УХВАЛА

іменем України

23.09.2024

Справа № 331/5779/24

Провадження № 1-кс/331/1947/2024

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Відділу поліції №2 Запорізького районного УП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №0002371 від «13» серпня 2024 року, за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді надійшло клопотання про арешт майна у якому зазначено, що 12.08.2024 до Солом`янського УП ГУНП в Запорізькій області надійшла ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м.Київ щодо зобов`язання уповноважених осіб Солом`янського РУП ГУНП в м.Київ внести до єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою представника ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» відомості щодо незаконного заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем Renault, модель Sandero, днз НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , належним ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ», переданим в користування ПП «Будівельна компанія «Моноліт - груп».

Відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2024 за №0002371.

22.08.2024 прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Київа винесено постанову про визначення територіальної підслідності, якою проведення подальшого досудового розслідування кримінального провадження №0002371 доручено слідчому відділенню відділу поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що легковий автомобіль Renault, модель Sandero, днз НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 згідно договору № 590733 купівлі - продажу автомобіля 30.11.2020 був придбаний ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» у ТОВ «СОЛЛІ ПЛЮС» з метою лізингу ПП «Будівельна компанія «МОНОЛІТ - ГРУП», яка зареєстрована за адресою: м.Запоріжжя, вул.Жуковського, буд.82, кв.18. Після чого, того ж дня, 30.11.2020 між ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» та ПП «Будівельна компанія «МОНОЛІТ - ГРУП» було укладено договір фінансового лізингу №201130-1/ФЛ-Ю-А щодо лізингу автомобіля Renault, модель Sandero, днз НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , складено графік платежів строком на 24 місяці, та 07.12.2020 складено акт прийому - передачі від ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» до ПП «Будівельна компанія «МОНОЛІТ- ГРУП».

Допитаний в рамках даного кримінального провадження представник ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» ОСОБА_5 пояснив, що договір фінансового лізингу з ПП «Будівельна компанія «МОНОЛІТ - ГРУП» укладався строком на 24 місяці, та передбачав дострокове погашення не раніше ніж через 13 місяців. Проте починаючи з 27.12.2021 лізингоодержувач перестав сплачувати чергові лізингові платежі відповідно до графіку, внаслідок чого в період з 27.12.2021 по 03.05.2022 допусти заборгованість у розмірі 66188,91 гривень. З причин того, що заборгованість залишилася непогашеною, договір фінансового лізингу між ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» та ПП «Будівельна компанія «МОНОЛІТ- ГРУП» було припинено. Відповідно до цього до ПП «Будівельна компанія «МОНОЛІТ- ГРУП» була направлено вимога повернути транспортний засіб законному власнику, а тобто ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ». Також ОСОБА_5 пояснив, що директор ПП «Будівельна компанія «МОНОЛІТ- ГРУП» з початком війни виїхав за межі України, а автомобіль передав стороннім особам розпорядившись таким чином ним на власний розсуд. Також ОСОБА_5 пояснив, що законність розірвання лізингу підтверджено постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.06.2023, справа №908/1185/22 щодо стягнення з ПП «Будівельна компанія «МОНОЛІТ- ГРУП» простроченої заборгованості за лізинговими платежами в сумі 66188,91 грн та інших платежів, в тому числі штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна, на загальну суму 85393,58 грн.

