Провадження № 11-кп/824/4085/2024 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

15 жовтня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 та представника потерпілого - адвоката ОСОБА_10 на вирок Києво-Святошиснького районного суду Київської області від 4 березня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0000164 обвинуваченого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт Турбів Липовецького району Вінницької області, громадянина України, який працював на посаді тимчасово виконуючого обов`язки начальника Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано невинуватим та виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 171 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного кримінального правопорушення.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно із обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000164 від 07 жовтня 2020 року, який надійшов до Києво-Святошинського районного суду Київської області 15 листопада 2021 року, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171 КК України, а саме, в умисному перешкоджанні здійсненню журналістом законної професійної діяльності, незаконній забороні показу окремих осіб та іншому перешкоджанні здійсненню журналістом законної професійної діяльності, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 , маючи спеціальне звання підполковник поліції, згідно із наказом № 221 о/с від 03 серпня 2020 року в період часу із 03 серпня 2020 року по 22 лютого 2021 року тимчасово виконував обов`язки начальника Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області. Відповідно до посадової інструкції т.в.о. начальника Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_8 мав неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, а також на нього були покладені завдання, в тому числі, приймати рішення щодо організації Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області та нести персональну відповідальність за його стан, результати роботи особового складу, виконавську та службову дисципліну, законності у службовій діяльності служб та підрозділів відділення.

Обіймаючи відповідну посаду, маючи спеціальне звання, будучи працівником правоохоронного органу, тобто службовою особою, на яку покладалось виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, діючи всупереч вимог статей 1, 2, 3, 6, п.п. 1, 2, 4 ст. 7, п. 1 ст. 8, п. 3 ст. 11, п.п. 1, 2 та п. 3 ст. 18, ст. 19, 23, 43, 44, 45, 64 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 21, 28, 29, 30 Конституції України, ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших вимог діючого законодавства України, як т.в.о. начальника Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області, 06 жовтня 2020 року ОСОБА_8 умисно вчинив дії, які полягають у перешкоджанні здійсненню журналістом законної професійної діяльності, незаконній забороні показу окремих осіб та іншому умисному перешкоджанні здійсненню журналістом законної професійної діяльності за наступних обставин.

Так, 06 жовтня 2020 року до Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області надійшла інформація про те, що о 19:00 год. в Гатнянській ЗОШ I-III ступенів, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , відбудеться засідання членів Гатнянської сільської територіальної виборчої комісії Фастівського району Київської області, під час засідання якої буде розглядатися питання щодо зняття одного із кандидатів, який балотується на голову Гатнянської об`єднаної територіальної громади. Крім того, отримано інформацію, що до територіальної виборчої комісії мають на меті прибути невідомі особи та спробують порушувати публічний порядок, тим самим вчиняти дії, спрямовані на перешкоджання проведення вказаного засідання членів територіальної виборчої комісії.

У зв`язку із викладеним, 06 жовтня 2020 року приблизно о 18:00 год. т.в.о. начальника Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_8 особисто та за участю інших співробітників відділення поліції поїхав до територіальної виборчої комісії в с. Гатне за вищевказаною адресою з метою підтримання громадської безпеки. 06 жовтня 2020 року близько 19:00 год. співробітниками поліції Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області біля Гатнянської ЗОШ I-III ступенів, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , помічено близько 10 автомобілів, всередині яких знаходилися підозрілі особи спортивної статури віком 25-35 років. У зв`язку із цим співробітники поліції на виконання Закону України «Про Національну поліцію» підійшли до них з метою перевірки їх анкетних даних. Вказані особи документи не пред`явили, тому їх було запрошено до Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області для встановлення даних про них.

