Провадження №11-сс/991/834/24
Слідчий суддя: ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

04 листопада 2024 року м. Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду у м. Києві матеріали апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 22 жовтня 2024 року про залишення його заяви про відвід без розгляду,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 від 22.10.2024 заяву ОСОБА_3 про відвід судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою, 31.10.2024 ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу, у якій апелянт, посилаючись на її необґрунтованість, невмотивованість, та неповноту судового розгляду, прохає її скасувати та постановити нову, якою його заяву про відвід судді ОСОБА_4 задовольнити. ОСОБА_3 стверджує, що суддя не дослідила наданих ним доказів про обґрунтованість відводу судді ОСОБА_4 , який входить до злочинного угрупування з іншими суддями ВАКС, в наслідок чого постановила незаконну ухвалу.

Обґрунтовуючи можливість оскарження ухвали Вищого антикорупційного суду від 22.10.2024, апелянт посилається на приписи ст.ст. 409, 407, 533, 534, 535 КПК.

Перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 , суддя-доповідач дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження з огляду на наступне.

Оскаржувану ухвалу суддею ВАКС ОСОБА_1 постановлено за наслідком встановлення факту зловживання ОСОБА_3 правом на відвід, який був заявлений слідчому судді ОСОБА_4 , на розгляді якого перебувала заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 . При цьому суддя зазначила, що норми КПК не передбачають подання заяви про відвід судді, який розглядає заяву про відвід, що узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у листі від 16.06.2016 № 223-1650/0/4-16.

Вирішуючи питання про можливість апеляційного оскарження ухвали слідчого судді про залишення без розгляду заяви про відвід судді, який розглядає заяву про відвід, слід виходити із наступного.

Питання можливості розгляду заяви про відвід судді, який розглядає заяву про відвід не має чіткої законодавчої регламентації, що цілком може обумовити необхідність ухвалення рішення, яке прямо не передбачене процесуальним законом у межах відповідної процедури. На це, зокрема, вказують і положення ч. 6 ст. 9 КПК України: «у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

В той же час, право суду залишити заяву про відвід без розгляду передбачено ч.4 ст.81 КПК, відтак таке рішення прямо передбачено кримінальним процесуальним законом. У зв`язку з чим ухвалення рішення про залишення без розгляду заяви про відвід судді, який розглядає заяву про відвід, перебуває в межах передбаченої КПК процедури із застосуванням положень ч. 6 ст.9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч.1 ст.7 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Підстави та порядок оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано параграфом 2 глави 26 КПК України. Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, наведено в ч.ч. 1, 2 ст. 309 КПК України.

Аналіз ст. 309 КПК, якою на рівні загальних норм закріплено перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування, надає підстави стверджувати, що законодавцем віднесені до предмета оскарження рішення слідчого судді, які або вирішують питання щодо обмеження конституційних прав особи (застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту; застосування запобіжного заходу у вигляді застави; відсторонення від посади і т.д.), або якими вирішується питання, які мають істотне значення для здійснення ефективного досудового розслідування (відмова у наданні дозволу на затримання; відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; відмова у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, домашнього арешту та застави), або якими вирішується доля досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому.

З наведеного вбачається, що перевірці в апеляційній інстанції підлягають лише ухвали слідчого судді, які пов`язані з можливістю істотного обмеження прав, свобод та інтересів особи або мають вирішальне значення для руху досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому.

У зв`язку з цим обмеження права на апеляційне оскарження є виправданим і воно може бути пов`язане, зокрема, із забороною оскарження рішень слідчого судді, які не призводять ні до встановлення обмежень конституційних прав особи, ні до неможливості оскарження вже встановлених правообмежень та які не перешкоджатимуть здійсненню ефективного досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому.

Саме такий підхід відповідатиме основному завданню (призначенню) судово-контрольного провадження, яке знайшло своє нормативне закріплення в КПК, «здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні» (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК).

Натомість, постановлення суддею ухвали про залишення без розгляду заяви про відвід судді, який розглядає попередню заяву про відвід, не призводить ні до встановлення обмежень конституційних прав особи, ані до перешкоджання здійсненню ефективного досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому, зокрема, з огляду й на те, що положеннями КПК не передбачена можливість апеляційного оскарження ухвали про задоволення заяви про відвід або відмови у її задоволенні.

Частиною 4 статті 399 КПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 22.10.2024 року про залишення його заяви про відвід без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 309, 399, 424 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 22 жовтня 2024 року про залишення його заяви про відвід без розгляду - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя ОСОБА_2