ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 27.06.2024 року, в рамках кримінального провадження №0000043 від 04.10.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч.5 ст. 191, ч.5 ст. 27 ч.3 ст.28 ч.2 ст. 366 КК України.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимоги ст.ст. 276-278 КПК України, а тому у задоволенні скарги захисника було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 оскаржує його з мотивів порушення норм процесуального права. Зазначає, що рішення суду про відмову в задоволенні його скарги на повідомлення про підозру є необґрунтованим, а його мотиви не узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що слідчий суддя не з`ясував, що в даному випадку підозра, згідно першої сторінки, видана старшим слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Луцьку) Територіального управління ДБР розташованого в м. Львів ОСОБА_10 , однак вручена вона зовсім іншою особою, а саме старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією в м. Полтава) ТУ ДБР розташованого в м. Полтава Кузнецовим В. Проте, чинний КПК України не передбачає права видавати підозру видану одним слідчим іншим слідчим.

Звертає увагу і на те, що в повідомленні про підозру періодично вжиті фрази з яких вбачається, що слідство не володіє повною інформацією про, нібито, вчиненні злочини, а також суттєві обставини їх вчинення. Відтак, в рамках даного кримінального провадження не настали підстави визначені ст. 276 КПК України для вручення повідомлення про підозру. Більше того, на думку сторони захисту повідомлення про підозру в частині ОСОБА_7 взагалі не містить конкретних даних чи посилань на докази, які б підтверджували причетність його до подій описаних в ній. Сума, нібито, завданих збитків не виокремлена з загального обсягу виконаних робіт.

З огляду на вищевикладене просить скасувати ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.09.2024 року та постановити нове судове рішення про задоволення скарги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляцію з викладених в ній підстав, прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст.309 КПК України під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються главою 22, зокрема ч.ч.1-3 ст.276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч.1ст.277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

За змістом ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень . Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання . У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені вимоги закону слідчим суддею були дотримані в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів провадження, Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000043 від 04.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч.5 ст. 191, ч.5 ст. 27 ч.3 ст.28 ч.2 ст. 366 КК України.

Відповідно до постанови керівника ГСУ ДБР ОСОБА_11 від 27.06.2024 року про зміну групи слідчих, старший слідчий в ОВС Першого СВ (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_12 включений до складу групи слідчих, в рамках кримінального провадження №0000043 від 04.10.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.5 ст. 191, ч.5 ст. 27 ч.3 ст.28 ч.2 ст. 366 КК України.

27.06.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.5 ст. 27 ч.3 ст.28 ч.2 ст. 366 КК України.

Згідно матеріалів провадження №0000043 встановлено, що повідомлення про підозру складене та підписане старшим слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління ДБР розташованого в м. Львів ОСОБА_10 , погодженого прокурором ОСОБА_6 , а вручено старшим слідчим в ОВС Першого СВ (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованим у місті Полтаві ОСОБА_12 .

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, про недоведеність підстав для скасування повідомлення про підозру, в рамках кримінального провадження №0000043.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочинів, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінальних правопорушень, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, з урахуванням якої, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.5 ст. 191, ч.5 ст. 27 ч.3 ст.28 ч.2 ст. 366 КК України, апеляційний суд вбачає, що обґрунтованість підозри, в контексті її розуміння Європейським судом з прав людини, у зазначеному випадку, присутня.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Проаналізувавши доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , які викладені у його апеляційній скарзі в розрізі з матеріалами провадження, апеляційний суд повністю погоджується з висновком слідчого судді про те, що за своїм змістом повідомлена ОСОБА_7 27.06.2024 року підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення слідчими були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_7 може бути причетним до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів), ч.5 ст. 191, ч.5 ст. 27 ч.3 ст.28 ч.2 ст. 366 КК України.

Дослідивши матеріали провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив, в тому числі, процесуальних порушень вимог Глави 22 КПК України, якими визначено випадки, зміст, порядок повідомлення про підозру. Не виявлено таких обставин і при перевірці доводів апеляції захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційним судом, яким визначених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення наведено не було.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що повідомлення про підозру було складено та підписано різними слідчими, то вони є непереконливими, оскільки повідомлення про підозру складене та підписане старшим слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління ДБР розташованого в м. Львів ОСОБА_10 .

Згідно із ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст.ст. 276-278 КПК України, та відмовив в задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах захисника, апеляційний суд не вбачає.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що обвинувальний акт зокрема щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.5 ст. 27 ч.3 ст.28 ч.2 ст. 366 КК України надійшов до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 вересня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 27.06.2024 року, в рамках кримінального провадження №0000043 від 04.10.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч.5 ст. 191, ч.5 ст. 27 ч.3 ст.28 ч.2 ст. 366 КК України- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді