Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/287/24
Провадження № 1-кп/391/75/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" вересня 2024 р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Компаніївського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 , призваного за мобілізацією, який перебуває на посаді водія-санітара медичного пункту, не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відповідно до указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ) з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

22.04.2022, ОСОБА_4 , зарахований до військової частини НОМЕР_1 , відповідно до наказу №2 командира військової частини та в подальшому був призначений на посаду водія 2 кулеметного відділення кулеметного взводу ВЧ НОМЕР_2 , потім відповідно наказу командира військової частини 31.08.2023 був призначений на посаду водія-санітара медичного пункту військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, від 28.12.2023 вважається таким, що самовільно залишив військову частину.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 22.04.2022, тобто, з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначення його на посаду водія 2 кулеметного відділення кулеметного взводу ВЧ НОМЕР_2 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІУ, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-ХІУ, ст. 1, ч. З, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, додержуватись правил військової поведінки, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, завжди пам`ятати, шо його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому: :т допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України призваним по мобілізації, проходячи військову службу на посаді водія- санітара медичного пункту військової частини військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні солдат, в порушення вимог ст. ст. З, 41, 65, 68 Конституції України, ст.321 Цивільного кодексу України, ст. ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 22.01.2024 о 11 год. 36 хв., перебуваючи біля свого місце мешкання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно та усвідомлюючи неправомірність та суспільну небезпечність своїх дій здійснив насильницькі дії відносно поліцейського з реагування патрульної поліції СПД № 1 ( АДРЕСА_2 рядового поліції ОСОБА_7 , а саме під час зупинки автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_3 , за фактом порушення діючих Правил дорожнього руху, а саме, передбаченого п. 2.3 В та для подальшого складання адміністративних матеріалів, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_4 , одразу у грубій та зухвалій формі відмовлявся виконувати законні вимоги працівників поліції, нецензурно виражаючись в їх адресу та намагався зникнути з місця вчинення правопорушення, у зв`язку з чим ОСОБА_7 намагався зупинити його та в цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесного ушкодження працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел на спричинення тілесного ушкодження працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником своїх службових обов`язків, діючи умисно, протиправно та усвідомлюючи неправомірність та суспільну небезпечність своїх дій, порушуючи загальноприйняті правила моральної поведінки, зухвало та у грубій формі висловлюючись в сторону працівників поліції нецензурною лайкою, не реагуючи на їх законні вимоги, знаходячись обличчям до поліцейського, вхопив ОСОБА_6 за каптур службової куртки та потягнув на себе, після чого обхопив тулуб ОСОБА_6 обома руками, з`єднавши руки в замок за спиною та припіднявши його, впав разом із ним на землю, перебуваючи зверху нього, у зв`язку з чим ОСОБА_6 вдарився лівою рукою об землю та отримав тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці лівого зап`ясткового суглобу та по тильній поверхні лівої кисті.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винність у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України визнав повністю, суду пояснив, що дійсно скоїв правопорушення за обставин, які викладені в обвинувальному акті, які не заперечує та не оспорює.

Дійсно покинув самовільно військову частину, оскільки був незгодний з діями керівництва.

Не заперечує щодо вживання ним наркотичних засобів.

В скоєному розкаюється. Зробив для себе висновки, це буде слугувати для нього уроком, в майбутньому таких дій скоювати не буде.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України підтверджується наступними доказами.

Поясненнями потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що з обставинами, які викладені в обвинувальному акті він ознайомлений та повністю згоден. Того дня, він знаходився на службі, був одягнений у формений одяг, перебував на службовому авто. Коли обвинувачений зупинився на своєму автомобілі біля будинку, де мешкає, він ( ОСОБА_4 ) вистрибнув з авто, хотів сховатись у будинку. Він став на проході, щоб зупинити обвинуваченого, той став хватати його за куртку, потім обхопив руками за тулуб, через що вони впали та внаслідок цих дій йому було спричинено тілесні ушкодження відповідно до обвинувального акту. Через такі дії обвинуваченого, було викликано СОГ. Пізніше було встановлено, що в цей день ОСОБА_9 перебував в стані наркотичного сп`яніння.

Як в людини в нього претензій до ОСОБА_4 немає, але як працівник поліції вважає ОСОБА_9 правопорушником, особою, яка порушує закон. Такі дії ОСОБА_9 (які зазначені в обвинувальному акті) приводять до того, що інші громадяни також починають так вчиняти. Він не ображається на обвинуваченого як людина, тому його вибачення йому не потрібні.

Покарання на розсуд суду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що всі учасники процесу не оспорюють всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності їх позицій немає. Сторонам судового провадження, потерпілому роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого (в тому обсязі, в якому обвинувачений вважав необхідним давати пояснення), потерпілого, дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого, в тому числі досудову доповідь.

Суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків повністю доведеною та правильною кваліфікацію його дій за ч.2 ст. 345 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, його наслідки (спричинення легких тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням працівником своїх службових обов`язків), особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст. 89 КК України, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей від різних шлюбів, 2012 року народження та ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце проживання, за яким компрометуючі матеріали відсутні, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, але вважається таким, що самовільно залишив військову частину 28.12.2023 р., негативно характеризується за місцем несення служби (згідно характеристики ОСОБА_4 зарекомендував себе як недисциплінований військовослужбовець, не здатний приймати оптимальні рішення, схильний перекладати доручену справу на інших, власні інтереси ставить вище службових, іноді допускає халатне ставлення до своїх службових обов`язків, що потребує постійного контролю за якістю їх виконання. У спілкуванні проявляє себе не тактовно. Т.2, а.с.101).

Суд приймає до уваги дані досудової доповіді, згідно з якою ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. Орган пробації вважає, що обвинувачений не усвідомлює правові наслідки неправомірної поведінки, у зв`язку з чим орган пробації не вбачає за можливе виправлення правопорушника без ізоляції від суспільства.

Суд враховує думку потерпілого ОСОБА_7 , який просив призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, при цьому зазначив, що як працівник поліції вважає ОСОБА_9 таким, що порушує закон.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає визнання винуватості, каяття в скоєному.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає вчинення кримінального правопорушення у стані викликаному вживанням наркотичних засобів.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , зважаючи на те, що обвинувачений, який є військовослужбовцем, самовільно залишивши військову частину 28.12.2023 р., перебуваючи в с. Компаніївка, будучи в стані наркотичного сп`яніння, вчинив дане кримінальне правопорушення проти авторитету органів державної влади (в період дії воєнного стану в Україні), суд вважає, що його виправлення можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, тобто обвинуваченому необхідно призначити покарання в вигляді позбавлення волі на певний строк, яке необхідно відбувати реально. Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_4 суд не вбачає. Разом з тим, враховуючи те, ОСОБА_4 визнав себе винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, зазначив, що зробив для себе необхідні висновки щодо подальшої поведінки, суд вважає можливим призначити покарання в вигляді позбавлення волі на рівні нижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 345 КК України. Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем ЗСУ призваним по мобілізації, суд на підставі ст. 62 КК України вважає можливим замінити призначене покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Суд вважає, що таке покарання не є таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

З метою забезпечення виконання вироку, суд підстав щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не вбачає.

Керуючись ст. ст.349, 368,370,373,374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання в вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 62 КК України, замінити покарання в виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік на покарання в виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 1 (один) рік та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 345 КК України в виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 1 (один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців з 23.04.2024 р. по день набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Речові докази, а саме оптичний диск МуМеdіа, білого кольору, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити там же.

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Компаніївський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той же строк та в тому ж порядку з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно ч.2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору, потерпілому.

Суддя ОСОБА_1