Справа № 206/4760/24
Провадження № 1-в/206/249/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровську складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

представника органу пробації ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро подання фахівця відділу ОСОБА_5 , погоджене начальником Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність до вимог закону відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого 14.02.2023 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання фахівця відділу ОСОБА_5 , погоджене начальником Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність до вимог закону відносно засудженого ОСОБА_7 , мотивоване тим, що на виконанні Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області перебуває вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська відносно засудженого ОСОБА_7 від 14.02.2023. Законом України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Засуджений в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Представник органу пробації подання підтримала, просила його задовольнити..

Прокурор проти задоволення подання не заперечує.

Суд, дослідивши подання та додані до нього матеріали, вважає, що подання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2023 ОСОБА_7 визнано винним за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Так, 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» № 3886-IX від 18.07.2024 відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

У зв`язку зі змінами внесеними до ст. 51 КУпАП Законом України № 3886-1Х від 18.07.2024, після 09.08.2024, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Відповідно кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України настає у випадку, якщо вартість викраденого майна більше двох неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

На переконання суду, внесення вищевикладених змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище засудженої особи.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1. ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 вчинив у 2022 році.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023» прожитковий мінімуму для працездатної особи на 1 січня 2022 року становив 2481 гривні, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становив 1240,50 гривні на 2022 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів (ч. 2 ст. 51 КУпАП) становить 2481 гривні.

Як вбачається з вироку ОСОБА_7 викрав майно, загальна вартість якого складає 654 ( шістсот п`ятдесят чотири) гривні, що не перевищує 2481 грн.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_7 майна становила 654 (шістсот п`ятдесят чотири) гривні, тобто була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_7 від призначеного судом покарання за даним вироком, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 2, 7, 9, 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким установлювалась кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1