючи характер та тяжкість вчинених суспільно-небезпечних діянь, особу ОСОБА_3 , його вік, обставини справи та дані, що характеризують останнього, який вчинив суспільно-небезпечні діяння вперше, позитивно характеризується за місцем навчання, щиро розкаявся у вчиненому, усвідомив протиправність своїх дій, на час дізнання проявив бездоганну поведінку, став на шлях виправлення, має хороші стосунки з матір`ю, яку вважає авторитетною для себе, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, що передбаченно п.1 ч. 2 ст.105 КК України, шляхом роз`яснення неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 22, ст. 97, ст. 105 КК України, ст. ст. 498, 500, 501 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 про застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, студента 1 курсу Миколаївського фахового коледжу транспортної інфраструктури Українського університету науки і технологій, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 примусові заходів виховного характеру у вигляді застереження.

Стягнути з законного представника ОСОБА_6 на користь держави витрати на експерта в сумі 1195,00 грн.

Речові докази: контактну неклинкову холодну зброю ударно-дробильної дії кастет знищити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1