Справа № 752/9173/24
Провадження №: 1-кп/752/1773/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2024 рокум. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000853 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_3 », має вищу освіту, неодружений, не має на утриманні малолітніх дітей та непрацездатних осіб, раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

встановив:

відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 із 5 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває. ОСОБА_3 достовірно знаючи про введення та дію на території України воєнного стану, 24.03.2024 року приблизно о 04 год. 50 хв., перебуваючи в приміщенні квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 , помітив майно, яке належить потерпілій ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_3 , 24.03.2024 року приблизно о 04 год. 50 хв. умисно, таємно протиправно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу дістав з полиці гардеробу грошові кошти у розмірі 2000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 24.03.2024 року становить 77840 грн. 00 коп., грошові кошти у розмірі 75 євро, що згідно курсу НБУ станом на 24.03.2024 року становить 3184 грн. 50 коп. та грошові кошти у розмірі 271900 гривень, з іншої полиці гардеробу дістав кросівки чорного кольору марки «Puma Velophasis Technish», артикул 39093205, 40-го розміру, вартістю 3841 грн. 09 коп., з ящику стелажа, що знаходився в спальній кімнаті дістав «Навушники повнорозмірні бездротові Sony WH-1000XM5 Silv», вартістю 13998 грн. 00 коп., з полиці у ванній кімнаті дістав фен марки «Dyson», модель «Airwrap HS01», s/n НОМЕР_2 , вартістю 10441 грн. 00 коп., зі столу кухонного приміщення дістав 2 колонки марки «JBL» чорного кольору, одна з яких колонка марки «JBL», модель «CHARGE3», вартістю 2075 грн. 00 коп., інша колонка марки «JBL» модель «FLIP3SE», вартістю 1260 грн. 00 коп., та склав вказані грошові кошти та речі до окремих сумок, які мав при собі в приміщенні квартири.

В подальшому ОСОБА_3 з вказаними сумками з речами та грошовими коштами вийшов з приміщення квартири та за межі будинку, після чого зник з місця скоєння злочину та розпорядився викраденими грошовими коштами і майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 384539 грн. 59 коп.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене у великих розмірах в умовах воєнного стану.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Показав, що з потерпілою будував ОСОБА_10 стосунки та вони жили разом як сім"я у потерпілої в квартирі. Вказав, що потім потерпіла почала систематично вживати алкоголь і він вирішив їй зробити неприємно: спочатку забрати її речі, а потім їх повернути. В той день 24.03.2024 року потерпіла була п"яна та поїхала гуляти, а він не хотів це терпіти та повідомив їй, що збере речі і поїде, але потеріпла приїхала додому забрала собаку і знову пішла відпочивати з подругою. Вказав, що забрав свої речі, а також жіночу сумку з грошима, фен, кросівки, колонки, навушники, тобто речі потерпілої, перераховані прокурором в акті, вид, вартість та кількість яких обвинувачений не оспорює та поїхав з ними до себе додому. Вказав, що в обід зідзвонився з потерпілою та хотів повернути їй речі і гроші, однак вона не захотіла. Зазначив, що сам подзвонив в поліцію і повідомив, що хоче все повернути, оскільки потеріпіла подала на нього заяву. Вказав, що ще до суду хотів, щоб цей конфлікт був врегульований: він дзвонив до потерпілої, його мати дзвонила також до неї, але потерпіла не захотіла все мирно вирішити. Зазначив, що ця ситуація стала уроком для нього. Визнає, що був не правий, оскільки був на емоціях та хотів зробити "неприємно" потерпілій, щиро кається у вчиненому. Обвинувачений вказав, що речі потерпілої віддав поліції, а гроші приніс одразу з собою до поліції, коли його викликали. Також подав відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 480000,00 грн. та матеріальної шкоди в розмірі 20200грн. Визнає моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. із врахуванням практики судів.

Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що дійсно проживала разом з обвинуваченим на той час приблизно два місяці. 23.03.2024 року приблизно о 23 год. обвинувачений ображав її по телефону, вона з подругою прийшла додому та хотіла забрати собаку і піти ночувати до подруги, між ними знову виник конфлікт, вона викликала поліцію та швидку допомогу, заяв не писала, чи складали на нього протокол не знаю, була у важкому емоційному стані, сказала йому на ранок піти з її квартири. Після цього пішла спати до подруги. Зранку обвинувачений написав їй, що залишив ключі. Коли прийшла додому, то помітила спершу відсутність грошей, а потім і інших речей. Дзвонила обвинуваченому, однак він не брав слухавку, тому вона викликала поліцію. Приблизно о 19 год. обвинувачений зателефонував їй і повідомив, що нічого не брав. Ніхто з нею на зв"язок не виходив. Вказала, що дзвонила його мати та просила забрати заяву з поліції. Від обвинуваченого вперше почула вибачення на першому судовому засіданні. Її речі були у обвинуваченого вдома, а гроші при ньому під час його затримання. Показала, що викрадені речі їй було повернуто під розписку. Просила задовольнити цивільний позов в повному обсязі та наполягала на призначенні реального покарання, оскільки вважає, що обвинувачений не розкаявся щиро.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, зокрема, і конфлікт, що виник між обвинуваченим і потерпілою, які на момент вчинення злочину спільно проживали, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, оскільки майно було повернуто потерпілій в повному обсязі, кошти знаходяться на зберіганні в камері схову як речві докази, дані про особу обвинуваченого, зокрема, його молодий вік, те, що він постійно працює та має офіційні джерела доходів (нині працює тренером та має ФОП, з 04.02.2009 року по 30.01.2016 року працював в ТОВ ФК "Динамо" "Київ" спортсменом-професіоналом з футболу), характеризується виключно позитивно, раніше не судимий, даних про притягнення до адміністративної відповідальності немає, має постійне місце проживання та реєстрації в м. Києві, за яким також характеризується позитивно, має міцні соціальні зв"язки, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому, активне сприяння в розкритті злочину та добровільне відшкодування завданих збитків і відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема, його молодий вік, те, що він працює, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, те що він має постійне місце реєстрації та проживання, відношення обвинуваченого до вчиненого, позицію сторони обвинувачення в судових дебатах щодо можливості застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, три обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. На переконання суду доводи потерпілої та її представника про відсутність у ОСОБА_3 обставин, що пом"якшують покарання є безпідставними. Щире каяття останнього проявилось у визнанні вини, вибаченні перед потерпілою, осуді своїх дій, усвідомленні протиправності такої поведінки та недопущенні її в майбутньому, з"явленні до поліції та добровільній передачі всього викраденого майна. Активне сприяння в розкритті злочину в діях ОСОБА_3 полягає в з"явленні до поліції, сприянні встановленню істини у справі шляхом надання визнавальних показань як під час досудового розслідування, та і в суді, наданні інформації та видачі викраденого, а також у своєчасній явці до суду. Крім того, суд визнав обставиною, що пом"якшує покарання обвинуваченого, добровільне відшкодування збитків, оскільки обвинувачений, маючи можливість розпорядить майном та грошима потерпілої, таких дій не вчинив та все повернув в повному обсязі.

Тяжкість вчиненого злочину та позиція потерпілої і її представника, враховуючи вказані вище обставини справи, дані про особу обвинуваченого та наявність обставин, що пом"якшують покарання, не перешкоджають суду застосувати до ОСОБА_3 вимоги ст. 75 КК України, оскільки покарання має не меті не лише кару, а і виправлення засуджених осіб.

На думку суду, призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових проступків та злочинів.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500000,00 грн. та матеріальної шкоди у розмірі 20200,00 грн. слід задовольнити частково.

