Справа № 175/9165/24
Провадження №1-кс/175/2743/24
Ухвала

Іменем України

04 липня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на дії та бездіяльність посадової особи заступника керівника третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_4 , відповідального за внесення відомостей до ЄРДР,

встановив:

18.06.2024 до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_3 на дії та бездіяльність посадової особи заступника керівника третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_4 , відповідального за внесення відомостей до ЄРДР.

В скарзі просить суд:

-визнати неправомірними дії та бездіяльність відповідальної особи, а саме заступника керівника третього слідчого відділу (з дислокацією у Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 , щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.366 та ч.2 ст.367 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 , подану 25.04.2024 року;

-зобов`язати відповідальну посадову особу, а саме заступника керівника третього слідчого відділу (з дислокацією у Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_4 внести відповідні відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 та 4.2 ст.367 КК України на підставі заяви ОСОБА_3 , поданої 25.04.2024 р. та провести розслідування.

Свою скаргу ОСОБА_3 обґрунтував тим, що 25.04.2024 він звернувся із заявою до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_3 від 04.11.2023 року та 08.11.2023 року, неефективного досудового розслідуванням у кримінальному провадженні №0000140.

Уповноважений Верховної Ради України з прав людини спрямував звернення до Офісу Генерального Прокурора, а той в свою чергу направив відповідні запити до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону та Донецької обласної прокуратури.

Донецька обласна прокуратура направила запит до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську.

03 червня 2024 року заявник отримав відмову від заступника керівника третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_4 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР, чим на думку заявника порушено порядок визначений ст.214 КПК України.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

ТУ ДБР у м. Краматорську про час та місце розгляду скарги повідомлено належним чином, однак свого представника до суду не направило.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом, а тому слідчий суддя вважає за можливе прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів, з урахуванням визначених строків для розгляду вказаної категорії скарг, що узгоджується з приписами ст. 306 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

25 квітня 2024 року ОСОБА_3 , було подано письмове Звернення до уповноваженого Верховної Ради з прав людини щодо неналежного розгляду його звернень від 04.11.2023 року, 08.11.2023 року, неефективного досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000140 та з інших питань.

Зокрема у зверненні зазначає, що 13 березня 2022 року близько 15 години дня рухаючись на власному автомобілі по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 був зупинений групою осіб у військовій формі без розпізнавальних знаків зі зброєю, після чого цими особами відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було вчинено злочин за ознаками ч.4 ст. 187 КК України, у зв?язку з чим в подальшому було відкрите кримінальне провадження №0000140, досудове розслідування проводиться слідчим відділенням ВП №2 Покровського РУП ГУНП у Донецькій області.

Свідком цього злочину був гр. ОСОБА_5 , мешканець АДРЕСА_1 , який особисто у ту ж хвилину зателефонував на гарячу лінію «102» та повідомив про вчинення відносно скаржника насильницьких дій групою осіб у масках, схоже на викрадення людини, при цьому назвав черговому контактні дані особи, оскільки впізнав його, та назвав його адресу мешкання.

Після фіксації цього виклику, гр. ОСОБА_5 черговий поліції повідомив про виїзд на місце вчинення злочину слідчо-оперативної групи поліції, проте протягом тривалого часу жодна оперативна група так і не приїхала.

За цей час ОСОБА_3 зазнавав катувань з боку цих осіб у масках.

Свідок ОСОБА_5 зателефонував ще раз на гарячу лінію «102», проте йому відповіли, що наряд вже виїхав, чекайте і повісили трубку.

Близько 18:30 ця злочинна група привезла скаржника додому, і продовжила катувати на очах у його дружини, вимагаючи при цьому 800 000,00 доларів США та погрожуючи вбивством забрали всі цінні речі в домі, грошові кошти і т.д.

Дані катування тривали до 21 години вечора. Відтак, з 15 години дня до 21 години вечора жоден черговий наряд поліції так і не прибув, хоча викликався.

Таким чином скаржник вважає, що службовими особами Покровського РУП ГУНП у Донецькій області відносно нього було вчинено злочин, передбачений ч.2 ст. 367 КК України.

Стверджує, що в силу фізичного і морального стану після перенесених катувань та у зв?язку з нападом російської федерації на Україну, деякий час був обмежений у зверненні до правоохоронних органів з приводу вчинення даного злочину групою осіб, проте через три місяці, коли органи МВС відновили свою роботу, все ж таки звернувся з відповідною заявою про вчинення злочину.

Витягу з ЄРДР, по сьогоднішній день ОСОБА_3 так і не отримав. Про те, що порушене кримінальне провадження він дізнався, коли почав отримувати Повістки про виклик на слідчі дії.

Наприкінці липня 2023 року скаржник отримав листа, датованого 30.06.2023 року за підписом заступника керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 про те, що його заява, спрямована до Генерального прокурора, була розглянута не Генеральним прокурором, а ним, жодних дій він не вчинив, а лише констатував, що Донецька спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону не має дескридеційних повноважень щодо прийняття постанови про доручення іншому слідчому підрозділу органу досудового розслідування, у тому числі слідчого підрозділу вищого рівня в іншій області.

Тому вважає, що ОСОБА_7 замість проведення належної перевірки наведених фактів у поданій Заяві до Генерального прокурора України щодо неефективності досудового розслідування та надання оцінки цьому розслідуванню, допустив злочинну бездіяльність, обмежившись формальною відпискою, чим вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 367 КК України.

Уповноважений Верховної Ради з прав людини спрямував звернення ОСОБА_3 до Офісу Генерального Прокурора.

20.05.2024 р. за вих. №11/2/1-р скаржник був повідомлений Офісом Генерального Прокурора про те, що його звернення розглянуто та 15.05.2024 року воно було надіслано ними для розгляду по суті в межах компетенції до територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську та Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону та Донецької обласної прокуратури.

Донецька обласна прокуратура листом від 22.05.2024 року за вих.. №31-322вих.24 повідомила ОСОБА_3 про направлення його звернення в порядку ст. 214 КПК, яке надійшло 20.05.2024 року з Офісу Генерального Прокурора, в частині неправомірних дій працівників поліції Покровського РУП ГУНП у Донецькій області - до Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську.

03 червня 2024 року за вих.. №13-03-11238/24-кр від 20.05.2024 року скаржником було отримано поштою листа за підписом заступника керівника третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Маріуполі) територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську про відмову у внесенні відомостей про вчинення злочинів до ЄРДР в порядку ст. 214 КПК України.

3 огляду на вище викладене, вважає, що відмова посадової особи про внесення відомостей до ЄРДР є незаконною, в порушення ст.214 КПК України, оскільки така особа зобов?язана особисто внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування, як того вимагає Закон.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК слідчий, прокурор, інша посадова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов?язана прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації такої заяви не допускається.

Положеннями статті 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини 2 статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Чинним КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).

Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Проте, така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 та 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Відповідно до висновку, який викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 30.09.2021 року прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Тобто, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Дослідженням повідомлених ОСОБА_3 у своїй скарзі обставин, слідчий суддя доходить висновку, що вони містять абстрактний характер, не містять достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність в діях співробітників Покровського РУП ГУНП у Донецькій області ознак об`єктивної сторони будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Тому, враховуючи, що заява та скарга ОСОБА_3 містять виключно припущення щодо вчинення відносно нього кримінальних правопорушень, вчинених співробітниками Покровського РУП ГУНП у Донецькій області та вони не містить будь-яких об`єктивних даних про вчинення такого кримінального правопорушення, то слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст.303, 306-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на дії та бездіяльність посадової особи заступника керівника третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_4 , відповідального за внесення відомостей до ЄРДР залишити без задоволення.

Відповідно ст.ст. 307, 309 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1