Справа № 408/562/21-к
Провадження № 1-в/0186/91/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року м. Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання в. о. начальника сектору №12 філії Державної установи «Центру пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брусівка Біловодського району Луганської області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26 травня 2021 року Біловодським районним судом Луганської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень,

ВСТАНОВИВ:

До Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшло подання в. о. начальника сектору №12 філії Державної установи «Центру пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді штрафу у сумі 17000 грн. у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Біловодського районного суду Луганської області від 26 травня 2021 року.

Відповідно до подання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Біловодського районного суду Луганської області від 26.05.2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., який набрав законної сили 19.08.2021 року.

Вирок надійшов на виконання до уповноваженого органу з питань пробації 28.08.2021 року.

Станом на 19.09.2021 року уповноважений орган з питань пробації не отримував від ОСОБА_4 документа про сплату штрафу.

20.09.2021 року до Біловодського районного суду Луганської області направлено подання на підставі ч.3 ст.26 КВК України про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону, яке до теперішнього часу судом не розглянуто у зв`язку з тимчасової окупацією Луганської області.

13.06.2023 року до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області було направлено подання на підставі ч.3 ст.26 КВК України про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу, у задоволенні якого ухвалою суду від 04.07.2023 року було відмовлено.

Згідно даних УІАП ГУНП в Луганській області від 11.06.2024 року ОСОБА_4 після ухвалення обвинувального вироку від 26.05.2021 року до кримінальної відповідальності не притягувався.

Строк давності виконання вироку сплинув 19.08.2023 року.

У зв`язку з викладеним в.о. начальника сектору №12 філії Державної установи «Центру пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 просить суд вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу у розмірі 17000 грн., призначеного вироком Біловодського районного суду Луганської області від 26.05.2021 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

В.о. начальника сектору № 12 філії Державної установи «Центру пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд подання без її участі, подання підтримує в повному обсязі.

Начальник Біловодського відділу Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням розглянути подання за її відсутності, прохала подання задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

З метою дотримання розумних строків розгляду справи, з огляду на положення п.2 ч.5 ст.539 КПК України, суд вважає за можливе розглянути подання Сектору №12 філії Державної установи «Центру пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях у відсутність засудженого, який був належним чином повідомлений про місце та час розгляду подання.

Дослідивши матеріали подання суд встановив наступне.

Вироком Біловодського районного суду Луганської області від 26 травня 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим за ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 17000 грн. Вирок набрав законної сили 19.08.2021 року.

Відповідно до інформації Нацсоцслужби від 05.04.2023 року станом на 03.04.2023 року в ЄІБД ВПО інформація щодо ОСОБА_4 відсутня.

Уповноваженим органом з питань пробації 18.05.2023 року до органу поліції направлено клопотання про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.389 КК України. Згідно відповіді ГУНП в Луганській області від 03.05.2024 року підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні.

13.06.2023 органом з питань пробації направлено до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області подання на підставі ч.3 ст.26 КВК України про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу. Згідно ухвали суду від 04.07.2023 року у задоволенні подання відмовлено.

Відповідно до інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луганській області від 02.01.2024 року за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про державну реєстрацію смерті ОСОБА_4 відсутній.

Відповідно до інформації Мінсоцполітики від 04.04.2024 року станом на 22.03.2024 року в ЄІБД ВПО інформація щодо ОСОБА_4 відсутня.

Згідно інформації ІАС «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» від 20.05.2024 року стосовно ОСОБА_4 наявні відомості про його засудження 26.05.2021 року Біловодським районним судом Луганської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 17000 грн. та взяття 28.08.2021 року на облік уповноваженим органом з питань пробації. Після ухвалення вказаного вироку відомості про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності відсутні.

За правилами ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

У постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року у справі № 5-324кс15 сформульовано висновок про те, що ст.80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Однак ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі № 201/604/20.

За результатами дослідження матеріалів клопотання суд встановив, що обвинувальний вирок відносно засудженого ОСОБА_4 від 26.05.2021 року на час розгляду судом подання не виконаний, і з моменту набрання 19.08.2021 року законної сили вказаним вироком суду минуло більше трьох років.

Відомості щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України (ухилення засудженого від сплати штрафу), відсутні.

Також відсутні відомості щодо вчинення засудженим нового злочину.

Ні органом з питань пробації, ні прокурором не наведено обставин, які б свідчили про конкретну поведінку засудженого щодо перешкоджання процедурі виконання вироку, а відповідно підстав для зупинення перебігу давності строку виконання вироку судом не встановлено.

Зважаючи на те, що обвинувальний вирок Біловодського районного суду Луганської області від 26.05.2021 року не був виконаний на протязі більше трьох років, а сам засуджений на протязі цього строку не ухилявся від відбування покарання та не вчинив нового кримінального правопорушення, подання органу з питань пробації про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку слід задовольнити.

Відомості та докази, які б спростовували даний висновок суду, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.80 КК України, ст. 26 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, - суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання в. о. начальника сектору №12 філії Державної установи «Центру пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн. у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Біловодського районного суду Луганської області від 26 травня 2021 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1