17.09.2024 біля будинку АДРЕСА_1 , автомобіль Renault, модель Sandero, днз НОМЕР_1 було виявлено та в ході огляду місця події разом із ключем та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 вилучено слідчим.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що з 2017 по травень 2022 року працював на ПП «Будівельна компанія «МОНОГЛІТ - ГРУП» на посаді головного інженера. Вищевказаний автомобіль Renault, модель Sandero, днз НОМЕР_1 дійсно було взято в лізинг ПП «Будівельна компанія «МОНОЛІТ- ГРУП» у ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» для його використання як службового авто. Далі, зі слів ОСОБА_6 , саме він користувався ним у робочих справах. У подальшому, із виникненням фінансових труднощів у ПП «Будівельна компанія «МОНОЛІТ- ГРУП» директор, ОСОБА_7 , запропонував йому придбати вищевказаний автомобіль по закінченню строку лізингу шляхом відрахування відповідної суми з його заробітної плати відповідно графіку платежів за автомобіль, на що ОСОБА_6 погодився. Також ОСОБА_6 пояснив, сам він ніяких платежів не робив, оскільки договір було укладено між двома юридичними особами, та їх було повинно робити ПП «Будівельна компанія «МОНОЛІТ- ГРУП», відраховуючи грошові кошти з його заробітної плати. Також пояснив, що в травні 2022 року директор ПП «Будівельна компанія «МОНОЛІТ- ГРУП» ОСОБА_7 виїхав за кордон, а підприємство, можливо, продав. У приватній розмові по телефону, зі слів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 завірив, що він може користуватися автомобілем, оскільки щодо його лізингу триває судовий розгляд, який, начебто, відкладено до кінця війни, після завершення якої буде вирішено долю автомобіля. Також ОСОБА_6 пояснив, що ніяких договорів щодо відрахування ним коштів за автомобіль та передання його йому в користування не було. Всі домовленості з ОСОБА_7 були укладені між ними усно.

На теперішній час з метою проведення подальшого досудового розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені речі - автомобіль Renault, модель Sandero, днз НОМЕР_1 було виявлено та в ході огляду місця події разом із ключем та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий до судового засідання не з`явився, долучив до матеріалів справи заяву, в якій підтримав клопотання , прохав суд задовольнити його у повному обсязі.

Представник власника майна ТОВ « Бест Лізинг» до судового засідання не з`явився, долучив до матеріалів справи заяву, в якій підтримав клопотання , прохав суд задовольнити його у повному обсязі та визначити місце зберігання транспортного засобу , а саме -передати потерпілому ТОВ « Бест Лізинг» на відповідальне зберігання.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних обставин.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 додаткового (першого)протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено,що кожна фізична,або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше,як в інтересах суспільства і на умовах,передбачених законом,або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Слідчим суддею встановлено, що 12.08.2024 до Солом`янського УП ГУНП в Запорізькій області надійшла ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м.Київ щодо зобов`язання уповноважених осіб Солом`янського РУП ГУНП в м.Київ внести до єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою представника ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» відомості щодо незаконного заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем Renault, модель Sandero, днз НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , належним ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ», переданим в користування ПП «Будівельна компанія «Моноліт - груп».

Відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2024 за №0002371.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що легковий автомобіль Renault, модель Sandero, днз НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 згідно договору № 590733 купівлі - продажу автомобіля 30.11.2020 був придбаний ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» у ТОВ «СОЛЛІ ПЛЮС» з метою лізингу ПП «Будівельна компанія «МОНОЛІТ - ГРУП», яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого, того ж дня, 30.11.2020 між ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» та ПП «Будівельна компанія «МОНОЛІТ - ГРУП» було укладено договір фінансового лізингу №201130-1/ФЛ-Ю-А щодо лізингу автомобіля Renault, модель Sandero, днз НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , складено графік платежів строком на 24 місяці, та 07.12.2020 складено акт прийому - передачі від ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» до ПП «Будівельна компанія «МОНОЛІТ- ГРУП».

17.09.2024 біля будинку АДРЕСА_1 , автомобіль Renault, модель Sandero, днз НОМЕР_1 було виявлено та в ході огляду місця події разом із ключем та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 вилучено слідчим.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого,прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Метою накладення арешту слідчий вважає забезпечення збереження речових доказів.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України та належним чином обґрунтоване. Доведена необхідність такого арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Крім того, слідча суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції №2 Запорізького районного УП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №0002371 від «13» серпня 2024 року, за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення огляду місця події біля будинку №32 по пр.Моторобудівників в м.Запоріжжя 17.09.2024, а саме:

- автомобіль Renault, модель Sandero, днз НОМЕР_1 , ключ від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та передати на відповідальне зберігання ТОВ « Бест Лізинг» забезпечуючи його задовільний стан.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1