Справа № 569/1833/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівнезаяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 28 червня 2023 року по кримінальному провадженню № 0000127 від 09.01.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Вироком Рівненського міського суду від 28.06.2023 визнано винним та засуджено ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, до5 років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Не погоджуючись із ухваленим вироком, засуджений ОСОБА_4 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами. У своїй заяві засуджений ОСОБА_4 вказує, що нововиявленими обставинами в даній справі є те, що згідно матеріалів досудового кримінального провадження No 0000127 вбачається, що він таємно викрав музичну колонку марки «XERTMT S6 (20)», вартістю 504,32 гривень, перфоратор марки «Dnipro-M RH-100Q», вартістю 2863,34 гривень, бензопилу марки «Tatra garden ms 170», вартістю 3229,58 гривень які належали ОСОБА_6 .

Проте він інкримінованих йому слідством дій не вчиняв, а тільки допоміг реалізував вказане вище майно на прохання своєї дружини ОСОБА_7 , яка мала належні повноваження на вчинення зазначених дій (продажу майна) від власниці вказаного майна- своєї матері ОСОБА_6 . Слідча при допиті власниці майна ОСОБА_6 вказане питання не дослідила, питання потерпілій щодо наявності (в тому числі його продажу) або відсутності повноважень на розпорядження майном її доньці не поставила, не допитала доньку потерпілої - його дружину ОСОБА_7 , чим створила штучні докази його винуватості у таємному викрадені майна яке він не скоював. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вирок в частині саме таємного викрадення майна, яке він на думку слідства та суду скоїв грунтується на його неправдивих показах, які він надав слідству та суду звинувативши та

оговоривши себе. 08.01.2023 року син власниці майна ОСОБА_8 , не знаючи про наявність дозволу власника майна (своєї матері) на його продаж, повідомив поліції, що його сестра ОСОБА_7 та ОСОБА_4 здійснили крадіжку майна його матері. Вказані ОСОБА_8 обставини були взяті слідчою ОСОБА_9 як єдина версія події. В подальшому в ході слідства на нього з боку слідчої та оперативних співробітників були застосовані засоби фізичного та психологічного впливу. Так слідча погрожувала йому, що в разі, якщо я добровільно не визнаю себе винним у вчинені злочину, то вона також притягне до кримінальної відповідальності його дружину, звинуватить їх обох у злочині, скоєному групою осіб, що суттєво збільшить покарання, а також заарештує його та його дружину. Піддавшись тиску та бажаючи не допустити притягнення до відповідальності своєї дружини, він вирішив зробити так, як вимагала слідча та визнав вину у кримінальному правопорушенні, яке він не скоював оговоривши себе та надавши неправдиві покази. Суду не були відомі обставини наявності в його дружини ОСОБА_7 дозволу на продаж майна своєї матері ОСОБА_6 у зв?язку з тим, що його дружина не допитувалася в ході досудового та судового слідства, а її мати не була допитана в суді так, як суд у рішенні зазначив : «Від потерпілої надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та просила покарання призначити на розсуд суду». Проте в матеріалах справи вказана заява відсутня, так у справі є заява про проведення підготовчого засідання у справі без участі потерпілої , а не судового розгляду. Враховуючи вищевикладене засуджений ОСОБА_4 просить суд переглянути вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 28 червня 2023 року за нововиявленими обставинами і закрити кримінальне провадження . В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 подану заяву підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в заяві. Просив суд її задоволити.

Захисник засудженого ОСОБА_4 адвакат ОСОБА_5 підтримав заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами та просив суд її задоволити.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) показала, що з 28.01.2022 року по 10.01.2023 року вона знаходилась за кордоном. В цей час у належній їй квартирі за адресою АДРЕСА_1 проживала її дочка ОСОБА_7 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 .Перед від"їздом вона надала дозвіл своїй дочці користуватися та розпоряджатися всім своїм майном, яке знаходилось у вказаній квартирі. Про надання такого дозволу не знав її син ОСОБА_8 , оскільки він проживав у Закарпатській області. Тому він, виявивши відсутність електроінструменім , заявив в поліцію про крадіжку. Насправді ніякої крадіжки ОСОБА_4 не скоював, в подальшому віддав їй грошові кошти за продане ним майно.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_4 являється її чоловіком. В 2022-2023 роках вона проживала разом зі своїм чоловіком за адресою АДРЕСА_1 . Матір надала їй дозвіл користуватися вказаною квартирою та розпоряджатися належним в ній майном. Вона попросила свого чоловіка віднести деякі речі в ломбард, щоб оплатити комунальні послуги. Після цього прийшов її брат ОСОБА_11 , з яким вона не підтримує відносин, виявив відсутність речей та заявив про це в поліцію.

Допитана в судовому засідання в якості свідка слідча ОСОБА_12 показала, що вона здійснювала досудове розслідування по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Досудове розслідування було розпочате, оскільки на лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про те, що його сестра та її співмешканець ОСОБА_4 за час його відсутності в квартирі здійснили крадіжку електроінструментів та двох мобільних телефонів. Також в слухавку було чути крики його сестри. Заявник повідомив, що вона перебуває в стані наркотичного сп"яніння. Попросив пошвидше направити екіпаж на місце події. Під час проведення досудового розслідування нею були відібрані пояснення у ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , потерпілої, скеровані запити до ломбарду. Дружину ОСОБА_4 . ОСОБА_7 допитати не вдалося, так як влна перебувала на лікуванні від наркотичної залежності. ОСОБА_4 дав показання, що він разом з ОСОБА_7 проживали в квартирі його тещі, захоплювались наркотиками. Через те він і заніс речі в ломбард. Пояснення давав добровільно, тиску на нього ніхто не чинив. Потерпілу вона допитувала особисто. Потерпіла в ході пояснень зазначила, що в квартирі, де проживала її дочка із зятем був безлад, дочка перебувала під дією наркотичних речовин і вона відправила останню на реабілітацію до медичного закладу. Потерпіла зазначала, що в неї ОСОБА_4 викрав речі, дочку "підсадив" на наркотики. Цікавилась ходом досудового розслідування. Після хавершення судового розгляду кримінального провадження вона спілкувалась з потерпілою і та запитувала в неї , яке суд прихначив покарання ОСОБА_4 та чи відшкодує їй він кошти за речі, які викрав.

Прокурор ОСОБА_3 заперечила проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 , просила відмовити у її задоволенні, оскільки наведені в заяві обставини не можна вважати нововиявленими, так як всі вони були наявні на час розгляду по суті кримінальної справи, були предметом розгляду у Рівненському міському суді Рівненської області.

Заслухавши прокурора, захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Вироком Рівненського міського суду від 28.06.2023 визнано винним та засуджено ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, до5 років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. При цьому зазначена норма закону містить вичерпний перелік таких обставин, зокрема:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншою правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Нововиявлені обставини це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

В порушення вимог п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України засудженим ОСОБА_4 у заяві не було зазначено обставин, які могли б вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та засудженому під час судового розгляду, і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути, а також їх обґрунтування.

У своїй заяві засуджений ОСОБА_4 вказує, що потерпіла по справі подала заяву про проведення підготовчого засідання у справі без її участі , а не судового розгляду. Це твердження засудженого не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявні дві заяви потерпілої. Перша заява про проведення підготовчого судового засідання без її участі у зв"язку із занятістю на роботі (а.к.п.14) і друга про проведення судового розгляду без її участі, за спрошеною процедурою, передбаченою ч.3 ст.349 КПК України, покарання обвинуваченому просить обрати на розсуд суду (а.к.п.18).

В ході досудового розслідування обвинувачений надавав показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. В судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав повністю, просив не досліджувати зібрані в ході досудового розслідування докази, наслідки ст.349 КПК України йому роз`яснено.

Підготовче судове засідання 29.05.2023 та судовий розгляд 28.06.2023 проведено,в тому числі, за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_13 , який діяв на підставі договору.

Таким чином, весь судовий розгляд проведено за участю захисника обвинуваченого, в тому числі проведено допит обвинуваченого, в ході якого він надав послідовні показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, тароз`яснено наслідки судового розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК України. В подальшому в ході судових дебатів та останнього слова обвинувачений вказав, що щиро розкаюється та шкодує про вчинений злочин, просить пробачення у потерпілої.

Крім того, в ході судового розгляду захисником обвинуваченого долучено скриншот переписки WhatsApp із потерпілою ОСОБА_10 таквитанцію від 16.06.2023 щодо відшкодування завданої шкоди в розмірі 7000 грн.

