Справа № 504/1820/20
Номер провадження 1-кп/504/280/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 рокус-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000603 від 17.06.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, молдаванина за національністю, освіта неповна середня, офіційно не працевлаштованого, офіційно не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на час вчинення кримінального правопорушення раніше не судимого, в подальшому засудженого:

- 25.10.2022 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік,

- 27.03.2024 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі,

- 22.04.2024 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі,

у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що 17.06.2020 біля 02:00 год. у останнього під час перебування у с. Курісове Лиманського ( на час розгляду справи Одеського) району Одеської області виник умисел на вчинення розбійного нападу щодо колишньої співмешканки ОСОБА_12 , пов`язаного з проникненням до її житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Переслідуючи ціль незаконного збагачення та заволодіння майном, з метою проникнення до житла, ОСОБА_11 , шляхом умовлянь ОСОБА_12 , попросив її відчинити йому вхідні двері до вищевказаного будинку.

Погодившись на прохання та відчинивши двері, ОСОБА_11 відштовхнув ОСОБА_12 та незаконно проник до житла.

У продовження своїх злочинних дій, ОСОБА_11 , утримуючи в руках ніж, який він виявив на території вказаного домоволодіння, а також металевий молоток, виявлений ним у кімнаті будинку, висловив ОСОБА_12 погрозу застосування стосовно неї насильства небезпечного для її життя та здоров`я.

Надалі, ОСОБА_11 завдав декілька ударів руками та ногами по голові і тулубу ОСОБА_12 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синців у правій тім`яно-скроневій ділянці з частковим переходом у задню навколовушну ділянку справа та праву надбровно-очну ділянку (загальною кількістю 6 штук), крововилива на слизовій оболонці верхньої губи справа, синця на тильній поверхні правої кисті у основи 4-5 пальців, поверхневої різаної рани на зовнішній поверхні правого плеча у верхній третині, синця на передньовнутрішній поверхні лівого стегна у верхній третині, садна на передній поверхні правого плечового суглоба, після чого кинув її на підлогу. На виконання своїх злочинних дій до кінця, ОСОБА_11 схопив ОСОБА_12 за праву руку та силоміць зняв з пальця її руки золоту каблучку вартістю 3600 грн.

У продовження своїх злочинних дій, ОСОБА_11 виявив у кімнаті будинку та незаконно заволодів мобільним телефоном марки «Nomi», в корпусі червоного кольору, вартістю 400 грн., до якого був підключений стартовий пакет «Київстар», вартістю 50 грн., на рахунку якого кошти не знаходились, а також павер-банком, вартістю 150 грн. і зарядним пристроєм «Samsung» зі шнуром, вартістю 100 грн., після чого з місця події зник.

Органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло.

В ході судового розгляду кримінального провадження з`ясовані наступні обставини. ОСОБА_11 разом із потерпілою ОСОБА_12 були співмешканцями тривалий час, проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, мають двох спільних доньок, батьківство дітей обвинуваченим та потерпілою визнавалося, але через відсутність у ОСОБА_11 документів, що підтверджують правомірність його знаходження на території України, діти на обвинуваченого не зареєстровані. Родина проживала спільно із матір`ю потерпілої ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав суду показав, що в день події він після роботи, купив продукти та приїхав до дому, між ним та потерпілою була звичайна сімейна сварка, через ревнощі. Він забрав свій телефон, який йому належить та золоту обручку, яка лежала у скриньці, щоб у нього була причина згодом повернутися та після примирення повернути дружині кільце. Таке у них вже відбувалось, як в кожній родині. Ауріка викликала поліцію, оскільки хотіла, щоб його закрили на 15 діб. Через деякий час їх знайома ОСОБА_13 . ОСОБА_14 прочитала статтю та показала Ауріці, що за цей випадок йому загрожує покарання від 7 до 12 років. ОСОБА_15 пішла до слідчого, щоб повернути заяву, але слідчий ОСОБА_16 заяву не повернув. За доводами обвинуваченого, слідчий побачив скривджену, налякану дівчинку та вирішив все на власний розсуд. Пояснити чому він назвав свою цивільну дружину скривдженою та наляканою обвинувачений не зміг. Матеріали складені слідчим ОСОБА_16 вважає такими, що не відповідають дійсності. Йому приносили на підпис документи, але він не розумів їх зміст, говорили про 15 діб, що він вийде через цей час, потерпіла заспокоїться та все налагодиться. Обвинувачений наполягав, що він того дня був вдома, залишив домівку після сварки та поїхав до себе на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Під час сварки фізичного впливу на потерпілу не було. Дружину ніколи не бив. Підтримує з родиною зв`язок, знає, що родина в Німеччині в притулку для українських біженців, назвати місто де проживає родина не зміг.

