Справа №345/2207/15-к
Провадження № 1-кс/345/735/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2024 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням ОСОБА_2 про скасування накладеного арешту на майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з клопотанням про скасування арешту на майно накладеного Постановою слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Івано-Франківській області майора юстиції ОСОБА_3 від 30.08.2010 р. на транспортний засіб Mitsubidhi Outlender, 2007 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить йому на праві власності, та транспортні засоби які арештовані, а саме: Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort 2004 року випуску, сірого кольору, номер двигуна НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 (який з 28.08.2007 року належить не заявнику, а ОСОБА_4 згідно рішення Івано-Франківського міського суду по справі №0907/2- 3747/2011р. від 31.03.2011р. яке вступило в законну силу 11.04.2011р.; Volvo 343, 1979 року випуску, червоного кольору, помер двигуна НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , номер шасі НОМЕР_7 .

Клопотання мотивує тим, що він є власником вище вказаного автомобіля Mitsubidhi Outlender, 2007 року випуску, а також Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort 2004 року випуску що належить ОСОБА_4 , Volvo 343, 1979 року випуску, згідно постанови слідчого ОВС СВ УСБУ ОСОБА_3 від 30.08.20210 арештовані. З матеріалів досудового розслідування не вбачається наявності у ОСОБА_2 мети отримання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, тобто у його діянні відсутня суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України. У зв`язку з цим 28.08.2015р. кримінальне провадження № 0000060 у частині зловживання арбітражним керуючим ВАТ «Калушхімремонт» ОСОБА_2 повноваженнями з попередньою правовою кваліфікацією за ч.3 ст.365-2 КК України закрито у зв`язку відсутністю в діянні складу злочину. Постановою старшого слідчого відділу Калуського МВ УМВС в області майора поліції ОСОБА_5 від 26.04.2016р. кримінальне провадження №0000060 у частині зловживання арбітражним керуючим ВАТ «Калушхімремонт» повноваженнями з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.365-2 КК України закрито у зв`язку відсутністю в діянні складу злочину. Перший заступник прокурора Калуської місцевої прокуратури 14.06.2018 р. скасував постанови слідчого ОСОБА_5 від 26.04.2016 р. та від 28.08.2016 р. про закриття кримінального провадження і відновив проведення досудового розслідування. А отже за 9 років досудового розслідування жодного результату не досягнуто: йому не висунуто підозри, не складений обвинувальний акт, проте кримінальне провадження не закрито. Вже 13 років належні йому на праві власності транспортні засоби залишаються під арештом. Постановою старшого слідчого Калуського РУП ГКНП в області ОСОБА_6 від 27.12.2023р. кримінальне провадження № 0000060 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.365-2 КК України закрито за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Однак не було прийнято рішення про зняття арешту з транспортних засобів, нащо було наголошено слідчим суддею в ухвалі від 19.01.2024 року по справі №345/2207/15-к, що належить ОСОБА_2 на праві власності.

Вважає, що при зазначених обставинах в нього як власника транспортного засобу є всі підстави для звернення до суду з вказаним клопотанням про скасування арешту із автомобілів, що був накладений правоохоронними органами безпідставно.

Із копії листа №31/9/1/П-28430к від 02.11.2021 ГСЦ МВС, наявного в матеріалах клопотання, вбачається, що транспортний засіб Mitsubidhi Outlender, номерний знак НОМЕР_8 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 станом на 31.10.2021 перебуває під арештом.

Згідно з картки арешту Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort 2004 року випуску, сірого кольору, номер двигуна НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , від 27.08.2010, доданої до матеріалів клопотання вбачається, що майно арештовано, власником вказано ОСОБА_2 ..

Дослідивши матеріали клопотання, суд встановив, що арешт на майно накладався під час дії КПК України у редакції 1960 року, який втратив чинність на підставі прийняття Кодексу від 13.04.2012 року.

Положеннями ч.3 ст.26 КПК України (в редакції 2012 року) визначено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник,законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Положення розділу ХI Перехідних положень КПК України 2012 року не містять роз`яснення щодо розгляду у суді скарг та перевірки правильності процесуальних рішень (дій) органу дізнання, слідчого, прокурора, у тому числі щодо накладення арешту на майно, що були вчиненні ними та звернуті до виконання у відповідності до положень КПК України в редакції 1960 року.

Згідно з п.9 розділу ХІ Перехідних положень КПК України в редакції 2012 року запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, питання скасування арешту майна, накладеного до набрання чинності новим Кодексом, необхідно розглядати за правилами КПК України в редакції 1960 року, а посилання заявника на положення ст.ст.170-174 КПК України в редакції 2012 року є безпідставними, оскільки жодних доказів про те, що арешт накладався за правилами КПК України в редакції 2012 року, заявник не надав.

За правилами КПК України в редакції 1960 року під час досудового розслідування арешт накладається постановою слідчого, а відповідно до ч.6 ст.126 цього ж кодексу накладення арешту на майно під час досудового розслідування, скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Також відповідно до ст.214 КПК України в редакції 1960 року питання заходів забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна вирішується слідчим при закритті справи.

За правилами КПК України в редакції 1960 року суд має повноваження скасувати арешт майна відповідно до ст.248 КПК України при закритті справи та відповідно до ст.324 КПК України при постановленні вироку.

Таким чином, зміна, скасування чи припинення арешту майна, незважаючи на набуття чинності новим процесуальним законом, відбувається згідно з п.9 розділу XI Перехідних положень КПК України у порядку, що був передбачений нормами КПК України в редакції 1960 року.

З поданого клопотання слідує, що арешт на майно був застосований під час проведення досудового слідства до дня набрання чинності КПК України в редакції 2012 року, а тому такий арешт продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у вищезазначеному порядку.

Кримінально-процесуальний кодекс України в редакції 1960 року не передбачав інституту судового контролю за дотриманням прав і свобод людини під час досудового розслідування, і тому до компетенції слідчого судді не входить скасування арешту майна, який був накладений до набрання чинності КПК України в редакції 2012 року.

Зазначеним кодексом був встановлений вичерпний перелік процесуальних рішень органу дізнання, слідчого чи прокурора, які могли бути самостійно оскаржені до суду на стадії досудового слідства. Постанова про накладення арешту на майно до таких процесуальних рішень не відносилася.

Главою 22 КПК України в редакції1960 року передбачено, що у судовому порядку скарга на накладення арешту на майно може бути розглянута судом лише під час попереднього судового розгляду або розгляду справи по суті.

Таким чином, спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна на яке накладено арешт розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа, або господарського судочинства, якщо стороною є юридична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відтак, якщо арешт майна було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року і при цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, то розгляд справи повинен відбуватися в порядку цивільного судочинства.

Такий правовий висновок узгоджуються з правовою позицією ВСУ у постановах від 24.04.2019 № 2-3392/11, від 15.05.2019 року у справі № 372/2904/17-ц та від 15.05.2013 року № 6-26цс13, а також постанови Великої Палати Верховного суду № 727/2878/19 від 30 червня 2020 року.

Позиція Великої Палати Верховного Суду стосовно юрисдикційної підсудності щодо зняття арешту з майна накладеного в рамках кримінального провадження залишається не змінною - розглядається у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку, навіть за умови, що особа (власник) не є учасником кримінального провадження якщо арешт на майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року, а не КПК України 2012 p., то спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду України викладеного у справі №911/1247/18 від 21.08.2019 року, вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до положень статті 19 ЦПК України, статті 20 ГПК України можуть бути вирішені судом цивільної чи господарської юрисдикції.

Захист майнового права фізичною чи юридичною особою відповідно до вимог ЦПК України може здійснюватись в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного, арешт майна, про скасування якого просить заявник, був застосований під час досудового слідства до набрання чинності КПК України в редакції 2012 року. Враховуючи, що такі процесуальні рішення уповноважених посадових осіб органу досудового розслідування щодо арешту майна, про які зазначено в клопотанні, не можуть бути на даний час предметом розгляду, а скасування арешту, накладеного у такий спосіб, не відноситься до повноважень слідчого судді у розумінні положень ст.174 КПК України, а також те, що Перехідними положеннями чинного КПК України чітко визначено порядок вирішення питань про скасування арешту майна, а відтак у відкритті провадження за такою скаргою необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись, п. 9 р. 11 «Перехідні положення» КПК України, постановою Великої Палати Верховного Суду у справі №727/2878/19 від 30.06.2020, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_2 про скасування накладеного арешту на майно.

Роз`яснити ОСОБА_2 право на звернення до суду із позовною заявою про скасування арешту майна, в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя