Справа № 577/3322/24
Провадження № 1-кп/577/379/24

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2024 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України
26 квітня 2024 року близько 02:00 год. ОСОБА_5 , проходив повз господарство ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташоване за адресою АДРЕСА_2 та в цей час у нього виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням у господарську споруду (сарай).
Переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу відчинив хвіртку та проник на територію господарства.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного корисливого умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 переконавшись, що його дії є непомітними для власника господарства та сторонніх осіб, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) та продовженого згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 (затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ) до 25.05.2022, який Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 продовжено до 22.08.2022, який Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 (затвердженого Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022) продовжено до 21.11.2022, який Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 (затвердженого Законом України №2738-ІХ від 16.11.2022) продовжено до 19.02.2023, який Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 (затвердженого Законом України №2915-IX від 7.02.2023) продовжено до 20.05.2023, який Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023 (затвердженого Законом України №3057-IX від 02.05.2023) продовжено до 18.08.2023, який Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023 (затвердженого Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023) продовжено до 18.11.2023, який Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023 (затвердженого Законом України №3429-ІХ від 08.11.2023) продовжено до 14.02.2024, який Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ) продовжено до 13.05.2024, таємно, шляхом вільного доступу, через незачинені двері, близько 2 год. 26.04.2024, проник до середини господарського приміщення (сараю). Перебуваючи в середині господарської споруди (сарай) ОСОБА_5 взяв руками майно ОСОБА_6 , а саме: велосипед торгівельної марки «Rainbow» модель 411, виробник Німеччина, діаметр коліс 26, блакитно-рожевого кольору, шуруповерт акумуляторний в корпусі торгівельної марки «Machtz» моделі «MCD-20Q-Li», чорно-помаранчевого кольору; перфоратор торгівельної марки «Bosch» моделі «GBH 2-23 REA Professional», чорно-зеленого кольору; кабель силовий ВВГ-П нгд 3х2,5, виробник ТОВ ТД «Інтерелектро», довжина 100 м., кабель силовий ВВГ-Пнг 3х1,5-0,66 ТМ «Стандарт-кабель» довжиною 73 м., кабель силовий ВВГ-Пнг LS, 3х4, довжиною 24 м, котре виніс в руках з господарського приміщення (сараю) за межі території господарства, тим самим вчинивши крадіжку, після чого покинув місце вчинення злочину, отримавши змогу вільно розпорядитися викраденим майном.
Згідно висновку експерта судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-24/6642-ТВ від 03.05.2024 вартість викраденого майна на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме на 26.04.2024, становить: велосипеда торгівельної марки «Rainbow» модель 411, виробник Німеччина, діаметр коліс 26, блакитно-рожевого кольору 2833,00 грн.; шуруповерта акумуляторного в корпусі торгівельної марки «Machtz» моделі «MCD-20Q-Li», чорно-помаранчевого кольору 2137,00 грн.; перфоратора торгівельної марки «Bosch» моделі «GBH 2-23 REA Professional», чорно-зеленого кольору 2033,00 грн.; кабелю силового ВВГ-П нгд 3х2,5, виробник ТОВ ТД «Інтерелектро», довжина 100 м. 3609 грн.; кабелю силового ВВГ-Пнг 3х1,5-0,66 ТМ «Стандарт-кабель» довжиною 73 м. 1321 грн.; кабелю силового ВВГ-Пнг LS, 3х4, довжиною 24 м. 1108,00 грн.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 13 041,00 грн.
