Провадження № 1-кп/742/365/24
Єдиний унікальний № 742/3926/24
ВИРОК

Іменем України

19 вересня 2024 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000028 від 11.01.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Єгорівка Прилуцького району Чернігівської області, громадянин України, українець, офіційно не працює, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з професійно-технічною освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області справа № 742/949/13-ц від 05.03.2013, зобов`язаний щомісячно сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі однієї другої частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 25 лютого 2013 року.

Водночас, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про необхідність сплати присуджених Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області аліментів на утримання дітей у період часу з 13.12.2017 по 31.05.2024, ігноруючи вимоги державного виконавця Прилуцького ВДВС у Прилуцькому районі Східного міжрегіонального управління юстиції про необхідність виконання аліментних зобов`язань за рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.03.2013, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи намір, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, злісно ухилявся від сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: будучи працездатним, не вживав заходів для офіційного працевлаштування у період з 13.12.2017 по теперішній час, не звертався до органів Державної служби зайнятості з приводу постановки на облік як безробітного, маючи тимчасовий заробіток, працюючи без офіційного працевлаштування від якого середньомісячно отримував дохід в розмірі 5000 грн., умисно та злісно ухилявся від сплати аліментів, не повідомляв державного виконавця та приховував фактичні доходи, не надавав потрібної матеріальної допомоги на утримання дітей, у результаті чого за період часу з 13.12.2017 по 31.05.2024 утворилась загальна сума заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 415 941, 74 грн., що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

В судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю. В скоєному розкаявся та просив суворо не карати.

Враховуючи, що учасники судового розгляду не заперечували, суд, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, в тому числі і обвинуваченим.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються органом досудового розслідування правильно, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), передбачені ч. 1 ст. 164 КК України.

Згідно ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України, обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

При обранні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує те, що він вину визнав повністю, раніше не судимий, на обліках у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога та центру пробації не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Враховуючи обставини справи і особу обвинуваченого, суд приходить до переконання про призначення йому покарання в межах санкції статті у виді обмеження волі, однак суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з встановленням відносно нього іспитового строку та покладенням обов`язків на підставі ст. 75-76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (два) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в один рік, якщо засуджений протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку у законну не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору.

Суддя ОСОБА_8