Після ухвалення судом вироку обвинуваченим також було сплачено витрати на залучення експерта в розмірі 1132,68 гривень.

В матеріалах досудового розслідування наявний протокол допиту потерпілої ОСОБА_10 від 27.01.2023, в ході якого вона надала показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання потерпілого.

Таким чином, відсутні жодні підстави вказувати про штучне створення доказів винності дій ОСОБА_4 . Заяви та скарги на неправомірні дії працівників поліції ОСОБА_4 в ході досудового розслідування та судового розгляду не подавав.

Вирок Рівненського міського суду від 28.06.2023 набрав законної сили, не був оскаржений сторонами в апеляційному порядку.

Протягом більш ніж 6 місяців ОСОБА_4 перебував на обліку в органах пробації.

В той же час, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.02.2024 застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою (справа №753/2594/24, суддя ОСОБА_14 ). Обвинувальний акт відносно нього за ч.4 ст.186 КК України 29.03.2024 скеровано для розгляду до Дарницького районного суду м. Києва.

Таким чином, вищевказані обставини вказують про намагання засудженого скасувати вирок Рівненського міського суду, з метою уникнення реальної міри покарання за кримінальне правопорушення, вчинене в період іспитового строку. Подане клопотання фактично є способом оскаржити судове рішення, яке набрало законної сили.

Важливим при перегляді судового рішення є дотримання принципу юридичної визначеності, на що неодноразово у своїх рішеннях акцентував увагу Європейський суд з прав людини. При цьому жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов`язкового рішення з метою нового перегляду без наявності достатніх для цього підстав.

Отже, повноваження судових органів щодо перегляду за нововиявленими обставинами мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Такий перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляційну чи касаційну інстанцію.

Зокрема, за результатами розгляду справи №686/23636/19 суд касаційної інстанції 21.10.2021 визначив, що нововиявлені обставини це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, та викладені у заяві учасників кримінального провадження юридичні факти, які перебувають в органічному зв?язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об?єктивній дійсності.

Нововиявленими вважаються обставини, які об?єктивно існували на час вирішення кримінальної справи, але не були і не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами.

Відмовляючи у задоволенні скарг захисника та засудженого, касаційний суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що не може вважатися новою обставиною в розумінні п.4 ч.2 ст.459 КПК України неініціювання обвинуваченим перед судом, який розглядав справу по суті, виклику та допиту свідків стосовно важливих обставин.

Крім того, щодо перегляду справи за нововиявленими обставинами суд касаційної інстанції наголосив, що не можна визнати нововиявленоюобставиною заявлене стороною захисту порушення права засудженого на захистчерез неналежне виконання захисником своїх обов?язків. Можливі процесуальні порушення, допущені під час розгляду справи, у тому числі такі, що могли позначитись на ефективності захисту, не є нововиявленими обставинами (справа №791/1/18).

Мотивуючи рішення про відмову у задоволенні касаційних скарг засуджених та їхніх захисників у справі, Верховний Суд дійшов обгрунтованого висновку, що обставини, які стосуються неповноти досудового та судового слідства, невідповідності висновків, викладених у вироках, фактичним обставинам справи, доказів у кримінальному провадженні, визнаних недопустимими під час судового розгляду по суті в суді першої інстанції, які могли бути підставою для оскарження судових рішень в апеляційному порядку, не є предметом розгляду у провадженні за нововиявленими обставинами (справи №235/6049/17, №1-15/2011, №738/2153/18).

Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, у справах «Шабельник проти України», «Півень проти України», «Тригубенко проти України», «Науменко проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, також вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватись для виправлення судових рішень, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень. Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є, зокрема - обов`язковість рішень суду. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував: принцип остаточності судового рішення означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду й ухвалення нового рішення у справі.

За змістом ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, судове рішення, що набрало законної сили, може бути переглянуте в межах кримінальної процедури відповідної держави за наявності нових або ново виявлених фактів, які могли вплинути на результати розгляду справи.

Враховуючи, що заява засудженого ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами містить доводи стосовно незгоди з доказами, на яких ґрунтується вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 28 червня 2023 року і не містить обставин, які могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, суд не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись 459, 466, 467 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 28 червня 2023 року по кримінальному провадженню № 0000127 від 09.01.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України залишити без задоволення.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_1