Провадження № 11-кп/824/3037/2024 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

1 жовтня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора відділу Київської міської прокуратури С. Жовтого та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 18 січня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0000792 обвинуваченого:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився в м. Бровари Київської області, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Застосовано ст. 75 КК України та звільнено ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Зобов`язано ОСОБА_9 згідно ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, речових доказів та арешту майна у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 , за наступних обставин.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_3, приблизно о 10 год. 20 хв., ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Nissan Vanetta», р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи у житловій зоні біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 , розпочав рух заднім ходом у напрямку під`їзду № 6 зазначеного будинку.

В цей час, по проїзній частині житлової зони вказаного будинку, зі сторони під`їзду №6, в зустрічному напрямку вказаному автомобілю, рухався пішохід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи безперечну перевагу у русі перед транспортними засобами.

Під час руху ОСОБА_9 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 (б), 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України:

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- підпункт «б» п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 10.9: під час руху транспортного засобу заднім ходом вдій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_9 виявились у тому, що він, перебуваючи у дворовій території, де рух пішоходів дозволено як по тротуарам так і по проїзній частині, будучи обізнаним, що у житловій зоні пішоходи мають перевагу перед транспортними засобами, усвідомлюючи, що перебуває в умовах обмеженої оглядовості дорожньої обстановки з робочого місця водія, яка обумовлена рухом заднім ходом, достеменно знаючи, що на таких ділянках дороги найбільш вірогідна поява пішоходів та в будь-який момент дорожня обстановка може змінитися, не переконавшись, що початок руху буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам, розпочав рух заднім ходом, в процесі якого, маючи об`єктивну змогу завчасно виявити пішохода ОСОБА_10 (який рухався в темпі кроку по проїзній частині, назустріч транспортному засобу) та обрати безпечні прийоми керування, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку та її зміни, загрожуючи життю та здоров`ю громадян, поблизу під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 , здійснив наїзд на вищевказаного пішохода ОСОБА_10 , спричинивши тілесні ушкодження, з якими його було госпіталізовано до Державної установи «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМН України», де ІНФОРМАЦІЯ_3 від отриманих травм останній помер.

Так, при дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: садно та забiйнi рани на волосистій частині потиличній ділянці зліва з ознаками їх хірургічного ушивання; синець на обличчі в правій параорбітальній ділянці; крововиливи в м`які тканини голови відповідно ушкодженням; перелом кісток склепіння та основи черепу з центром на лівій тім`яній кістці; нерівномірно виражені обмежено-дифузні субарахноїдальні крововиливи на випуклих та базальних поверхнях обох півкуль великого мозку, по заднім поверхням обох півкуль мозочку; вогнища забоїв речовини головного мозку на випуклій поверхнi правоi тім`яної частки на базальних поверхнях обох скроневих часток, на межі та базальної поверхонь правоi лобної частки, на базальній поверхні обох лобних часток; лівобічний гемоторакс; переломи ребер з обох боків по анатомічним лініям, деякі з них злiва з ушкодженням пристінковоi плеври; садна на заднiх поверхнях обох лiктiв; синець на передній поверхнi лiвої гомілки, садно в проекції зовнішньої кісточки лівої ноги.

Виявлені ушкодження, як такі, що мають ознаки небезпеки для життя, відносяться до тяжких тiлесних ушкоджень та знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .

Вказані тілесні ушкодження виникли за 2-4 години до настання смерті, від дії тупих предметів, по механізму удару, тертя виникли при автомобільній травмі - зіткнення рухаючогося автомобіля з пішоходом. Під час первинного контакту ОСОБА_10 знаходився в вертикальному чи близькому до нього положенні, ймовірно в динаміці, був повернутий передньою поверхнею тіла до травмуючих частин автомобілю.

Смерть ОСОБА_10 , настала від поєднаної травми голови, грудей з переломами кісток черепа, ребер, з ушкодженнями головного мозку, з розвитком набряку-набухання головного мозку, шоку.

Порушення вимог пунктів 1.3,1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_9 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Святошинського районного суду міста Києва від 18.01.2024 року щодо ОСОБА_9 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що місцевий суд, ухвалюючи рішення про застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, залишив без уваги характер допущеного винним порушення Правил дорожнього руху України, які потягли за собою смерть потерпілого.