Виконуючи вказані дії, ОСОБА_5 розумів їх суспільно-небезпечний характер, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у виді спричинення матеріальних збитків потерпілій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним злочину, зазначеного в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому та пояснив, що проживає один. Заробляє на життя тим, що виконує роботи по господарству у сусідів. Ще йому допомагає сестра, яка живе у Німеччині. 26 квітня 2024 року він повертався до дому. Близько 02:00 год. проходив повз будинку ОСОБА_6 , що розташований в АДРЕСА_2 . Вирішив зайти на територію господарства ОСОБА_6 Побачив сарай, зайшов до нього, звідки викрав велосипед, шуруповерт акумуляторний; перфоратор; силові кабелі. Викрадене майно сховав в покинутому будинку, а велосипед сховав на фермі. Коли до нього прийшли працівники поліції, він відразу зізнався у злочині і віддав усе викрадене майно. Шкодує про вчинок. Просив пробачення у потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_6 подала до суду заяву, що претензій до обвинуваченого не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, у суду відсутні сумніви в правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції. Роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів (крім допиту обвинуваченого та дослідження документів, які характеризують особу обвинуваченого) стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
За таких обставин суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Згідно ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення віднесене до тяжкої категорії.
Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитків.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не виявлено.
Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 судом встановлено, що він в силу ст.89 КК України раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, з 2012 року перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «Легка розумова відсталість», з 30.04.2014 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «Хронічний алкоголізм».
Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_5 складену Конотопським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області Міністерства юстиції України з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, у т.ч. зазначення у ній «беручі до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, систематичне вчинення корисливих кримінальних правопорушень, маючи не зняту та не погашену у законному порядку судимість, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язку проти пробаційну програму «Формування життєвих навичок».
Вирішуючи питання виду та розміру покарання суд виходить із такого.
Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд умотивовуючи своє рішення, може крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (частини статті) Особливої частини цього кодексу за це кримінальне правопорушення. Таким чином враховуючи наявність таких пом`якшуючих обставин як щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, сприяння розкриттю злочину, суд доходить висновку про можливість застосування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 ч.1 ст. 69 КК України.
Як роз`яснено у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) (2341-14) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК (2341-14). При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
Покарання, призначене судом із застосуванням ст.69 КК (2341-14), не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо, що визнається (дискреційні повноваження суду) і ЄСПЛ, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
КСУ у своєму рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що «справедливе застосування норм права передбачає передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».
Отже суд, враховуючи наявність наведених вище декількох обставин, що пом`якшують покарання, відомості про особу ОСОБА_5 , який вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, добровільно відшкодував завдану шкоду, сприяв розкриттю злочину, дійсно щиро розкаявся, усвідомив свій негативний вчинок і запевнив не повторювати протиправну поведінку в майбутньому, беручи до уваги позицію потерпілої, яка не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, що в своїй сукупності та співвідношенні істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дискреційність повноважень суду, яка повинна відповідати принципу верховенства права, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого положення ч. 1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, а саме покарання у виді 1 року позбавлення волі, яке буде співмірним скоєному та достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів.
На думку суду, така міра покарання відповідає його меті, гуманності, справедливості, фактичним обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Речові докази визначити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою заявлений не був.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі, а саме: на залучення експертів в розмірі 2560 грн. 48 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,-
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і із застосуванням ст. 69 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироку законної сили не обирати.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його затримання в даному кримінальному провадженні після звернення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати в сумі 2560 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) грн. 48 грн. (а.с. 34).
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02.05.2024 року, на шуруповерт «Machtz MCD-20 Q-L» чорно-помаранчевого кольору, перфоратор «Bosch» чорно-зеленого кольору, 1 моток мідного електрокабелю довжиною 100 м., 1 моток мідного електрокабеля довжиною 73м., 1 моток мідного електрокабеля довжиною 24 метра велосипед «Rainbow» блакитно-рожевого кольору скасувати (а.с.33).
Речові докази: шуруповерт «Machtz MCD-20 Q-L» чорно-помаранчевого кольору, перфоратор «Bosch» чорно-зеленого кольору, 1 моток мідного електрокабелю довжиною 100 м., 1 моток мідного електрокабеля довжиною 73м., 1 моток мідного електрокабеля довжиною 24 метра велосипед «Rainbow» блакитно-рожевого кольору, що зберігаються під збережною розпискою у потерпілої їй і залишити (а.с. 30-31).
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1