ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/270/24 Справа № 711/5595/24 Категорія: ст. 303 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

скаржника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 12 липня 2024 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 щодо відновлення кримінального провадження №0002560 від 31.07.2015 в порядку ч. 3 ст. 110 КПК України,

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси звернувся ОСОБА_6 , зі скаргою на бездіяльність керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 щодо відновлення кримінального провадження №0002560 від 31.07.2015, в порядку ч.3 ст.110 КПК України.

В поданій скарзі ОСОБА_6 просив: 1.«Перш за все врахувати, що керівник ОСОБА_8 проявляє особливе відношення до інваліда 2 групи від трудового каліцтва, так як діє не як прокурор, а захисник підлеглого ОСОБА_9 і не надає жодного доказу прокуратури законності його дій?!»

2. «Признати протиправною інформацію Черкаської окружної прокуратури від 21.06.2024р. за №54/-3663/вих.24 та від 24.06.2024 за №54/1-4553-13, що написана зовсім без вивчення матеріалів кримінального провадження №0002560, Журнал особистого прийому начальником дізнання ОСОБА_10 , його повідомлень, відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, які є ключовими у встановленні істини і складу злочину як прокурора ОСОБА_11 , так і його керівника ОСОБА_8 »

3. «Зобов`язати Черкаську окружну прокуратуру внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлення та докази факта відсутність на сьогодні його особової справи №25, яка нібито наявна згідно «дурні» та «брехні», викладеної Замотайлом А. 21.06.24р. за №54/1-3663/вих.24 та від 24.06.2024 за №54/1-4553-13».

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 щодо відновлення кримінального провадження №0002560 від 31.07.2015 в порядку ч. 3 ст. 110 КПК України.

На вказану ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив: «визнати ухвалу від 12.07.2024 суперечливою, нелогічною із-за недоведеності обставин, які суддя вважає встановленими, а її направленість на збереження бруду на інваліда шляхом порушення застосування норм матеріального права, так як ні прокурор ні суддя не спростовують відсутність справи № 25, а тому скасувати з направленням скарги на подальший розгляд.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 вказує, що суддя в ухвалі підмінив його слово «Признати» на своє «Визнати», чим перекрутив змісти прохальної частини його скарги, вважає дії слідчого судді незаконними, а взагалі скаржник просив у скарзі зобов`язати Черкаську окружну прокуратуру внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлення та докази факту відсутності на сьогодні його особової справи №25.

Заслухавши доводи заявника ОСОБА_6 , дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, думку скаржника ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно дотримуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а саме:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , слідчий суддя вказав, що визнання протиправною інформації Черкаської окружної прокуратури, викладеної у відповідях керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 , відповідно до положень ст. 303 КПК України, не належить до рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Апеляційний суд зазначає, що, виходячи з доводів самої скарги, слідчий суддя, правильно відмовив у відкритті провадженні по скарзі ОСОБА_6 .

Так, зі змісту самої скарги, встановлено, що ОСОБА_6 не погоджується зі змістом інформації в листах №54/1-3663/вих.24 та від 24.06.2024 за №54/1-4553-13, які йому було направлено Черкаською окружною прокуратурою. Сама ж скарга стосується бездіяльності керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_12 щодо відновлення кримінального провадження №0002560 від 31.07.2015. Разом з тим, у кримінально-процесуальному кодексі відсутнє таке правове визначення як «відновлення кримінального провадження» на досудовому розслідуванні, після його закриття. Тому бездіяльність про яку зазначає ОСОБА_6 в своїй скарзі, не входить до переліку рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть оскаржуватися до слідчого судді.

Щодо само змісту скарги та апеляційної скарги ОСОБА_6 апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Вимоги до змісту апеляційної скарги встановлені статтею 396 КПК. Зокрема, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Втім не допускається зловживання процесуальним правом, тобто особа не може використовувати процесуальне право не за його призначенням (з іншою метою ніж передбачено КПК) - в цьому випадку не допускається подання апеляційної скарги з іншою метою ніж наведення доводів своїх вимог до апеляційної інстанції для подальшого їх вирішення апеляційним судом, а також наведення доводів щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді для подальшої їх перевірки апеляційним судом. Обґрунтування процесуальних вимог до суду апеляційної інстанції у виді образливих висловлювань щодо суддів та прийнятих ними рішень є проявом неповаги до суду як установи та свідчить про зловживання правом.

Неприпустимість використання учасниками процесу таких висловлювань як усно під час розгляду справи, так і у процесуальних документах слідує з загальної засади кримінального провадження - повага до людської гідності, якій має відповідати зміст та форма кримінального провадження (пункт 4 частини 1 статті 7 КПК). Відповідно до цієї засади під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи (частина 1 статті 11 КПК). Так само згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Крім цього, неповага до суду чи суддів забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом (стаття 129 Конституції України, частина 3 статті 6, стаття 50 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», частина 4 статті 330 КПК).

КПК не містить визначення поняття «зловживання процесуальним правом», законодавець використовує його в контексті реалізації права на відвід та вступну промову у частині 4 статті 81 та абзаці 5 частини 1 статті 349 КПК відповідно.

Верховний Суд зазначив, що хоча у КПК не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (ухвала Касаційного кримінального суду Верховного суду (далі - ККС ВС) від 30.05.2018 у справі № 676/7346/15-к). Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (постанова ККС ВС від 09.04.2019 у справі № 306/1602/16-к). При цьому Верховний Суд неодноразово констатував зловживання учасниками кримінального провадження процесуальними правами, зокрема, на участь в апеляційному розгляді, на отримання судових рішень, на залучення перекладача (постанови ККС ВС від 24.09.2019 у справі № 755/10138/16-к та від 19.02.2019 у справі № 236/1798/16-к, ухвала ККС ВС від 30.05.2018 у справі № 676/7346/15-к).

Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до їх честі та гідності з боку осіб, які такі дії вчиняють. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами (постанова ККС ВС від 24.03.2021 у справі № 937/1059/20). Аналогічний висновок міститься в постановах ККС ВС від 24.03.2021 у справі № 937/1056/20, від 29.07.2021 у справі № 264/6844/20, ухвалах ККС ВС від 26.10.2020 у справі № 442/2432/20, від 30.06.2021 у справі № 234/2435/21, від 07.02.2022 у справі № 266/59/22, від 07.02.2022 у справі № 266/108/22.

Так, і в скарзі, і в апеляційній скарзі ОСОБА_6 містяться висловлювання, які є неприйнятними, виражають неповагу до слідчого судді, прокурорів, до апеляційного суду, адже такі фрази як «відповідь була більш ніж підла…», «щурячої втечі Грушовенко», «суддя виставив мене за дурачка…», «суддя нагло і цинічно…» свідчать про очевидну неповагу до органу досудового розслідування, прокуратури, суду, а тому апеляційний суд зауважує, що вказане суперечить основним засадам і завданням судочинства та може бути визнано судом як зловживання процесуальними правами.

За викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2024 року має бути залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2024 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: