Справа № 191/3308/19
Провадження № 1-кп/191/309/19
У Х В А Л А

іменем України

17 липня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000552 від 03.06.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , яка народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Васильківка, Васильківського району Дніпропетровської області, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

за зміненим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Синельниківського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000552 від 03.06.2015 року за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 146 ч.2 ст. 289 КК України, яке під час судового розгляду було змінено та дії ОСОБА_4 були кваліфіковано за ч.1 ст. 122 КК України з якого вбачається,що 12.02.2015 року ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи о 23.00 годині біля домоволодіння АДРЕСА_2 умисно нанесли удари в область щелепи, чим спричинили тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи праворуч, які відносяться до середнього ступеню тяжкості.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, які виразилися умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засідання адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України на підставіст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений підтримав клопотання про закриття кримінального провадження, вину не визнав.

Прокурор не заперечував проти клопотання захисника та просив його задовольнити, закривши кримінальне провадження на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Статтею 44 КК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цих Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

На підставі ст. 286 ч.4 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї статті.

Згідно ст. 12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів, тому особи, які їх вчинили, відповідно до вимог п.3 ч.1ст.49 КК України, звільняються від кримінальної відповідальності по закінченню п`яти років з моменту їх вчинення.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України який скоїв 12.02.2015 роки, тобто на час розгляду кримінального провадження у суді минуло більше ніж 9 років.

Крім того, ОСОБА_4 засуджено вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.06.2021 року за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, за подіями які мали місце 10 січня 2019 року.

Таким чином, з 10 січня 2019 року строки давності за ч. 1 ст. 122 КК у цьому кримінальному провадженні перервались, розпочали спливати заново і закінчились 10 січня 2024 року.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Під час розгляду кримінального провадження встановлені матеріальні та процесуальні підставі для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, оскільки матеріали провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся внаслідок ухилення обвинуваченого від органу досудового розслідування та/або суду, строк з урахуванням його переривання, сплинув.

При цьому, обвинувачений підтвердив, що йому зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надав свою згоду.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.

Отже, встановлення вищевикладених обставин є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення чинним законодавством не передбачено.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що клопотання захисника обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 судом не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284,286,288, 314, 371,372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000552 від 03.06.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України - закрити.

На ухвалу сторонами може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 (семи) діб з моменту оголошення.

Суддя ОСОБА_1