06 жовтня 2020 року близько 21:00 год., ОСОБА_8 , будучи одягнутим у цивільний одяг, перебуваючи поряд із Гатнянською ЗОШ I-III ступенів за вказаною вище адресою помітив раніше невідому йому особу жіночої статі, яка виявилася ОСОБА_11 , із цифровою камерою (з можливістю фото- та відеозйомки) на шиї, яка привернула його увагу. У вказаний період часу поряд із ОСОБА_8 також знаходились інші співробітники Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

У вказаний період часу ОСОБА_11 , яка займалася висвітленням засідання Гатнянської сільської територіальної виборчої комісії Фастівського району Київської області, наблизилась до співробітників поліції та запитала їх про підстави застосування кайданок до одного із чоловіків. Не зрозумівши відповіді, ввімкнула фотокамеру Sony Alpha A7 Mark III із додатковим обладнанням, що було встановлено на ній, а саме мікрофоном Rode (Video Mic Pro), ремінець якої знаходився в неї на шиї та, користуючись повноваженнями журналіста, почала висвітлювати дані події.

Не представившись та не роз`яснюючи законності своїх вимог, ОСОБА_12 (який не був обізнаний в протиправних намірах ОСОБА_8 ), висунув вимогу ОСОБА_11 залишити ділянку місцевості, де працівниками поліції проводиться відпрацювання невідомих осіб та зупинити проведення відеозйомки. В подальшому ОСОБА_8 наблизився впритул до ОСОБА_11 , яка наголосила всім присутнім працівникам поліції, в тому числі ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , що вона є журналістом та законом їй надано право на висвітлення подій, що відбуваються поряд із Гатнянською ЗОШ I-III ступенів.

Після чого ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що показ окремих осіб та висвітлення діяльності органу Національної поліції в засобах масової інформації може негативно вплинути на його професійну діяльність, використовуючи своє службове становище, не представившись та не пред`явивши службове посвідчення в порушення вимог ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», без попередження про застосування фізичної сили та надання часу для виконання вимоги, незважаючи на те, що ОСОБА_11 представилась журналістом та здійснює відеозйомку з метою висвітлення засідання Гатнянської сільської територіальної виборчої комісії Фастівського району Київської області, схопив ОСОБА_11 за руку та фотокамеру Sony Alpha A7 Mark III із додатковим обладнанням, що було встановлено на ній, а саме мікрофоном Rode (Video Mic Pro), яка була в її руці, та усупереч волі останньої відштовхнув її осторонь.

Незважаючи на зауваження ОСОБА_11 щодо перешкоджання здійснення нею законної професійної діяльності журналіста, яка полягає у забезпеченні відеозйомки з метою висвітлення соціально значущих подій окремих осіб та діяльності співробітників Національної поліції під час роботи Гатнянської сільської територіальної виборчої комісії Фастівського району Київської області, ОСОБА_8 , продовжуючи свої неправомірні дії щодо журналіста, усвідомлюючи, що своїми діями він перешкоджає законній діяльності журналіста, задля припинення відеозйомки, яку проводила ОСОБА_11 , використовуючи службове становище, діючи умисно, вирвав з її рук Sony Alpha A7 Mark III із додатковим обладнанням, що було встановлено на ній, а саме мікрофоном Rode (Video Mic Pro), після чого, упевнившись у тому, що ОСОБА_11 не здійснюється відеозйомка ОСОБА_8 залишив місце події.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.03.2024 року скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неповнотою судового рішення, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Провести часткове судове слідство та допитати свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та дослідити долучений потерпілою до заяви про вчинення злочину відеозапис подій, які мали місце 06.10.2020 в АДРЕСА_3 . Ухвалити вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171 КК України та призначити покарання у вигляді 4 років обмеження волі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що потерпіла ОСОБА_11 перебуваючи на місці подій повідомляла, в тому числі обвинуваченому ОСОБА_8 , що вона є журналістом. Отже, суд безпідставно дійшов висновку про відсутність умислу в діях обвинуваченого ОСОБА_8 , як обов`язкової складової кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується.

Вважає, що судом не взято до уваги важливі докази, а саме протоколи слідчих дій, проведених за участі свідка ОСОБА_15 та потерпілої ОСОБА_11 , а також показання потерпілої ОСОБА_11 .

Посилається на те, що суд безпідставно дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_11 під час інциденту здійснювала законну професійну діяльність журналіста.

Зазначає, що є безпідставними твердження суду про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 не містить конкретного формулювання обвинувачення та не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки на стадії підготовчого судового засідання суд перевірив обвинувальний акт та призначив його до розгляду.

На думку прокурора, обвинувальний акт в повній мірі містить формулювання обвинувачення та склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171 КК України.

Представник потерпілої в поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.03.2024 року та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки, з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк три роки.

Вказує, що обвинувачений не міг не знати, що створює перепони у зборі відомостей журналісту, оскільки потерпіла ОСОБА_11 наголосила всім присутнім працівникам поліції, в тому числі ОСОБА_8 , що вона є журналістом та законом їй надано право на висвітлення подій, що відбуваються поряд із Гатнянською ЗОШ І-ІІІ ступенів.

Вважає, що висунуте ОСОБА_8 обвинувачення є конкретним та містить всі складові кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171 КК України.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_11 , всупереч тверджень суду, підтверджено в судовому засіданні статус журналіста.

Потерпіла та її представник в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційні скарги, думки обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як визначено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 62 Конституції України, положеннями ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її винуватість не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може гуртуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 є обов`язковою до застосування при розгляді справ як джерело права, саме на сторону обвинувачення покладається тягар доведення вини особи, а всі сумніви повинні тлумачитися на користь останньої. Згадана сторона зобов`язана надати суду докази, достатні для визнання обвинуваченого винуватим (рішення від 06.12.1988 у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії», заява №10590/83).

Відповідно до положень ст. 92 КПК України у кримінальному провадженні обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на сторону обвинувачення. Тобто, пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретних кримінальних правопорушень з кваліфікацією її дій за статтями (частинами статей) КК, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона буде доводити перед судом.

Дотримання цих вимог є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, забезпечує реалізацію таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.

Статтею 373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК, тобто якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази. При оцінці доказів суд має керуватися критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (див. рішення у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011).

Також як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 року у справі №761/7897/18 також зазначив, що суди повинні ретельно перевіряти доводи сторони захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення. У випадку, якщо суд після такої перевірки відхиляє доводи сторони захисту, він має навести переконливі мотиви такого висновку, які не залишають розумного сумніву у винуватості обвинуваченого. Разом з тим, якщо небезпідставні доводи сторони захисту не можуть бути спростовані з наведенням переконливих мотивів, які ґрунтуються на обставинах відповідного провадження, то це свідчить про існування розумного сумніву в доведеності винуватості особи.

Отже, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

За результатами перевірки матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що всупереч доводів апеляційних скарг, суд першої інстанції з дотриманням положень ст. 337 КПК України всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевірив їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, які досліджені у судовому засіданні та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, та дійшов висновку, що ці докази поза розумним сумнівом не тільки не доводять винуватість ОСОБА_8 у висунутому обвинуваченні, а й свідчать про відсутність в його діянні складу кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, з наведенням у вироку доказів, на яких ґрунтується такий висновок суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Так, з обвинувального акту слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171 КК України, а саме, в умисному перешкоджанні здійсненню журналістом законної професійної діяльності, незаконній забороні показу окремих осіб та іншому перешкоджанні здійсненню журналістом законної професійної діяльності, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища.

Однак, на переконання апеляційного суду, пред`явлене обвинувачення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і наявним доказам, є надуманим, викладеним у формі припущень, та базується на неправильній кримінально-правовій оцінці стороною обвинувачення дій обвинуваченого ОСОБА_8 .

Згідно постанови колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду ВС від 19.08.2020 року по справі 214/4970/18, преса відіграє суттєву роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема щодо репутації та прав інших осіб, тим не менш її обов`язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов`язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань загального інтересу (пункт 37 рішення Європейського суду з прав людини від 24 лютого 1997 року у справі "Де Гаєс і Ґійзелс проти Бельгії" (De Haes and Gijsels v. Belgium)).