Як вказано в цивільному позові, потерпіла просить стянути матеріальну шкоду в розмірі 20200,00 грн., разом з цим в судовому засіданні представник потерпілої вказав, що такі витрати не є матеріальної шкодою, а є витратами на професійну правову допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з думкою сторони захисту, що витрати в розмірі 20200,00 грн. дійсно не є матеріальною шкодою, і враховуючи позицію представника потерілого в судовому засіданні, який просив стягнути 20200,00 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу, вважає за необхідне стягнути такі витрати у вищевказаному розмірі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини восьмої ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі і на підтвердження цих обставин суду було надані договір про надання правової допомоги, доручення до договору про надання правничої допомоги та квитанцію про сплату послуг у розмірі 20200,00 грн., а тому суд вважає, що зазначені витрати підтверджені, доведені та підлягають стягненню з обвинуваченого.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування, враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з цим, як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України», в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

Оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, аніж достатній для розумного задоволення потреб особи, якій кримінальним правопорушенням завдано таку шкоду, при визначенні розміру відповідного відшкодування суд, керується принципами рівності, поміркованості, розумності і справедливості, приймає до уваги обставини вчинення злочину, ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому ним злочині, характер та обсяг душевних страждань потерпілої ОСОБА_7 , і приходить до висновку про те, що розмір моральної шкоди, завданої обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_9 становить 20000,00 грн., тому її позовні вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково і стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду у зазначеному вище розмірі.

Питання щодо речових доказів та процесуальних витрат вирішити відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

Згідно вимог ст.ст. 174, 374 КПК України слід скасувати накладений арешт ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.04.2024 року на майно, оскільки на вказане майно арешт накладався як на речовий доказ.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні:

грошові купюри номіналом 100 доларів США, у загальній сумі 2000 доларів США , на яких зазначено наступні банківські серійні номери, а саме: РН68786336В, LF34151623H, LF90739602К, МВ22815657М, РН68786335В, НВ4460004А, LB91024216C, РВ09224197L, MF49692529E, ДИ98784811V, РН68786334В, KF27914300B, LA06725822C, LD37425389C, PF88086141B, PB68879584L, PF17660797H, MB22705590S, ВИ31316236D, PL36544991C, грошові купюри номіналом 50,10,5 євро, у загальній сумі 75 євро, грошові купюри номіналом 50 гривень, у загальній сумі 100 грн., грошові купюри номіналом 500 гривень, у загальній сумі 2000 грн., грошові купюри номіналом 100 гривень, у загальній сумі 10200 грн., грошові купюри номіналом 200 грн., у загальній сумі 17600 грн., грошові купюри номіналом 1000 гривень, у загальній сумі 242000 грн., які поміщено до спеціального пакету №PSP3218619, які зберігаються в індивідуальному сейфі Солом`янського відділення АБ «Укргазбанк» за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1 - повернути потерпілій ОСОБА_9 за належністю;

компакт диск з аудіозаписом розмови між ОСОБА_12 та ОСОБА_3 , компакт диск з записами камер відеоспостереження підїзду № 3 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , що містяться в матеріалах кримінального провадження № 0000853, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000853 протягом усього часу їх зберігання;

кросівки чорного кольору марки «Puma», навушники марки «Sony», колесо для фізичних навантажень, 2 колонки марки «JBL», фен марки «DYSON», зубну щітку марки «ORAL-B», 7 косметичних засобів, футляр для рідини, зарядний блок для живлення білого кольору марки «Apple», які були передані під розписку потерпілій ОСОБА_9 - залишити останній за належністю;

мобільний телефон марки «Iphone», який переданий на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_3 - залишити ОСОБА_3 за належністю.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_3 задовольнити частково у частині витрат на правову допомогу та моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код: РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (двадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок на відшкодування витрат на правову допомогу та 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні інших позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди ОСОБА_7 до ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 350,00 грн. на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.04.2024 року на майно ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження № 0000853, скасувати.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1