Справа № 183/8007/23
№ 1-кп/183/986/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000811 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Кропивник, Дрогобецького району, Львівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № від 03.10.2022 року солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зараховано в списки особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу танкового батальйону, у військовому званні «солдат».

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) солдат ОСОБА_3 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.

Так, ОСОБА_3 12 червня 2023 року близько 13.30 год., керуючи автомобілем «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по проїзній частині автодороги, що сполучає смт. Черкаське та с. Орлівщина, де поблизу бетонної електроопори АДРЕСА_3 , водій ОСОБА_3 , проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків та не виконавши покладені на нього обов`язки як на водія, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявивши неуважність до дорожньої обстановки та ігноруючи її зміни, при виникненні небезпеки для руху, у виді пішохода, що рухався у попутному напрямку з меншою швидкістю, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу чи безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , внаслідок чого останньому спричинені тілесні ушкодження у виді закритого перелому лівої ліктьової кістки, що відносяться до середнього ступеню.

Своїми діями ОСОБА_3 , грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, де зазначено: «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

З огляду на вказане, порушення солдатом ОСОБА_3 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, знаходились у прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної вище дорожньо-транспортної події та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує, показання відмовився давати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд провадження за його відсутності.

В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, відшкодувавши шкоду потерпілому, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вину визнав повністю, за місцем служби характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів не перебуває, добровільно відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, що разом із обставинами, які пом`якшують покарання дає суду підстави для призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу на користь держави.

У даному кримінальному провадженні цивільний позов потерпілим не заявлено.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 у кримінальному провадженні не застосовувався.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню був проведений ряд експертиз, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд вирішує питання щодо речових доказів, на які було накладено арешт ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.06.2023 (183/7302/23, 1-кс/183/2078/23) на транспортний засіб марки «Ford Transit» реєстраційний номер НОМЕР_2 іноземної реєстрації.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 51 000 ( п`ятдесят одна) тисяча гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Речові докази:

-автомобіль марки «Ford Transit» реєстраційний номер НОМЕР_2 іноземної реєстрації повернути за належністю.

Арешт, накладений ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.06.2023 року на автомобіль «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 іноземної реєстрації скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи № СЕ-19/104-23/20399-ІТ від 21.06.2023 року в сумі 1912 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку вручити ОСОБА_3 та прокурору негайно.

Суддя ОСОБА_1