УХВАЛА

30 жовтня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне заяву судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0005462 від 08.09.2014 року за ч. 4 ст. 185 КК України, з підстав передбачених п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшло клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0005462 від 08.09.2014 року за ч. 4 ст. 185 КК України, з підстав передбачених п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КК України

Вищевказане клопотання було зареєстроване в автоматизованій системі документообігу суду та згідно протоколу розподілу справ між суддями Рівненського міського суду Рівненської області розподілено до провадження судді ОСОБА_3

21 жовтня 2024 року суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_3 подав заяву про самовідвід, оскільки прокурор, яка подала вищевказане клопотання є ОСОБА_4 , яка є колишньою дружиною його рідного брата ОСОБА_5 .

В судове засідання учасники судового провадження не з?явилися, про розгляд заяви були повідомлені належним чином. Неявка учасників судового провадження не перешкоджає розгляду заяви.

Учасники кримінального провадження будучи повідомленими про день та час розгляду заяви, у судове засідання не з`явились. Клопотань про розгляд справи у їх відсутності, чи про відкладення розгляду справи з причин, що унеможливлюють прибуття за викликом не надіслали.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду заяви суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Розглянувши заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, які виключають участь судді у кримінальному провадженні, зокрема, якщо: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

За положенням ч.ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивований.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах «П`єрсак проти Бельгії», «Кіпріану проти Кіпру», «Грівз проти Сполученого Королівства»).

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується. Тест об`єктивності передбачає встановлення того, чи наявні доказані факти, які можуть викликати сумніви у неупередженості (рішення ЄСПЛ у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), п.45). При визначенні наявності законних підстав сумніватися у безсторонності певного судді позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, вирішальним є те, чи є відповідні побоювання виправданими (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п.44).

Тобто, особиста безсторонність суду презюмується доки не встановлена на підставі доказів наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді чи колегії суддів.

Суд, перевіривши мотиви заяви, дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки обставини, наведені в заяві не можуть вказувати на пряму чи опосередковану упередженість судді або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даного клопотання чи можуть вплинути на результати його розгляду. Крім того, слід звернути увагу на те, що ОСОБА_4 є колишньою дружиною ОСОБА_5 , що не може свідчити про те, що суддя може бути упередженим під час розгляду такої справи.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 82, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0005462 від 08.09.2014 року за ч. 4 ст. 185 КК України, з підстав передбачених п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1