Потерпілим від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171 КК України є журналіст.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» (в редакції, чинній на момент події), журналіст - це творчий працівник, який професійно збирає, одержує, створює і займається підготовкою інформації для засобів масової інформації, виконує редакційно-посадові службові обов`язки в засобі масової інформації (в штаті або на позаштатних засадах) відповідно до професійних назв посад (роботи) журналіста, які зазначаються в державному класифікаторі професій України.

Згідно з приміткою до статті 345-1 КК України під професійною діяльністю журналіста у статтях 171, 345-1, 347-1, 348-1 КК слід розуміти систематичну діяльність особи, пов`язану із збиранням, одержанням, створенням, поширенням, зберіганням або іншим використанням інформації з метою її поширення на невизначене коло осіб через друковані засоби масової інформації, телерадіоорганізації, інформаційні агентства, мережу Інтернет. Статус журналіста або його належність до засобу масової інформації підтверджується редакційним або службовим посвідченням чи іншим документом, виданим засобом масової інформації, його редакцією або професійною чи творчою спілкою журналістів.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що потерпілим від інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з тим, прокурором у судовому засіданні належним чином не доведено, що потерпіла ОСОБА_11 здійснювала законну професійну діяльність журналіста та є професійним журналістом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення. Кожний склад кримінального правопорушення обов`язково складається з наступних елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона кримінального правопорушення.

Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу кримінального правопорушення, що виключає кримінальну відповідальність особи.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції правильно зазначив, що суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171 КК України характеризується прямим умислом.

Тобто, для встановлення наявності або відсутності умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171 КК України, слід довести, що обвинувачений ОСОБА_8 мав усвідомлювати, що суспільно-небезпечний характер його дій спрямований на перешкоджання законній професійній діяльності саме журналіста та мав передбачати суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажати їх настання.

Так, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав та відмовився надавати показання на підставі ст. 63 Конституції України. При цьому стверджував, що будь-якого кримінального правопорушення по відношенню до ОСОБА_11 він не вчиняв та у судових дебатах і під час проголошення останнього слова просив в пред`явленому обвинуваченні його виправдати повністю.

Потерпіла ОСОБА_11 в суді першої інстанції надала показання, що 06 жовтня 2020 року близько 19:30 год., вона знаходилася на території Гатнянської сільської територіальної виборчої комісії Фастівського району Київської області за адресою Гатнянської ЗОШ I-III ступенів: вул. Космонавтів, 1 у с. Гатне Києво-Святошинського району Київської області. Близько 21:00 год. дізналася, що за межами виборчої комісії прибули «тітушки», тому вийшла на зовні для фільмування цих подій. Вийшовши на вулицю, побачила декілька поліцейських машин, припустила, що когось затримали. В кадр відеозйомки потрапили двоє чоловіків в цивільному одязі, один із яких в жовтому жилеті (в подальшому стало відомо, що це ОСОБА_12 ) та сказав їй припинити зйомку. Вона припинила його знімати, проте цей же чоловік продовжував говорити про припинення знімання. Вона попросила цього чоловіка показати його посвідчення, він відмовився, натомість сказав, щоб вона пред`явила своє. У відповідь вона пояснила, що є журналістом, а своє посвідчення залишила в приміщенні виборчої комісії. При цьому, чоловік продовжував тиснути на неї. В цей момент до них підійшла місцева активістка ОСОБА_16 та почала знімати відео події на телефон. Чоловік переключив свою увагу на неї, вирвав з її рук телефон, тоді як сама ОСОБА_11 почала знімати своєю камерою все, що відбувалося. В цей час чоловік у цивільному одязі, як з`ясувалося в подальшому ОСОБА_8 , вистрибнув на неї та почав виривати у неї відеокамеру, потім до нього долучився чоловік у жовтому жилеті ( ОСОБА_12 ) та ще один невідомий чоловік. Вони почали заламувати їй руки та виривати камеру із рук. Вона повернулася у будівлю виборчої комісії, взяла посвідчення журналіста та повернулася на місце події. Однак в той момент вже нікого на вулиці не було, а свою відеокамеру вона знайшла на капоті машини та виявила пошкодження свого майна. При цьому потерпіла уточнила, що в ході подій на вулиці біля Гатнянської ЗОШ I-III ступенів повідомляла інформацію про те, вона журналіст. Це відбулося вже під час зйомки, яку здійснювала, в момент, коли один із чоловіків, який до неї звертався і просив припинити зйомку, запитав у неї її посвідчення. Де в цей момент перебував ОСОБА_8 , вона не знає, він вистрибнув у неї із-за спини, коли почали видирати у неї камеру всі троє чоловіків. Припускає, що повідомлену нею інформацію про те, що вона є журналістом, ОСОБА_8 мав би чути, оскільки знаходився в кількох метрах від ОСОБА_12 , з яким вона спілкувалася з приводу припинення відеозйомки. Відеокамеру у неї виривали спільно троє чоловіків на місці події. Коли відеокамеру у неї забрали, вона повернулася до будівлі виборчої комісії, взяла посвідчення, але, вийшовши на вулицю, нікого не було, а відеокамеру вона знайшла на капоті машини. Крім того, додала, що прибула до ТВК на підставі усної домовленості з «КyivPost», як позаштатний журналіст - журналіст-фрілансер і вона має право вільно збирати інформацію, після цього пропонувати завданню і вона не зобов`язана перед зйомкою представлятись, що журналіст.

Допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_17 суду повідомила, що 06 жовтня 2020 року вона, будучи начальником сектору кримінальної юстиції Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУ НП в Київській області, разом із іншими співробітниками поліції, в тому числі, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , прибула на територію Гатнянської сільської територіальної виборчої комісії Фастівського району Київської області за адресою Гатнянської ЗОШ I-III ступенів: АДРЕСА_3 для забезпечення громадського порядку під час засідання виборчої комісії щодо зняття кандидата на посаду голови Гатнянської сільської ради. Там вона із колегами побачила чоловіків, які відомі своїми попередніми провокаціями порушень громадського порядку у м. Біла Церква. До них підійшла жінка, яка здійснювала відеозйомку. ОСОБА_12 висловив їй вимогу пред`явити посвідчення. Вона відповіла, що немає посвідчення. Особисто їй ОСОБА_11 не повідомляла про те, що є журналісткою. На місці події було багато людей. Навколо жінки було скупчення 10-15 людей. ОСОБА_8 в момент подій із ОСОБА_11 був біля автомобілей та розмовляв по телефону. Зазначила, що в її присутності силу по відношенню до потерпілої ніхто не застосовував. Коли потерпіла кричала «помогите» поблизу неї вона не бачила ні ОСОБА_18 , ні ОСОБА_19 . Ніхто із співробітників поліції не ходив поодинці, всі були в полі зору один одного.

Свідок ОСОБА_12 в місцевому суді надав пояснення, в яких повідомив, що він на момент подій 06 жовтня 2020 року був тимчасово виконуючим обов`язки заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення Чабанівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області, а ОСОБА_8 був його керівником. Того дня надійшла інформація про те, що до Гатнянської сільської територіальної виборчої комісії Фастівського району Київської області за адресою Гатнянської ЗОШ I-III ступенів: АДРЕСА_3 прибули невідомі особи для зірвання порядку денного на засіданні. Серед присутніх була жінка, без розпізнавальних знаків журналіста, проте повідомила, що здійснює фіксацію подій, однак невідомо для якого видання. При цьому, вона не говорила, що в неї відповідні документи про її професійну діяльність в іншому місці. Він просив припинити зйомку. Жінка почала сварку із ним та присутніми правоохоронцями. У цей час ОСОБА_8 був біля входу в приміщення комісії, він не підходив до них під час розмови із ОСОБА_11 . Він бачив лише те, що невідомі особи в цивільному одязі намагаються вказану жінку відштовхнути.

Свідок ОСОБА_14 допитана в суді першої інстанції в режимі відеоконференції, за відсутності заперечень сторін кримінального провадження, надала показання, що тоді було засідання територіальної виборчої комісії, вона слідкувала за її роботою, потім зателефонувала її знайома - потерпіла і вона вийшла з двору школи до воріт і вона побачила, як на потерпілу кричить поліцейський в жилеті, вона знімала події. Потім поліцейський забрав телефон і кричав: «Ваші документи?». На Таїсію напав чоловік в чорній шкіряній куртці, вона більше одного разу кричала, що вона журналіст. Посвідчення журналіста у потерпілої вона не бачила В подальшому Таїсія пішла за посвідченням, її не було 5 хв., коли повернулась уже нікого не було та інший працівник поліції показав на камеру на капоті авто, камера була несправна, там був зламаний мікрофон. Вказала, що запис з її телефону передала слідчому. Особа в шкіряній куртці знаходилась на відстані три метра від неї.

Також судом безпосередньо оголошені та досліджені в якості доказів документи, надані стороною обвинувачення, у яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, а також проведено демонстрацію відеозаписів на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171 КК України, а саме:

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000164 від 07 жовтня 2020 року за ч. 3 ст. 171 КК України (а.п. 58-59 т. 1);

-протокол прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 07 жовтня 2020 року, заява про вчинення злочину ОСОБА_11 за вх.К-10203 від 08 жовтня 2020 року (а.п. 60-61 т. 1);

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0002096 від 15 жовтня 2020 року за ч. 1 ст. 171 КК України (а.п. 62 т. 1);

-постанова про об`єднання матеріалів вищевказаних досудових розслідувань в одне провадження за № 0000164 (а.п. 67 т. 1);

-висновок службового розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками ГУНП в Київській області від 09 жовтня 2020 року, згідно з яким, зокрема тимчасово виконуючому обов`язки начальника Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області підполковнику поліції ОСОБА_8 оголошено сувору догану за порушення службової дисципліни, статей 2, З, 8, 11, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 1, 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України», затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 23З 7-VIII, пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року № 100, що виразилося у не вжитті заходів щодо припинення вчинення підлеглим працівником порушення службової дисципліни, не повідомленні найближчого органу поліції про вчинення стосовно громадян неправомірних дій та не вжитті заходів щодо затримання правопорушників, неналежному контролі за діями підлеглих та неналежному проведенні з останніми індивідуально-виховної роботи, що у свою чергу призвело до порушення ними службової дисципліни (а.п. 68-89 т. 1);

-протокол огляду речей і документів від 14 червня 2021 року, а саме, відеофайлів на DVD-R диску «Ri-JAPAN», наданими потерпілою ОСОБА_11 з фототаблицею, на яких зображено місце події та присутні (а.п. 92-99 т. 1);

-протокол огляду від 14 вересня 2021 року фотокамери Sony Alpha A7 Mark III із додатковим обладнанням, а саме мікрофоном Rode (Video Mic Pro), із фототаблицею (а.п. 158-160 т. 1);

-постанова про визнання фотокамери Sony Alpha A7 Mark III із додатковим обладнанням, а саме, мікрофоном Rode (Video Mic Pro), речовим доказом у справі, яку передано на зберігання потерпілій ОСОБА_11 (а.п. 161-162 т. 1);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілою ОСОБА_11 від 18 червня 2021 року, з довідкою до протоколу, згідно із яким вона впізнала ОСОБА_8 (а.п. 100-103 т. 1);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_14 від 18 червня 2021 року, з довідкою, згідно із яким вона впізнала ОСОБА_8 , як учасника подій 06 жовтня 2020 року біля Гатнянської ЗОШ I-III ступенів (а.п. 104-107 т. 1);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_14 від 03 вересня 2021 року, згідно із яким вона впізнала ОСОБА_12 як учасника подій 06 жовтня 2020 року біля Гатнянської ЗОШ I-III ступенів (а.п. 143-145, 146 т. 1);

-висновок судової портретної експертизи № СЕ-19/111-21/34857-ФП від 29 липня 2021 року, згідно із яким на одному із відеофайлів, наданих потерпілою, здійснених в момент вчинення кримінального правопорушення, встановлено особу ОСОБА_8 , решта зображень не придатні для ідентифікації (а.п. 110-116, 117, 174-187, 188, 189, 190 т. 1);

-висновок судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/111-21/45445-ФП від 01 листопада 2021 року, згідно із якою ідентифіковано одного із чоловіків у цивільному одязі на відеозйомці потерпілої ОСОБА_11 в момент подій 06 жовтня 2020 року як ОСОБА_8 (а.п. 165-172 т. 1);

-протокол проведення слідчого експерименту з ілюстрованою таблицею за участю потерпілої ОСОБА_11 від 03 вересня 2021 року, за участі адвоката ОСОБА_20 , згідно з яким остання відтворила обставини події, що відбулися між нею та ОСОБА_8 06 жовтня 2020 року (а.п. 147-152 т. 1);

-протокол проведення слідчого експерименту з ілюстрованою таблицею за участю свідка ОСОБА_14 від 03 вересня 2021 року, згідно з яким ОСОБА_14 вказала розташування по відношенню до неї учасників подій 06 жовтня 2020 року, я також які саме активні дії по відношенню до ОСОБА_11 вчинював чоловік в шкірянкій куртці ( ОСОБА_8 ) та чоловік в жовтому жилеті ( ОСОБА_12 ), що зафіксовано за допомогою фотозйомки за участі статиста (а.п. 153-156 т. 1);

-посадову інструкцію т.в.о. начальника Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції в Київській області (а.п. 138-142 т. 1);

-характеризуючі матеріали на обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме: довідка про роботу в минулому та проходження служби ОСОБА_8 , його службову характеристику, послужний список, витяг із наказу від 03 серпня 2020 року № 221 о/с про покладення на ОСОБА_8 обов`язків тимчасово виконуючого начальника Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції в Київській області, наказ від 23 квітня 2021 року № 111 о/с про призначення ОСОБА_8 заступником начальника Бучанського районного управління поліції, довідка про відсутність перебування ОСОБА_8 на обліках лікаря нарколога та психіатра (а.п 118-136, 163);

-дані ксерокопії посвідчення № 541 на ім`я ОСОБА_21 , як мультимедійної журналістки, підписаного головним редактором видавництва ТОВ «Бізнесгруп», дійсного до 31 грудня 2020 року (а.п. 66 т. 1);

-дані довідки від 31 серпня 2021 року, виданої заступником головного редактора газети «Київ Пост» про те, що ОСОБА_11 співпрацювала із редакцією цього видання як журналіст-фрілансер у 2019-2020 роках, їй було видано редакційне завдання № 541, чинне до 31 грудня 2020 року (а.п. 157 т. 1).

Проаналізувавши всі наявні докази у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що в діях ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171 КК України.

Так, обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обставина здійснення ОСОБА_11 законної професійної діяльності журналіста не доведена, відповідно представлення ОСОБА_8 її як журналіста також не доведено під час судового розгляду.

Зокрема, суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурором у судовому засіданні належним чином не доведено, що потерпіла ОСОБА_11 здійснювала законну професійну діяльність журналіста та є професійним журналістом, оскільки дійсного посвідчення журналіста ОСОБА_11 в суді не представила.

Крім того, суд першої інстанції, проаналізувавши показання свідків та потерпілої, прийшов до висновку, що показання свідка ОСОБА_12 в частині не вжиття потерпілою дій щодо ідентифікації себе, як журналіста, та не повідомлення про проведення відеозйомки в судовому засіданні підтверджені показаннями безпосередньо самої потерпілої, свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також дослідженими відеозаписами події, що мала місце 06 жовтня 2020 року на території Гатнянської ЗОШ I-III ступенів.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційній суд.

Так, судом першої інстанції досліджено диск з відеофайлом, де зафіксовано, що поряд

з потерпілою ОСОБА_11 зображено декількох осіб, серед яких є обвинувачений ОСОБА_8 . Однак, з переглянутого відео не вбачається конкретних дій з боку обвинуваченого ОСОБА_8 по відношенню до потерпілої ОСОБА_11 , які б свідчили про перешкоджання законній професійній діяльності журналістів. При цьому, з електронного носія інформації, який містить відеоматеріал, знятий під час подій 06 жовтня 2020 року, не вбачається, що потерпіла ОСОБА_11 пред`явила посвідчення журналіста, що спростовує посилання потерпілої про його обізнаність щодо виконання потерпілою своїх професійних обов`язків, пов`язаних із журналістською діяльністю.

З вироку суду слідує, що суд першої інстанції поставився критично до показань потерпілої щодо наявності можливостей у обвинуваченого встановити її статус журналіста, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такі твердження ґрунтуються на припущеннях, а тому викликають у суду обґрунтовані сумніви.

Критично ставиться апеляційний суд з аналогічних підстав і до апеляційних тверджень представника потерпілої в частині того, що ОСОБА_8 повинен був чути як потерпіла ОСОБА_11 наголосила всім присутнім працівникам поліції, що вона є журналістом, а тому мав усвідомлювати, що потерпіла є журналістом.

На думку апеляційного суду, усвідомлення обвинуваченим, що потерпіла є журналістом у зв`язку із повідомленням всім присутнім про це є виключно припущенням, що не можна ставити у вину обвинуваченому та відповідно до ст. 26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» (в редакції чинній на момент події) журналіст зобов`язаний відрекомендуватися та пред`явити редакційне посвідчення чи інший документ, що підтверджує його професійну належність або повноваження.

Отже, відповідно до законодавства саме на журналіста покладається обов`язок назватися та пред`явити документ, або іншим чином розпізнати себе як журналіста, а тому лише за виконання всіх цих дій журналістом можна стверджувати, що обвинувачений міг усвідомлював те, що зйомку проводить журналіст, а не інша особа.

Із зазначених доказів жодним чином не випливає, що обвинувачений за тієї обстановки усвідомлював, що ОСОБА_11 є журналістом та він своїми діями перешкоджає законній професійній діяльності журналіста.

Наявність мікрофона у потерпілої та фотоапарату, не свідчить про належність цієї особи до категорії журналістів. Потерпіла як журналіст не була зовнішньо забезпечена документами, знаковими, сигнальними та іншими засобами позначення особи представника преси, як це передбачено законом, крім того, потерпіла посвідчення не показувала, не повідомляла, що вона є саме журналістом, а тому у обвинуваченого за конкретних обставин даної справи не було ніяких підстав вважати, що потерпіла є журналістом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у справі не здобуто беззаперечних доказів того, що обвинувачений усвідомлював, що його дії спрямовані саме проти журналіста і вони умисно перешкоджають її законній професійній діяльності.

Отже, апеляційні доводи прокурора та представника потерпілої є непереконливими, будь-яких інших доказів у кримінальному провадженні, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171 КК України стороною обвинувачення не надано.

За таких обставин, погоджуючись з висновком суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 171 КК України, у зв`язку з недоведеністю, що в його діях є склад вказаного кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, діючи в межах визначених процесуальним законом повноважень, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, врахувавши вимоги ст. 62 Конституції України, ухвалив законне й обґрунтоване рішення, а тому підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги заступника прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 та представника потерпілого - адвоката ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошиснького районного суду Київської області від 4 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя