КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/422/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 309 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2024 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_9 , ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.08.2024, якою стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пересічне Дергачівського району Харківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працює токарем ФОП « ОСОБА_10 », одруженого, без утриманців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 00 години 50 хвилин 04.08.2024 по 00 годину 50 хвилин 02.10.2024, без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

Заступник начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів у межах кримінального провадження № 0000847 від 04.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді клопотання задоволене і постановлено застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме - до 02 жовтня 2024 року.

Рішення слідчого судді мотивовано наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України та ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливістю застосування ОСОБА_9 інших менш суворих запобіжних заходів, які б забезпечували виконання ним процесуальних обов`язків та були достатніми для запобігання вказаним ризикам. Також, враховано слідчим суддею й тяжкість інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокат підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби: з 23 години 00 хвилин по 05 годину 00 хвилин.

Вказує на відсутність обґрунтованої підозри, зауважує, що не доведеним є факт керування ОСОБА_9 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки з приводу наявна заява ОСОБА_12 , яка оперативному працівнику вказувала, що ОСОБА_9 приїхав до неї 03.08.2024 о 23 годині 50 хвилин,у стресовому стані, не міг говорити, то вона налила йому склянку горілки, яку він при ній випив.

Захист вважає, що кваліфікація ОСОБА_9 має бути змінена на ч. 3 ст. 286 КК України, що впливає на тяжкість злочину в бік зменшення.

Вказує, що схеми ДТП не долучено до клопотання, не проведена транспортно-трасологічна експертиза.

Не доведено й наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказує на міцність соціальних зв`язків ОСОБА_9 , який є студентом першого курсу НТУ «Харківський політехнічний інститут», працює у ПП « ОСОБА_13 », має місце реєстрації проживання та одружений, позитивно характеризований, не приягався до кримінальної відповідальності..

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку сторони захисту (підозрюваного ОСОБА_9 та адвокатів, які здійснюють його захист) на підтримку апеляційної скарги, думку прокурорки, яка заперечила апеляційну скаргу, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Встановлено, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Як наразі встановлено матеріалами клопотання: ОСОБА_9 , 03.08.2024 приблизно о 23 годині 15 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «Honda Accord» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , належним на праві приватної власності його матері ОСОБА_14 , рухаючись в темну пору доби по вул. Миру, зі сторони вулиці Закам`яна в напрямку вулиці Дмитра Чижевського, у м. Світловодськ Олександрійського району Кіровоградської області , через наявний стан алкогольного сп`яніння позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

Тим самим своїми діями допустив порушення вимог п. 2.9 (а) ПДР України (п. 2.9. Водієві забороняється: a) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння…), п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну…, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху).

ОСОБА_9 , під час руху у вказаному автомобілі, на перехресті вулиць Миру та Рибальська в м. Світловодськ Кіровоградської області, на відстані близько 5,87 метри до стовпа лінії електропередач № 212Ф54, не вибрав безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу, не вжив заходів до зниження швидкості аж до повної зупинки керованого транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, яка виражалась у наявності пішоходів ОСОБА_15 , 1966 року народження та ОСОБА_16 , 1999 року народження, які рухались в попутному з ним напрямку, допустив наїзд на останніх.

Тим самим допустив порушення вимог 12.1 та 12.3 ПДР України (12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди )..

У результаті наїзду пішоходи ОСОБА_15 та ОСОБА_16 отримали тілесні ушкодження, від яких загинули на місці пригоди.

При цьому, автомобіль «Honda Accord» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 отримав механічні пошкодження передньої правої частини та вітрового скла.

Не зважаючи на вказане, ОСОБА_9 продовжив рух на пошкодженому автомобілі, тим саме з місця вчинення кримінального правопорушення зник, переховувався від правоохоронних органів до моменту його затримання, а саме до 00 годин 50 хвилин 05.08.2024.

Такими діями ОСОБА_9 грубо порушив вимоги п. 2.10 (а, б, в, г, ґ, д, е) ПДР (п. 2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди).