Потерпіла ОСОБА_12 будучи допитаною в судовому засіданні суду пояснила, що співмешкає з ОСОБА_11 з часу закінчення 9 класу. У них народилися двоє доньок. Раніше до 17.06.2020 між ними не було ситуацій, в результаті яких вона отримувала побиття та тілесні ушкодження. Того дня, обвинувачений увечері повернувся до дому, з продуктами, все було добре. Коли діти та мама вже спали, між ними виник конфлікт на фоні ревнощів, він її образив та назвав гулящою. Коли він штовхав її, вона вдарилася, коли впала, він її підняв та сказав заспокоїтися, але вона ще більше панікувала та він вдарив кулаком у голову. Вона на той час дуже злякалась та викликала поліцію, кричала в трубку, щоб його ( ОСОБА_11 ) забрали і що у нього із собою її каблучка та телефон. У будь-яких слідчих діях участі не брала. Наступного дня прибула до слідчого, який запевнив її у тому, що ОСОБА_17 посидить 15 діб, та її відправив на СМЕ. Вона і раніше зверталась у поліцію з приводу сварок. Так і того разу, думала наказати ОСОБА_17 за те, що побив. Коли ознайомилася із документами та зрозуміла, що його затримали, була шокована. Всі протоколи підписувала не читаючи їх. В ході судового розгляду справи заявила клопотання про допит слідчого, оскільки вважала, що він склав матеріали справи на власний розсуд.

Ухвалою суду від 15.08.2022 обвинувачений ОСОБА_11 був оголошений у розшук. Ухвалою суду від 17.06.2024 кримінальне провадження у зв`язку з розшуком ОСОБА_11 відновлено. Після відновлення провадження по справі, судом були здійсненні всі можливі та необхідні заходи для виклику потерпілої ОСОБА_12 до суду. Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.06.2024 було встановлено, що ОСОБА_18 16.05.2024 здійснила в`їзд на територію України. З метою встановлення місця перебування потерпілої, судом в порядку статті 333 КПК України ухвалою від 29.07.2024 надано судове доручення. За результатом виконання судового доручення встановити місце знаходження ОСОБА_12 в тому числі за адресою проживання її матері не виявилося можливим.

Допитана в ході судового розгляду справи свідок ОСОБА_19 суду показала, що ОСОБА_11 мешкав з її донькою ОСОБА_12 як чоловік та дружина у її будинку вже давно. 16.06.2020 увечері приїхав ОСОБА_11 та вже вночі, після того як вони полягали спати, вона почула крики доньки. Вона бачила, як той бив доньку руками, будь-яких сторонніх предметів у його руках не бачила. В їх бійку вона не втручалася, вийшла у двір, так як між ними завжди траплялись сварки, після яких вони щоразу мирилися. Донька викликала поліцію, по приїзду вона не розуміла, що відбувалися слідчі дії.

Допитаний в ході судового розгляду справи свідок ОСОБА_20 суду показав, що від чергового надійшло повідомлення про розбійний напад в с. Курісове. Екіпаж поліції, в якому він був, зупиняв всі автомобілі у напрямку м. Одеси. В одному із них виявили ОСОБА_11 , у якого при собі був телефон та золота каблучка. Добровільно чоловік не хотів виходити з автомобіля, просив його відпустити додому.

Допитаний в ході судового розгляду справи свідок ОСОБА_21 суду показав, що з обвинуваченим ОСОБА_11 раніше не знайомий. Він виїхав з дому с. Петрівка о 5 ранку та підвозив пасажира ОСОБА_11 , який прямував до Одеси. Однак у смт. Комінтернівське його автомобіль був зупинений працівниками поліції, які затримали ОСОБА_11 та забрали до відділу. Він бачив, як у ОСОБА_11 виявили каблучку та телефон.

Допитаний в ході судового розгляду справи, за клопотанням потерпілої ОСОБА_12 , свідок ОСОБА_22 суду показав, що станом на 2020 був слідчим Лиманського відділу поліції. 16.06.2020 знаходився у складі слідчої оперативної групи як слідчий Лиманського відділення поліції. О другій годині ночі надійшло повідомлення по лінії НОМЕР_1 , про збройний напад на громадянку, СОГ виїхала на місце, по прибуттю була встановлена громадянка ОСОБА_23 та її мати, всі були встревожені. Потерпіла повідомила, що до них до будинку її матері де вона проживала з своїми дітьми, прийшов її співмешканець ОСОБА_11 , який постукав до неї у двері та коли вона її відкрила відштовхнув її від дверей та почав висловлювати погрози та вимагати гроші, вона просила його заспокоїтись. Потім він з рукава дістав ніж та погрожуючи потерпілій позбавленням життя продовжив вимагати гроші, розмахуючи ножем в різні сторони. Прокинулася мати ОСОБА_15 та забрала ніж у ОСОБА_11 , після чого він взяв молоток та продовжив розмахувати ним. В подальшому ухватив потерпілу за волосся та поволік у кімнату, в цей час зірвав з її пальця золоте кільце. Обвинувачений продовжував вимагати кошти, оскільки, зі слів потерпілої, вона на його думку могла їх мати тому що приїхала із заробітків та від іншого співмешканця, з яким вона проживала в 2020 році. З ОСОБА_11 на момент скоєння кримінального правопорушення, зі слів потерпілої, вони не проживали разом. Після події ОСОБА_11 пішов з будинку, захвативши з собою телефон. Потерпіла наполягала на тому, що майно, яким заволодів ОСОБА_11 належить саме їй та повідомила, що буде звертатися із заявою про скоєний злочин та бажає притягнення Бузики до відповідальності, постійно плакала та боялася, що останній може повернутися до будинку. На тілі потерпілої були виявлені тілесні ушкодження у виді синців обличчя, рук та ніг, на руці був поріз. Мати потерпілої також підтверджувала, що ОСОБА_24 не проживав із її донькою тривалий час та не мав права та законних підстав заходити до її будинку, за час спільного проживала жодних речей не дарував. Під час затримання ОСОБА_11 на мізинці мав кільце, яке за описом відповідало тому, що описала потерпіла, телефон, зарядний пристрій. На підставі заяви ОСОБА_12 дані про подію були внесені до ЄРДР, її направлено на СМЕ. Через деякий час, коли відносно ОСОБА_11 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, потерпіла просила повернути їй заяву. До цієї події він свідок з цією родиною знайомим не був, причин обмовляти когось у нього не має.

Дослідженими письмовими доказами судом встановлено:

-згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000603, за заявою ОСОБА_12 , внесеною 17.06.2020 о 07:45, коротким викладом обставин встановлено, що 17.06.2020 до чергової частини Лиманського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_12 , в якій вона просить прийняти міри до колишнього співмешканця ОСОБА_11 , 1992 рн., який 17.06.2022 року біля 03:20 год., увірвався в будинок по місцю її мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , в якому погрожуючи їй застосуванням ножа, який він тримав в своїй руці та застосувавши до неї фізичну силу, шляхом нанесення ударів кулаками рук та ніг, після чого заволодів належним їй майном, а саме золотим кільцем вартістю 3500 грн. та мобільним телефоном «Номі» вартістю 400 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 3900 грн. (т.1 а.с.247);

- згідно рапорту, зареєстрованого в ЖЄО за № 7593 від 17.06.2020, 17.06.2020 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 17.06.2020 03:09 за адресою: АДРЕСА_3 , зайшов колишній співмешканець, побив заявницю, погрожував ножем та забрав золоту каблучку з орнаментом двох сердечок та телефон червоного кольору марки Номі. Дані чоловіка: ОСОБА_11 був одягнений в чорну кепку та чорний костюм, може йти в напрямку траси до Одеси. Де мешкає ОСОБА_24 заявниці не відомо. Заявник ОСОБА_12 (т.1 а.с.248);

- згідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке що готується) від 17.06.2020, ОСОБА_12 просить прийняти міри до громадянина ОСОБА_11 який 17.06.2020 о 04:00 прийшов до неї додому за адресою: АДРЕСА_3 , влаштував сварку та в ході якої забрав телефон та золоті прикраси (т.1 а.с.249-250);

- відповідно до протоколу огляду місця події 18.06.2020 з фототаблицями до нього, встановлено, що в присутності понятих, за участю власника приміщення ОСОБА_19 в період часу з 04:05 до 04:51 було проведено огляд, об`єктом якого є будинок АДРЕСА_3 . В правій стіні кімнати мається дверний прийом з дверима, за яким розташована кімната №3 розміром приблизно 5х3 м, в якій в правому дальньому кутку кімнати розташований стіл ,на якому мається телевізор та інші предмети, а також мається ніж з пластиковою ручкою синього кольору, довжина ножа приблизно 12 см. Біля стола в стіні будинку мається віконний прийом з металопластиковим вікном, які виходять у двір будинку. Вздовж лівої стіни кімнати розташоване ліжко, застелене постільною білизною. Поряд з ліжком в лівому ближньому куті кімнати розташований стіл, на якому мається розташований молот з дерев`яною ручкою. Як пояснила гр. ОСОБА_19 , молотком, який розташований на столі, розташованому в лівому ближньому кутку її кімнати ОСОБА_11 погрожував їй та її доньці спричиненням тілесних ушкоджень, розмахуючи ним і вона його забрала у нього з руки, а потім поставила на вказаний стіл, а ножем, який розташований на столі з телевізором ОСОБА_11 , розмахуючи ним та погрожував їй та її доньці його застосуванням і вона його в нього видерла з руки, сховала, а коли він пішов з дому, то поклала його на стіл, показуючи його співробітникам поліції. Вказані ніж і молоток належать їм, молоток знаходився на підвіконнику вікна в кімнаті, а ніж знаходився на столі на вулиці в підсобці (бесідці) до того, як прийшов ОСОБА_11 , де він його і взяв (т.2 а.с.1-11);

- відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 17.06.2020, ОСОБА_11 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, в ході обшуку якого із зовнішнього кармана спортивної кофти вилучено: мобільний телефон «NOMI» IMEI 1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 , зі стартовим пакетом «Київстар», з номером № « НОМЕР_4 », повер-банк оранжевого кольору, зарядний пристрій для мобільного телефону «Samsung», а з пальця «мізинця» лівої руки знято та вилучено кільце з метала жовтого кольору, з візерунком у вигляді двох сердець і камінчиком в одному із них, і тисненням цифр в нижній частині (т.2 а.с.15-17);

- згідно заяви про добровільне надання для долучення до матеріалів кримінального провадження, а також протоколу огляду від 18.06.2020 з фототаблицями до нього, встановлено, що в службовому кабінеті №23 слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_22 , розташованому в адміністративній будівлі Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, розташованій за адресою: АДРЕСА_4 , потерпіла ОСОБА_12 добровільно надала слідчому СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_22 для долучення до матеріалів кримінального провадження упаковочну коробочку від мобільного телефону «Nomi», з серійним номером IMEI 1: НОМЕР_5 і IMEI 2: НОМЕР_6 . Вказана упаковочна коробочка прямокутної форми, на ній мається зображення мобільного телефону та надпис «Nomi» Model i248, а також до коробочки приклеєні бірки з IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 . Як пояснила ОСОБА_12 , у вказаній коробочці був мобільний телефон «Nomi», коли вона його купляла і вказаний мобільний телефон 17.06.2020 по місцю її проживання за адресою: АДРЕСА_3 забрав її застосуванням до неї фізичного насилля її колишній співмешканець ОСОБА_11 , і наявність у неї вказаної коробочки підтверджує той факт, що мобільний телефон «Nomi», який у неї забрав ОСОБА_11 належить їй, і те, що вона його купляла (т.2 а.с.19-24);

- відповідно до протоколу огляду речей від 18.06.2020, слідчий СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_22 за участі потерпілої ОСОБА_12 провів огляд речей, а саме кільця з металу жовтого кольору з оздобленням у вигляді двох сердець і прозорим камінчиком, мобільного телефону «NOMI» червоного кольору з двома стартовими пакетами Київстар, повербанка (акумуляторної батареї), морквяного кольору, блок живлення (зарядного пристрою) «SAMSUNG» зі шнуром, молотка з дерев`яною ручкою, ножа з полімерною ручкою (т.2 а.с.25-38);

- згідно постанови про визнання предметів речовими доказами та передачі їх на зберігання від 18.06.2020, кільце з металу жовтого кольору (золото 585 проби) з оздобленням у вигляді двох сердець, мобільний телефон «NOMI» IMEI 1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 , зі стартовим пакетом «Київстар», з номером № « НОМЕР_4 », мобільний номер якого НОМЕР_7 , павер-банк (акумуляторна батарея) в корпусі з полімерного матеріалу морквяного кольору, блок живлення (зарядний пристрій) «Samsung» білого кольору зі шнуром білого кольору, які були виявлені та вилучені 17.06.2020 у ОСОБА_11 при його затриманні в порядку ст. 208 КПК України, а також молоток з дерев`яною ручкою і ніж із ручкою з полімерного матеріалу, які були виявлені, оглянуті та вилучені 17.06.2020, в ході огляду місця події буд. АДРЕСА_3 , і упаковочну коробочку від мобільного телефону «NOMI» IMEI 1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 , яку добровільно надала 18.06.2020 потерпіла ОСОБА_12 , і яка була оглянута та вилучена протоколом огляду визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_12 під зберігальну розписку. Стартовий пакет «Київстар» з номером № « НОМЕР_8 », мобільний номер якого НОМЕР_9 , який знаходився в мобільному телефону «NOMI» IMEI 1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 , який був виявлений та вилучений 17.06.2020 у ОСОБА_11 при його затриманні в порядку ст. 208 КПК України визнано речовими доказами кримінальному провадженні та здано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Лиманського ВП ГУНП в Одеській області (т.2 а.с.39-40);

- відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.06.2020, в присутності понятих, ОСОБА_12 відповіла, що свого колишнього чоловіка (співмешканця) ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вона зможе впізнати і опізнати за характерними рисами його обличчя, так як довго жила разом з ним. На фотознімку №2 впізнала свого колишнього чоловіка (співмешканця ) ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Кишинів республіки Молдова, молдована за національністю, громадянина Молдови, який має середню освіту та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані анкетні дані вона знає так як довгий час прожила з ним, у них є спільні діти, і вона неодноразово бачила його паспорт громадянина Молдови, тримала у руках. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за вказаними знімками від 18.06.2020 на фотознімку №2 протоколу пред`явлення особи для пізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_12 зображений громадянин ОСОБА_11 (т.2 а.с.43-45);

- відповідно до висновку експерта № 112, за результатами проведення експертизи на підставі даних судово-медичної експертизи громадянки ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , беручи до уваги відомі обставини справи та відповідаючи на поставлені на вирішення питання експерт дійшов наступних висновків 1. (1,2) У ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців у правій тім`яно-скроневій ділянці з частковим переходом у задню навколовушну ділянку справа та праву надбровно-очну ділянку (загальною кількістю 6 штук), крововилива на слизовій оболонці верхньої губи справа, синця на тильній поверхні правої кисті у основи 4-5 пальців, поверхнева різана рана на зовнішній поверхні правого плеча у верхній третині, синця на передньовнутрішній поверхні лівого стегна у верхній третині, садна на передній поверхні правого плечового суглоба. Морфологія даних ушкоджень вказують на те, що вони мають давність заподіяння близько однієї доби до проведення судово-медичного огляду і таким чином могли бути отримані в зазначений обстежуваною особою строк, тобто 17.06.2020. Синці, садна та крововилив у слизову оболонку губи утворились безпосередньо в місці прикладання травмуючої сили від дій тупого травмуючого предмета (предметів), конструктивні особливості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, не виключено, що такими предметами могли бути руки, ноги та інші тупі предмети; поверхнева різана рана утворилася внаслідок дії гострого предмета конструктивні особливості якого в ушкоджені не відобразились, не виключено, що таким предметом міг бути ніж. Вищевказані ушкодження у ОСОБА_12 не були небезпечними для життя, мають незначні з скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти діб і за цим критерієм, відповідно до п.2.3.5 та п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т.2 а.с.46-48).

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожен доказ, представлений стороною обвинувачення (будь-які докази стороною захисту не надані), з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, находить їх, з урахуванням вищевикладених висновків, достатніми та покладає їх в основу обвинувального вироку суду.

Органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_11 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене за ч.3 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, за наступних обставин, суд дійшов такого.

Суд вважає, що заявлений обсяг обвинувачення та кримінально правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_11 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи в частині кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло», виходячи з наступного. Так, допитаний в якості свідка слідчий СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_22 суду показав, що про факт проникнення ОСОБА_11 в домоволодіння, повідомила опитана потерпіла та її матір на місці події. Разом з цим, суд дотримуючись вимог ст. 23 КПК України, досліджуючи докази безпосередньо та отримавши показання потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_19 під час допиту в ході судового розгляду справи вказану обставину не встановив. Приведені до присяги потерпіла ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_19 під час допиту, будучи попередженими судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, суду показали, що ОСОБА_11 напередодні події приїхав до дому та перебував вдома, сварка відбулася після того як всі члени родини полягали спати. Аналогічні покази надавав й обвинувачений ОСОБА_11 .

У постанові від 18.04.2018 у справі № 569/1111/16-к Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку щодо застосування норми права (кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище» в складі кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 187 КК України). Так, проникнення як кваліфікуюча ознака розбою передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення розбою. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має. При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище» в складі кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 187 КК України, вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення розбою та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном.

Показами обвинуваченого ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_19 , судом встановлено та сторонами не оспорювався той факт, що обвинувачений та потерпіла ОСОБА_12 проживали однією сім`єю у будинку, який належить матері потерпілої ОСОБА_19 , де відбулася подія, яка мала місце 17.06.2020. З досліджених судом доказів, не встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 вчинив розбійний напад з незаконним проникненням у житло, до якого не мав обмеженого доступу, оскільки потрапив до нього вільно та на час нападу перебував в ньому як член родини.

Згідно з частиною першою статті 92 КПК, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення винуватості поза розумним сумнівом (Avsar v. Turkey). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

Аналогічну позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Капо проти Бельгії» (Capeau v Belgium) №2914/98 від 13 січня 2005 року, де зазначено, що у кримінальних справах питання доказів належить досліджувати загалом у світлі п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і вимагає воно, крім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

За результатом дослідження та оцінки наданих стороною обвинувачення доказів, суд приходить до переконання, що жодний із наданих стороною обвинувачення доказів, який не був визнаний судом недопустимим, як сам по собі, так і в сукупності з іншими, з точки зору достатності та взаємозв`язку, не дає достатніх підстав стверджувати поза розумним сумнівом про наявність у обвинуваченого ОСОБА_11 умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення де він мешкав з потерпілою, дітьми та матір`ю потерпілої. В іншій частині злочинні дії обвинуваченого знайшли своє підтвердження вилученим майном, виявленим у обвинуваченого під час його затримання, що належить потерпілій ОСОБА_12 про викрадення якого нею було заявлено, наявність у потерпілої особи тілесних ушкоджень, завданих їй обвинуваченим в результаті побиття, в тому числі ножового порізу, що свідчить про застосування до потерпілої насильства. Використання обвинуваченим у своїх злочинних діях молотка та ножа є підтвердженням погрози застосування насильства під час нападу небезпечного для здоров`я та життя потерпілої. З урахуванням викладеного, суд відхиляє позицію сторони захисту, що подія носить виключно сімейний характер та є наслідком з`ясування стосунків між подружжям, сварки для яких є періодичним явищем, а примирення відбувається шляхом символічного повернення відібраного майна, оскільки своїми показами обвинувачений ОСОБА_11 фактично підтвердив, що мав умисел та схильність на спричинення насильницьких дій по відношенню до своєї цивільної дружини ОСОБА_12 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що кваліфікуюча ознака ч.3 ст. 187 КК України, а саме напад поєднаний з проникненням у житло підлягає виключенню, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

В судових дебатах прокурор просив визнати ОСОБА_11 винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна до набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Сторона захисту наполягала, що в діях ОСОБА_11 відсутній склад кримінально караного діяння та просила виправдати обвинуваченого.

Обираючи необхідну та достатню для виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, дані про особу, обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , відповідно до положень ст. 66 КК України, судом не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Суд при визначенні обвинуваченому ОСОБА_11 міри покарання, враховує, що ОСОБА_11 є громадянином Республіки Молдова, на час вчинення кримінального правопорушення раніше не судимий, але перебуваючи в розшуку по даному кримінальному провадженню, вчинив та був засудженим за інші кримінальні правопорушення, притягається Солом`янським районним судом м. Києва до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (відомості про стан та результати розгляду справи суду на запит не представлені). Обвинувачений ОСОБА_11 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проживає на території України без реєстрації, офіційно не одружений, офіційно не працевлаштований, має на утриманні двох неповнолітніх доньок, скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії тяжкого, відповідно до ст.12 КК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі відповідно до санкції, передбаченої ч. 1 ст. 187 КК України, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо виключно з ізоляцією його від суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_11 в даному кримінальному провадженні був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 17.06.2020 та ухвалою слідчого судді, а в подальшому ухвалою Комінтернівського райсуду Одеської області йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Обвинувачений утримувався в ДУ «Одеський слідчий ізолятор». В подальшому, ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.11.2021 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінено на домашній арешт та особу звільнено з-під варти 11.11.2021. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що у строк покарання ОСОБА_11 слід зарахувати попереднє ув`язнення обвинуваченого із заліком досудового ув`язнення день за день починаючи з 17.06.2020, тобто з дня його фактичного затримання та до 11.11.2021, тобто до дня звільнення з-під варти Одеським апеляційним судом.

В ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 після звільнення з-під варти на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 11.11.2021 обов`язки, покладені на нього судом не виконав, почав ухилятися та переховуватися від суду, у зв`язку з чим останнього оголошено у розшук.

Перебуваючи на волі ОСОБА_11 вчинив ряд інших кримінальних правопорушень та був засуджений:

-вироком Приморського районного суду Одеської області від 25.10.2022 за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

-вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2023 ОСОБА_11 засуджено за ч.2 ст. 309, ст. 71 КК України та призначено остаточне покарання у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі, строк відбуття покарання рахувати з 27.03.2024, зарахувавши на підставі ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 04.01.2024 та період, у який ОСОБА_11 був затриманий, а саме 05.10.2023 та 14.06.2023.

-вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2024 ОСОБА_11 засуджено за ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі, у строк відбування покарання зараховано відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2024, а саме: з 04.01.2024 по день постановлення даного вироку - 22.04.2024 включно та зараховано у відбуте покарання дні затримання за попереднім вироком, а саме: 05.10.2023 та 14.06.2023.

Також, Солом`янським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за № 0003203 від 02.11.2023 за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч.4 ст. 185 КК України. Обвинувачений перебуває в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».

При визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України (за сукупністю злочинів); б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК України (за сукупністю вироків) (висновок Об`єднаної палати Касаційного Кримінального суду у складі Верховного Суду по справі № 766/39/17 постанова від 01.06.2020).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, передбачено, що за правилами, передбаченими в ч.ч.1,3 ст. 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього кодексу.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 70 КК України, суд визначає обвинуваченому ОСОБА_11 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2024, зарахувавши в строк відбування покарання період попереднього ув`язнення та частково відбуте покарання за попередніми вироками, за вимогами ст. 72 КК України.

Оскільки ОСОБА_11 утримується під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» та значиться за Солом`янським районним судом міста Києва, де здійснюється розгляд кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за умов можливості його звільнення від покарання, фактичним відбуттям призначеного покарання за попередніми вироками та до набрання даним вироком законної сили, він перебуваючи на волі може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням вказаних ризиків, при винесенні вироку суд вважає за необхідне, керуючись ст. 177 КПК України, застосувати до ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов по справі не заявлено, заподіяну майнову шкоду відшкодовано в повному обсязі на стадії досудового розслідування.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.100, 174, 331, 371-373, 374, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_11 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Згідно ч. 4 ст.70 КК України, визначити ОСОБА_11 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначеного за даним вироком покарання та покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2024 та визначити до відбуття покарання у виді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

В строк відбуття покарання ОСОБА_11 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі зарахувати період затримання з 17.06.2020 до 11.11.2021.

У строк відбування покарання відповідно до вироку Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2024 зарахувати відбуте ОСОБА_11 покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2024, а саме: з 04.01.2024 по 22.04.2024 включно та зарахувати у відбуте покарання дні затримання, а саме: 05.10.2023 та 14.06.2023.

Початком строку відбування покарання визначити день фактичного звернення даного вироку до виконання.

До набрання даним вироком законної сили застосувати відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Речові докази по справі, а саме:

-кільце з металу жовтого кольору (золото 585 проби) з оздобленням у вигляді двох сердець, мобільний телефон «NOMI» IMEI 1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 , зі стартовим пакетом «Київстар», з номером № « НОМЕР_4 », мобільний номер якого НОМЕР_7 , павер-банк (акумуляторна батарея) в корпусі з полімерного матеріалу морквяного кольору, блок живлення (зарядний пристрій) «Samsung» білого кольору зі шнуром білого кольору, молоток з дерев`яною ручкою і ніж із ручкою з полімерного матеріалу, упаковочну коробочку від мобільного телефону «NOMI» IMEI 1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 , які передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_12 під зберігальну розписку вважати повернутими власнику;

-стартовий пакет «Київстар» з номером № « НОМЕР_8 » - повернути власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасникам судового провадження вручити копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення скерувати обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1