Справа № 442/5369/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/877/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року у м. Львові Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

за участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_7

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та обрано їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від основного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено відраховувати з моменту вступу вироку в законну силу.

Вирішено питання із судовими витратами та речовими доказами.

На вказаний вирок суду перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2024 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України змінити у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотними порушеннями кримінального процесуального закону. Зокрема, виключити з вироку посилання на обчислення строку відбуття покарання ОСОБА_7 з моменту вступу вироку в законну силу та зазначити, що встановлений іспитовий строк тривалістю 1 рік слід обчислювати з часу проголошення вироку, тобто з 11.07.2024.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що відповідно до ст. 165 КВК України, п. 9 ПП ВСУ «Про практику призначення судоми кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 у випадку призначення обвинуваченому іспитового строку початок строку відбування покарання обвинуваченому необхідно рахувати з моменту проголошення вироку, а не з моменту набрання вироком законної сили як помилково зазначено у оскаржуваному вироку.

Судом встановлено, що, що 11 травня 2024 року приблизно о 21 годині 40 хвилин ОСОБА_7 , не маючи права керування транспортним засобом категорії А1, керуючи технічно справним електроскутером марки «Exdrive» моделі «Volt», НОМЕР_2, на пасажирському сидінні якого перебувала пасажир ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Трускавецька в міста Стебнику Львівської області в напрямку вулиці Дрогобицька в м.Стебнику Львівської області, на прямій ділянці дороги, проявила неуважність до дорожньої обстановки, не врахувала її та стан керованого нею транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним в межах своєї смуги руху, без причин технічного характеру перетнула осьову лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.5 ПДР України, здійснила виїзд на смугу зустрічного руху, де зіткнулась з автомобілем марки «Hyundai» моделі «Getz», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась у зустрічному напрямку, в межах своєї смуги руху.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди пасажир електроскутера марки «Exdrive» моделі «Volt», НОМЕР_2, ОСОБА_9 , отримала тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма у вигляді перелому лобної кістки справа, забою головного мозку легкого ступеня, відкритий перелом лівої стегнової кістки, забійні рани на чолі справа, в ділянках лівого стегна та лівої гомілки, синець з поверхневим осадненням в ділянці лівої гомілки із переходом на ділянки гомліково-ступеневого суглобу та стопи, садна в ділянках обох стегон, лівої гомілки, які відносяться до тяжкого ступеня за ознакою небезпеки для життя.

В даній дорожній обстановці, що призвела до дорожньо-транспортної пригоди, водій електроскутера марки «Exdrive» моделі «Volt», НОМЕР_2, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним електроскутером, грубо порушила вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями), зокрема: Розділу 1 пункту: - 1.5: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; «дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом»; Розділу 2 пункту 2.1 підпункту «а - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії»; Розділу 2 пункту 2.3 підпунктів: - «б - бути уважним, стежити за дорожньоюобстановкою, відповіднореагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; - «д - не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху». - Розділу 12 пункту «12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Допущені ОСОБА_7 порушення вимог вищевказаних Правил дорожнього рухуперебувають у прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди і настанням шкідливих наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор та обвинувачена підтримали апеляційну скаргу, та просили таку задоволити.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарг, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходить до таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд вказаного провадження був проведений за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України. Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація її дій, а також застосування положень ст. 75 КК України учасниками судового провадження не оскаржується та судом апеляційної інстанції не перевіряється. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, колегія суддів не знаходить.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається, крім іншого, початок строку відбування покарання. Також, частиною 4 ст. 374 КПК України визначено, що якщо обвинувачений визнається винним, але звільняється від відбування покарання, суд зазначає про це у резолютивній частині вироку. У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до статей 75-79, 104 КК України у резолютивній частині вироку зазначаються тривалість іспитового строку, обов`язки, покладені на засудженого.

Відповідно до ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч.1 ст.78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Відповідно до ст. 165 КВК України та роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

З наведених положень вбачається, що в разі застосування ст.75 КК України, особа не відбуває покарання, а звільняється від його відбування на час дії іспитового строку, який обчислюється з моменту проголошення вироку. Лише у разі невиконання особою обов`язків, встановлених судом, систематичного вчинення адміністративних правопорушень або вчинення нового кримінального правопорушення під час дії іспитового строку,є підставою для направлення засудженого для відбування покарання (ст.78 КК України).

Як вбачається з вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2024 року, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, звільнивши останню від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік на підставі ст. 75 КК України. Також вказаним вироком визначив, що строк відбування покарання ОСОБА_7 , необхідно обчислювати з моменту вступу вироку в законну силу.

З огляду на те, що ОСОБА_7 не відбуває покарання, а звільнена від його відбування на час дії іспитового строку, їй слід визначити початок обчислення іспитового строку, а не початок обчислення строку відбування покарання.

Усупереч наведеному, суд першої інстанції у вироку від 11.07.2024 зазначив, що строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту вступу вироку в законну силу, тоді як мав вказати, що іспитовий строк слід обраховувати з часу проголошення вироку, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.4 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції справі змінити вирок у випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

З огляду на вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задоволити.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з вироку посилання на обчислення строку відбуття покарання ОСОБА_7 з моменту вступу вироку в законну силу.

Вважати, що початок іспитового строку тривалістю 1 рік, встановлений ОСОБА_7 , слід обчислювати з часу проголошення вироку, тобто з 11.07.2024.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: