Справа № 226/1970/23
Провадження № 1-в/932/183/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у м.Дніпрі подання Відділу №17 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про приведення у відповідність згідно з діючим законодавством щодо засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника відділу № 17 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, в якому просить вирішити питання про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_4 у зв`язку з набранням чинності 09.08.2024 Закону України від 18.07.2024 №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яким спричинив потерпілій особі матеріальну шкоду на суму 1 800 грн сума якого не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2023 році (2 684 грн), що на момент розгляду подання є «дрібним викраденням», а відтак засуджений підпадає під дію Закону України №3886-ІХ, яким фактично скасовано його кримінальну відповідальність.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 29.08.2024 змінено територіальну підсудність судових справ Димитровського міського суду Донецької області шляхом їх передачі до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська з 02.09.2024.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Представник органу пробації у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд подання за її відсутності, просила задовольнити подання.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подання пробації та просив його задовольнити.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що вироком Димитровського міського суду Донецької області від 13 лютого 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Вищезазначений вирок набрав законної сили 15 березня 2024 року.

Як вбачається з вироку Димитровського міського суду Донецької області від 13 лютого 2024 року, події кримінального правопорушення мали місце 07 жовтня 2023 року, вартість викраденого майна становить 1 800 грн.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділуIV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2 684,00 грн.

Отже, відповідно достатті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09 серпня 2024 року), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення, тобто станом на 2023 рік, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, щодорівнює 2 684,00 грн.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповіднідіяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але маютьсудимість.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимально їмежі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу, що визначено положеннями статті 74 КК України.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохороннихорганів» від 18 липня 2024 року №3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частинірозмежуваннявідповідальності за дрібневикрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 13.02.2024 року завдав матеріальну шкоду потерпілій особі на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд дійшов висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

За таких обставин, суд вважає подання начальника відділу № 17 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївський, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про приведення у відповідність до діючого законодавства вироку Димитровського міського суду Донецької області щодо засудженого ОСОБА_4 таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-IХ від 18.07.2024 року, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника відділу № 17 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонський областях ОСОБА_5 про приведення у відповідність до діючого законодавства вироку Димитровського міського суду Донецької області від 13 лютого 2024 року щодо ОСОБА_4 - задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який засуджений за діяння, караність якого законом усунена, від покарання, призначеного вироком Димитровського міського суду Донецької області від 13 лютого 2024 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали буде складено та проголошено 17 жовтня 2024 року о 08 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1