Провадження №1-в/592/446/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» ОСОБА_4 відносно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, засудженого: 28.03.2024 р. вироком Ямпільського районного суду Сумської області за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 246 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць

про звільнення від призначеного судом покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст.74 Кримінального кодексу України

В С Т А Н О В И В:

Начальник установи виконання покарань звернувся до суду з вказаним клопотанням, яке мотивує тим, що 09.08.2024 набув чинності закон про декриміналізацію дрібних крадіжок, а саме ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України про посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Просить суд: вирішити питання про приведення вироку від 28.03.2024 р. відносно ОСОБА_5 до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

У судове засідання засуджений ОСОБА_5 не з`явився.

Прокурор Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно п. 13 ч. 1 ст.537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, а саме - місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання, тому числі, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 і 3 ст.74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті цього Кодексу, має право вирішувати питання про усякого роду сумніви і протиріччя, які виникають при виконанні вироку.

Згідно п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України питання, передбачені п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, вирішуються судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання , передбачені п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ, (далі Закон № 3886-ІХ) яким ст.51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч. 6 ст. 3 КК України визначено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

В силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Судом встановлено, що вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 28.03.2024 р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 246 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць.

З вироку суду від 28.03.2024 р. вбачається, що ОСОБА_5 вчинив правопорушення, які утворюють повторність та відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (тотожні кримінальні правопорушення), передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, тому за кожне правопорушення кваліфіковане за однією статтею або частиною статті, має бути призначене окреме покарання закон про кримінальну відповідальність та кримінальне процесуальне законодавство не передбачає.

У такому випадку суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України та призначає покарання, передбачене санкцією.

Станом на 01.01.2023 р. прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 грн.

Тобто, з усіх епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, 02.08.2023 р. епізод злочинної діяльності ОСОБА_5 вчинений шляхом крадіжки на загальну суму 2993 грн., виключає відносно ОСОБА_5 застосовування положень Закону № 3886-ІХ, оскільки вартість викраденого майна перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого станом на 01.01.2023 р., тобто на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» ОСОБА_4 відносно засудженого ОСОБА_5 про звільнення від призначеного судом покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст.74 Кримінального кодексу України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1