Причетність ОСОБА_9 до інкримінованого кримінального правопорушення (обґрунтованість підозри) підтверджується наданими прокурором інформацією та фактами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.08.2024 (а.к. 25-29), протоколом огляду місця події від 04.08.2024 (а.к. 30), актом огляду на стан алкогольного від 04.08.2024 відповідно до якого ОСОБА_9 знаходився в стані алкогольного сп`яніння (1,11 проміле) (а.к. 32-33), протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (а.к. 34, 35, 36-37).

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 286-1 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких, карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від семи до десяти років.

Наслідки, що настали, - є тяжкі, непоправні, спричинено смерть двох осіб.

Вчинення даного кримінального правопорушення характеризоване кваліфікованим складом.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_9 позитивно характеризований, має місце проживання, навчається, працевлаштований, без утриманців, проживає на території міста Світловодськ Олександрійського району Кіровоградської області без реєстрації.

Береться до уваги посткримінальна поведінка підозрюваного ОСОБА_9 , а саме зникнення з місця вчинення злочину, що йому інкримінується, ненадання допомоги 2 потерпілим, неповідомлення про подію до правоохоронних органів та медичних закладів, переховування від правоохоронних органів до його затримання.

В якості характеристик особи зважується на притягнення підозрюваного Блажка 04.07.2024 до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ст. 122 КУпАП - перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_9 , зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину та усвідомлюючи міру покарання, що може йому загрожувати, відсутність місця реєстрації проживання у межах Кіровоградської області, наявність іншого, досить віддаленого від місцезнаходження органу досудового розслідування місця реєстрації проживання, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за його вчинення (в тому числі - на тимчасово окупованих та непідконтрольних територіях держави).

Погоджується колегія суддів і з висновками слідчого судді про наявність інших, передбачених ст. 177 КПК України, ризиків.

Підозрюваний ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків, можливих очевидців, які підлягають допиту та проведенню за їх участі слідчих дій у кримінальному провадженні та які, в тому числі, проживають в одному з підозрюваним населеному пункті4 подія мала місце на території міста Світловодськ Кіровоградської області, де проживає підозрюваний та свідки, котрі ще не допитані судом, а тому ризик впливу на останніх є реальним.

Крім того, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме намагатись скривати від слідства обставини кримінального правопорушення, суттєві обставини, необхідні для встановлення істини у провадженні і які мають значення у кримінальному провадженні.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, в тому числі з приводу неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, - спростовуються зазначеним вище.

Доводи сторони захисту з приводу того, що є не доведеним факт керування ОСОБА_9 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки з приводу наявна заява ОСОБА_12 , яка оперативному працівнику вказувала, що ОСОБА_9 приїхав до неї 03.08.2024 о 23 годині 50 хвилин,у стресовому стані, не міг говорити, то вона налила йому склянку горілки, яку він при ній випив, кваліфікація ОСОБА_9 має бути змінена на ч. 3 ст. 286 КК України, що впливає на тяжкість злочину в бік зменшення, схеми ДТП не долучено до клопотання, не проведена транспортно-трасологічна експертиза, - на даній стадії кримінального провадження не підлягають оцінці судом апеляційної інстанції. Наразі триває збирання доказів у кримінальному провадженні, кваліфікація інкримінованого ОСОБА_9 - протягом досудового розслідування може бути змінена органом досудового розслідування; слідчий суддя не вправі втручатись у діяльність слідчого, прокурора, які є самостійними у своїй діяльності. Обставини і докази у кримінальному провадженні - підлягатимуть оцінці судом першої інстанції під час судового слідства, крім того має оцінюватись належність доказів, правильність кваліфікації дій особи, доведеність його вини чи недоведеність її.

Тобто, натепер, предметом розгляду і оцінювання є доцільність застосування заходу забезпечення кримінального п провадження, зокрема, запобіжного заходу стосовно підозрюваного з огляду на зібрані досудовим розслідуванням інформацію і факти, а також можливі ризики.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.08.2024, якою стосовно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 00 години 50 хвилин 04.08.2024 по 00 годину 50 хвилин 02.10.2024, без визначення розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4