Справа № 496/5712/24
Провадження № 1-кс/496/2419/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП № 2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Інгулка Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відомості щодо судимостей відсутні,

за матеріалами кримінального провадження за № 0000267 від 02.09.2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернулась до суду з вказаним клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому посилається на те, що ОСОБА_4 , 01.09.2024 року, приблизно о 20 годині 50 хвилин, в порушення вимог п. 1,5, п. 2.3, п. 2.9.а), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1036 від 10.10.2001 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (2.06 % етилового спирту в крові), керуючи технічно справним автопоїздом у складі сідлового тягача марки «MAN TGX 18.500», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «MEGA MNL/C/NL3-031», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись у крайній правій смузі зі швидкістю приблизно 60 км/год по сухій та чистій проїзній частині дороги, де організовано три смуги для руху транспортних засобів в кожному напрямку, наближаючись до ділянки 443 км автодороги «Одеса - Київ», з боку м. Одеса в напрямку м. Київ, (землі Дачненської ОТГ Одеського району Одеської області), діючи з необережності, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого відповідно не відреагував на її зміну, не врахував дорожні умови та свої практичні навички керування транспортними засобами, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автопоїзда із задньою частиною стоячого з включеними габаритними вогнями та аварійною світловою сигналізацією автомобіля «ВАЗ 217030», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді політравми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому поперекового відділку хребта, перелом тазу. Малолітньому пасажиру автомобіля «ВАЗ 217030», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини лівого стегна, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та малолітньому пасажиру ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував біля автомобіля «ВАЗ 217030», реєстраційний номер НОМЕР_3 , були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді політравми, перелому черепу, відкритого перелому лівої гомілки, відкритої рани волосяної частини голови, тобто спричинено середньої тяжкості тілесних ушкоджень та заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, які унеможливлюють застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, а саме: п.1 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним, суспільний резонанс вказаного кримінального правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки: ОСОБА_4 не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, родичів, які потребують сторонньою допомоги, у останнього на утриманні відсутні; п.5 ч.1 ст. 177 КПК України: вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказаний ризик обґрунтовується правовим нігілізмом ОСОБА_4 до правил дорожнього руху. Так, останній з 2022 року близько 10 раз притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, двічі скоював дорожньо-транспортні пригоди, однак висновки для себе не зробив та в стані алкогольного сп`яніння сів за кермо транспортного засобу. Вказані дії свідчать на делінквентну спрямованість поведінки останнього.

Прокурор у судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на обставини, викладені у письмовому клопотанні щодо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 погодився з клопотанням та не заперечував проти його задоволення.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, вивчивши матеріали, додані до клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

03.09.2024 року Біляївським районним судом Одеської області задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваною ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «ОСІ». Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 обрано на строком на 60 діб з дня затримання, а саме з 02.09.2024 року по 31.10.2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

23.10.2024 року постановою керівника Біляївської окружної прокуратури строк досудового розслідування в кримінальному провадженні продовжено до 3- місяців, тобто до 02.12.2024 року.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

На підставі п.2, п.4 ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину та до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди; схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди; протоколом медичного огляду для встановлення факту виживання психоактивної речовини та стану сп`яніння; медичною документацією щодо отриманих тілесних ушкоджень; іншими матеріалами зібраними під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є унеможливлення останнім переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 не може не усвідомлювати імовірність засудження за інкримінованим злочином, передбаченим ч.2 ст. 286-1 КК України та призначення реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права керування транспортними засобами, суспільний резонанс вказаного кримінального правопорушення. Також підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків та проживає на значній відстані від органу досудового розслідування.

Також, у відповідності до п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, в стані алкогольного сп`яніння сів за кермо транспортного засобу.

Дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою. Призначення іншої, більш м`якої міри запобіжного заходу на думку суду запобігти визначеним судом ризикам не зможе з огляду на їхню кількість та вагомість. Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Таким чином, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , є цілком обґрунтованим, так як вищевикладене дає достатні підстави для обрання виключного запобіжного заходу. Обрання інших, менш тяжких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, домашній арешт чи застава не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього кримінальним процесуальним законодавством обов`язків.

Оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, тому клопотання слідчого слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 199, 205 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали - 40 днів, а саме: з 24 жовтня 2024 року до 02 грудня 2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному, прокурору негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 29.10.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1