Звертає увагу на те, що судом не взято до уваги відсутність пом`якшуючих обставин, невизнання обвинуваченим вини.

Вважає, що жодних підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Захисник в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати. Обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_9 виправдати з підстав не доведення його вини.

Вказує, що будь-яких письмових або речових доказів, висновків експертиз, які б викривали обвинуваченого ОСОБА_9 під час керування автомобілем у вчиненні даного кримінального правопорушення сторона обвинувачення надати до суду не змогла.

Посилається на те, що за результатами численних експертиз не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між рухом автомобіля марки «Nissan Vanetta», д.р.н. НОМЕР_2 та травмуваннями, отриманими ОСОБА_10 .

Зокрема, жоден з висновків експертиз не пов`язує отримання численних травм померлим внаслідок можливого наїзду автомобілем. А саме, експертизи зафіксували та описали лише травми померлого, яких від автомобіля обвинуваченого не могло бути.

Крім того, в матеріалах досудового розслідування відсутні будь-які докази наявності біологічних слідів ОСОБА_10 на кузові і на ходовій частині автомобіля «Nissan Vanetta» д.р.н. НОМЕР_1 .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, думки обвинуваченого та захисників, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданої апеляційної скарги.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, адже зібраними в ході досудового розслідування належними та допустимими доказами повністю підтверджено вину останнього.

Так, судом встановлено, що винуватість ОСОБА_9 підтверджується наступними доказами:

- рапортом інспектора ОСОБА_11 від 02.09.2021р, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_3 о 18-36 надійшло повідомлення зі служби 102 у якому лікар бригади НОМЕР_3 сповістив про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 о 10-20 год. потерпілого ОСОБА_10 ,1942 року народження, по АДРЕСА_2 збило невідоме авто, потерпілого було госпіталізовано, та о 14-15 год. у відділенні реанімації останній помер. Також на місці ДТП знаходився гр. ОСОБА_9 , який повідоми, що після руху заднім ходом по прибудинковій території на транспортному засобі «Nissan Vanetta», р.н. НОМЕР_1 , виявив потерпілого, після чого, вважаючи, що останній просто впав, викликав швидку, перепаркував свій транспортний засіб та відправився за місцем роботи, де і був виявлений працівниками поліції (а.с.77);

- протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 02.09.2021р. з додатками до нього (схема місця ДТП та фототаблиця до протоколу огляду місця ДТП), згідно яких, зокрема, на транспортному засобі «Nissan Vanetta», р.н. НОМЕР_1 , виявлені пошкодження задньої частини автомобіля (а.с.98-92);

- актом огляду та направленням транспортного засобу на майданчик тимчасового утримання транспорту від 03.09.2021 (а.с.84);

- протоколом огляду трупа від ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно якого голова трупа ОСОБА_10 забинтована, на скроневій зоні ззаду зліва тампонада зі слідами бурого кольору, на лівому оці нижче брови шкіра темнобурого кольору з опухлістю, кірм цього на тілі виявлені садна ліктьової ділянки та в ділянці гомілково стопного суглобу, забійна рана тім`яної ділянки (а.с.93-95);

- протоколом огляду місця події від ІНФОРМАЦІЯ_3, об`єктом якого являється подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де біля підїзду № 1на неохороняємій стоянці виявлено автомобіль «Nissan Vanetta», р.н. НОМЕР_1 , білого кольору, при огляді якого виявлено,що на задній частині автомобіля з лівої сторони, а саме під номерним знаком, наявне пошкодження лакофарбованого покриття (а.с.96-98);

- протоколом огляду місця події від ІНФОРМАЦІЯ_3, об`єктом якого являється ділянка місцевості біля будинку АДРЕСА_2 , де з асфальтового покриття дороги вилучено змив речовини бурого кольору (а.с.99-102);

- протоколом огляду речей від 09.09.2021, предметом якого є одяг та взуття загиблого ОСОБА_10 , які були надані потерпілою ОСОБА_12 та отриманні останньою в лікарні «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМН України», за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: куртка темно синього кольору з голубими вставками на зовнішніх внутрішніх швах та написом у верхній передній частині «GREENLAND», брюки сірого кольору з шкіряним ременем, черевики чоловічі з лівої та правої ноги з кантом білого кольору на підошві. Оглядом встановлено, що на задній частині (сторна спини) куртки темно синього кольору виявлені нашарування бруду з розривами тканини приблизно по середині, а також плями бурого кольору приблизно на рівні лівої лопатки (а.с.105-110);

- висновком судового експерта Київського НДКЦ ОСОБА_13 від 27.09.2021 № СЕ-19/111-21/42542-ІТ, згідно якого на момент огляду автомобіля «Nissan Vanetta», р.н. НОМЕР_1 , гальмівна система, система рульового керування та ходова частина знаходяться в працездатному стані ( а.с.117-121);

- висновком судово - медичного експерта Київського міського клінічного бюро судово -медичної експертизи ОСОБА_14 від 17.12.2021р. № 12-153-3997-2021, згідно якого при експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: садно та забiйнi рани на волосистій частині потиличній ділянці зліва з ознаками їх хірургічного ушивання; синець на обличчі в правій параорбітальній ділянці; крововиливи в м`які тканини голови відповідно ушкодженням; перелом кісток склепіння та основи черепу з центром на лівій тім`яній кістці; нерівномірно виражені обмежено-дифузні субарахноїдальні крововиливи на випуклих та базальних поверхнях обох півкуль великого мозку, по заднім поверхням обох півкуль мозочку; вогнища забоїв речовини головного мозку на випуклій поверхнi правоi тім`яної частки на базальних поверхнях обох скроневих часток, на межі та базальної поверхонь правоi лобної частки, на базальній поверхні обох лобних часток; лівобічний гемоторакс; переломи ребер з обох боків по анатомічним лініям, деякі з них злiва з ушкодженням пристінковоi плеври; садна на заднiх поверхнях обох лiктiв; синець на передній поверхнi лiвої гомілки, садно в проекції зовнішньої кісточки лівої ноги. Виявлені ушкодження, як такі, що мають ознаки небезпеки для життя, відносяться до тяжких тiлесних ушкоджень та знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 . Враховуючи характер, зовнішній вид, інтенсивність та окраску крововиливів в ділянках ушкоджень, дані гістологічного дослідження, об`єм травми, обставини справи, вище вказані тілесні ушкодження виникли за 2-4 години до настання смерті, від дії тупих предметів, по механізму удару, тертя виникли при автомобільній травмі - зіткнення рухаючогося автомобіля з пішоходом. Під час первинного контакту ОСОБА_10 знаходився в вертикальному чи близькому до нього положенні, ймовірно в динаміці, був повернутий передньою поверхнею тіла до травмуючих частин автомобілю. Смерть ОСОБА_10 , настала від поєднаної травми голови, грудей з переломами кісток черепа, ребер, з ушкодженнями головного мозку, з розвитком набряку-набухання головного мозку, шоку, на що вказують описані ушкодження: респіраторний дістрес-синдром; фокуси нейкотичного нефрозу; шунтування кровотоку в нирках. (а.с.122-135);

- висновком експерта (за матеріалами кримінального провадження) № 031-107-2021-КЕД-19/111-21/45310-ІТ від 15.09.2022р. в межах проведеної комплексної судово - медичної та авто технічної експертизи, згідно якого виявлені тілесні ушкодження та пошкодження одяту та взуття у ОСОБА_10 , спричинені травмуючого дією тупих предметів, виникли в різних фазах транспортної травми (травма внаслідок зіткнення авгомобіля, що рухався з пішоходом) в термін вказаний в постанові, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Характер та морфологія тілесних ушкоджень, пошкоджень одягу та взуття у ОСОБА_10 , враховуючи обставини справи (рух автомобіля заднім ходом), тип автомобіля в даному випадку та розташування основних елементів його задньої поверхні в першу чергу заднього бампера, розташованого на висоті близько від 0.34 м до 0.47 м від опорної поверхні автомобіля «Nissan Vanetta» Д.Н.3. НОМЕР_1 , свідчать про те, що: в момент первинного контакту з автомобілем, ОСОБА_10 був звернутий до нього передньою поверхнею тіла, знаходився у вертикальному чи близькому до нього положенні тіла, в статичному стані з опорою на обидві нижні кінцівки, при цьому, ліва нижня кінцівка була дещо попереду правої, коли і відбувся первинний контакт (виступаючою частиною заднього бампера в першу чергу із передньою поверхнею верхньої третини лівої гомілки (з утворенням синця); в подальшому, відбулося падіння ОСОБА_10 з вертикального чи близького до нього положення тіла зі співударінням задньою поверхнею ліктьових суглобів, лівою бічною поверхнею тіла та тім`яно-потиличною ділянкою голови зліва об асфальтне покриття (з утворенням ушкоджень вказаної локалізації) та ковзанням по останньому утворенням садна в проекції зовнішньої кісточки лівої гомілки. При дослідженні трупа ОСОБА_10 слідів переїзду транспортного засобу, волочіння тіла пішохода автомобілем, не встановлено (а.с.137-162);

- висновком експертного дослідження №072-92-22021 від 05.08.2022, згідно якого при дослідженні одягу та взуття ОСОБА_10 було виявлено на куртці -чотири ділянки-пошкодження: на зовнішній поверхні коміра, на передній половині капюшона, на спинці та на нижній поверхні правого рукава, а також брудо-пилові нашарування світло-коричневого кольору на пошкодженнях; на брюках - дві симетричні ділянки багатоелементних пошкоджень на передній половинці зліва і справа; на напівчеревиках - одне пошкодження у вигляді від`єднання задника лівого напівчеревика від підошви, а також сліди ковзання об дорожне покриття на підошвах. Всі чотири пошкодження на куртці, а також сліди ковзання на підошвах напівчеревиків утворились за механізмом тертя-ковзання слідосприймаючих поверхонь (тканини куртки та полімеру підошов напівчеревиків) об слідоутворюючі поверхні (дорожне покриття). Два дефекти в пошкодженні на комірі куртки є розривами тканини від зачепів дрібними виступами травмуючого предмету (дрібні виступаючі над поверхнею елементи дорожнього покриття). Дві симетричні ділянки пошкоджень на передній поверхні брюк утворились від ударної дії твердим тупим предметом (поверхня автомобіля). Пошкодження лівого напівчеревика у вигляді від?єднання верху від підошви в ділянці задника є відривом тканини від підошви в результаті перерозтягнення при фіксації розповсюджених ділянок. Весь комплекс пошкоджень на одязі та взутті потерпілого свідчить, що в момент первинного контакту з автомобілем останній знаходився у вертикальному положенні, в статичному стані та був звернутий до нього передньою поверхнею свого тіла, про що свідчать сліди ковзання на підошвах напівчеревиків та пошкодження від ударної дії на брюках (а.с.163-167);

- висновком судового експерта Київського НДКЦ МВС України ОСОБА_15 від 19.10.2022 № СЕ -19/111-22/40760-ІТ, згідно якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Nissan Vanetta»,н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 повинен був керуватися вимогами пунктів 10.1;10.9 ПДР України. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Nissan Vanetta», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 шляхом виконання вимог пунктів 10.1;10.9 ПДР України. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Nissan Vanetta», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , в яких вбачаються експертом невідповідність вимогам пунктів 10.1;10.9 ПДР України, з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо - транспортної пригоди ( а.с.171-174);

-висновком КНП «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія» від 03.09.2021 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого у ОСОБА_9 ознак сп`яніння не виявлено (а.с.183).

Змістовний аналіз даних доказів вказує на наявність в діях ОСОБА_9 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, його вина доведена поза розумним сумнівом.

Так, під час розгляду кримінального провадження місцевим судом ОСОБА_9 не заперечував, що у вказаний день і час керував автомобілем Nissan Vanetta, однак наполягав, що не винуватий у дорожньо-транспортній пригоді та її наслідках, оскільки ПДР не порушував; здійснюючи рух заднім ходом помітив у дзеркало позаду автомобіля рух, зупинився і вийшов з автомобіля; на відстані близько метра від автомобіля побачив чоловіка літнього віку, який лежав на землі; стверджує, що не відчув удару чи наїзду на пішохода.

Разом із цим твердження обвинуваченого, що він не порушував ПДР, а отже не є винуватим у ДТП, були предметом перевірки суду першої інстанції, і обґрунтовано визнані такими, що спростовуються іншими доказами кримінального провадження, а саме: фактичними даними судових експертиз, які є логічними, послідовними, узгоджуються між собою і не викликають сумнівів у їх достовірності.

Зокрема, з технічної точки зору, показання водія ОСОБА_9 в частині віддалення потерпілого від автомобіля та відсутності зіткнення автомобіля з ним неспроможні, з огляду на висновок судово-медичного експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 17.12.2021 року №12-153-3997-2021 щодо виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень та причини смерті, висновок експерта №031-107-2021-КЕД-19/111-21/45310-ІТ від 15.09.2022 року щодо тілесних ушкоджень та пошкодження одягу та взуття потерпілого, висновок експерта №072-92-22021 від 05.08.2022 щодо дослідження одягу та взуття потерпілого, а також висновок експерта №СЕ-19/111-22/40760-ІТ щодо дотримання водієм ОСОБА_9 вимог ПДР України.

Експертизою №СЕ-19/111-22/40760-ІТ констатовано, що в умовах цієї події водій Nissan Vanetta, ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 10.9 ПДР (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб), дії водія ОСОБА_9 перебували у причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Цей висновок експерта суд визнав належним та допустимим доказом, і стороною захисту він не спростований.

Доводи захисника про відсутність доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки місцевий суд належним чином перевірив усі надані органом досудового розслідування докази, проаналізував їх, надав їм оцінку на предмет допустимості, а сукупності зібраних доказів - на предмет достатності для підтвердження обвинувачення, та навівши підстави прийнятого рішення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, за обставин, викладених у вироку.

Вирок суду першої інстанції належним чином вмотивований та відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

З доводів апеляційної скарги захисника не вбачається процесуальних порушень у ході дослідження й оцінки доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків суду першої інстанції про доведеність наявності в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, судом було враховано обставини вчинення злочину, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, форму й ступінь вини обвинуваченого, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, на підставі чого прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Також, судом не встановлено обставин керування ОСОБА_9 транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або інших обставин, які б могли бути перешкодою для застосування вимог ст. 75 КК України.

Беручи до уваги всі вказані обставини в їх сукупності, визначену ч. 2 ст. 50 КК України мету покарання, враховуючи обставини справи, дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою органами з питань пробації за місцем його проживання, а тому застосував до нього покарання у вигляді позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням, згідно ст. 75 КК України, оскільки саме таке рішення, на думку суду, буде гуманним та справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Приймаючи до уваги положення ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, до кримінальної відповідальності не притягувався, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_9 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи наведені у вироку мотиви призначеного покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому покарання, як основне, так і додаткове, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги прокурора, призначене останньому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок м`якості.

Виходячи з наведеного, а також вимог ч. 2 ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для висновку, як про необхідність застосування до ОСОБА_9 більш суворого за своїм розміром основного покарання, так і для визнання неправильним звільнення обвинуваченого від відбування покарання, з огляду на таке.

Посилання прокурора на те, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості через те, що судом першої інстанції не було надано належної та допустимої правової оцінки підвищеному рівню суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам справи, а саме тому, що обвинувачений допустив порушення Правил дорожнього руху, що призвело до спричинення тяжких тілесних ушкоджень та смерті потерпілого, не дозволяє зробити висновок про те, що покарання, призначене обвинуваченому за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, як за своїм видом, так і розміром, є явно несправедливим через м`якість.

Більш того, в апеляційній скарзі прокурора не наведено будь-яких суттєвих даних, які б переконали суд апеляційної інстанції у необхідності та доцільності застосування до обвинуваченого більш суворого покарання, в порівнянні з тим, яке йому призначив суд першої інстанції.

Колегія суддів визнає непереконливими доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання, закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, яка, на думку апелянта, не підлягала застосуванню, оскільки у скарзі не наведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено, будь-яких обставин, передбачених законом, які б виключали можливість застосування до обвинуваченого даної норми закону, так само як і обставин, які б дозволили спростувати висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним прийняти рішення, яким апеляційні скарги прокурора та захисника залишити без задоволення, а вирок місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора відділу Київської міської прокуратури С. Жовтого - залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 18 січня 2024 року щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя