17.10.2024
Справа № 310/8211/18
Провадження № 1-в/331/176/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» жовтня 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши подання заступника начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_2 про приведення судового рішення у відповідність до закону відносно засудженої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2024 року заступник начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 звернулась до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з поданням про приведення судового рішення у відповідність до закону відносно засудженої ОСОБА_3 .

В обґрунтування подання зазначено, що вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.08.2019 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України її звільнено від відбування покарання з випробуванням на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України. Вказаний вирок набрав законної сили 25.03.2020 року. Засуджена ОСОБА_3 перебуває на обліку Бердянського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області з 14.04.2020 року.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна). Згідно цього Закону, за ч. 1 ст. 51 КУпАП України передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вищезазначене, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 881 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-ІX від 18.07.2024 року, на момент вчинення ОСОБА_3 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185, ст. 190 КК України, становив 1762 грн (881?2-1762 грн).

Зі змісту вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.08.2019 року вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст.190, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 скоїла в серпні 2018 року та спричинила потерпілим матеріальний збиток на загальну суму 250 грн. та 950 грн.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно частини 1 статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, який скасовує злочинність діяння або пом`якшує кримінальну відповідальність, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, що вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

У відповідності до частини другої статті 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Оскільки згідно вироку сума викраденого майна ОСОБА_3 становить 950 та 250 грн., тобто не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то вказані дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, представник органу пробації просить суд вирішити питання про приведення вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.08.2019 року відносно ОСОБА_3 у відповідність до закону.

Розглянувши подання в порядку підготовки до розгляду, вважаю, що воно не підлягає призначенню до судового розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан в Україні на 30 діб, період якого в подальшому був продовжений згідно зі змістом відповідних нормативних актів до 09 листопада 2024 року.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», м. Бердянськ Запорізької області віднесений до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України з 27.02.2022 року.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14 вересня 2022 року було змінено територіальну підсудність судових справ Бердянського міськрайонного суду Запорізької області та визначено Жовтневому районному суду м. Запоріжжя.

Як слідує з тексту подання, засуджена ОСОБА_3 перебуває на обліку Бердянського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, проте зміст подання та додані до нього документи не містять інформацію про те, на якій підставі з вказаним поданням до суду звертається заступник начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області, де засуджена на обліку не перебуває.

З огляду на викладене, заступник начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області не може бути суб`єктом звернення до суду з вказаним поданням, оскільки матеріали, долучені до подання не містять документів на підтвердження вказаних повноважень.

Разом з тим, слід зауважити, що іспитовий строк за вищевказаним вороком закінчився ще 20.08.2021 року, тобто до введення в Україні воєнного стану та до набрання чинності Законом України № 3886-ІX, що в свою чергу не позбавляло орган пробації, на обліку якого перебула засуджена ОСОБА_3 , об`єктивної можливості звернутись до суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживала засуджена, з поданням про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

При цьому, інформацію про звернення до суду з відповідним поданням та результати його розгляду судом, вказане подання не містить.

З огляду на викладене, суд вважає, що подання про приведення судового рішення у відповідність до закону відносно засудженої ОСОБА_3 скеровано до суду неналежним суб`єктом та без належного обґрунтування, а тому відсутні підстави для відкриття провадження.

Керуючись ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, ст. ст. 76, 78 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за поданням заступника начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_2 про приведення судового рішення у відповідність до закону відносно засудженої ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1