ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2024 Справа №607/14101/24 Провадження №1-кп/607/1688/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях с./з. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001144 від 10.05.2024 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шумськ Кременецького району Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Встановлено, що 09.05.2024, близько 13:15, водій ОСОБА_4 керував технічно-справним автомобілем Renault Logan p.н. НОМЕР_1 та припаркував вказаний транспортний засіб в межах заїзного «карману» зупинки громадського транспорту «Орнава», що по вул. Торговиця в м. Тернопіль, передньою частиною в напрямку проїзної частини вул. Торговиця, маючи на меті виїхати на смугу руху вул. Торговиця до вул. Мазепи.

Під час керування транспортним засобом водій ОСОБА_4 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) Правил Дорожнього Руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із зміни та доповненнями (далі ПДР-У країни).

В цей час, лівою смугою для руху вул. Торговиця, в напрямку вул. Мазепи, рухався технічно-справний автобус Маз 206086 р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 .

Перед початком руху водій ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги п.п. 10.1, 11.4 ПДР України, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, а розпочав рух вперед, виїжджаючи на проїзну частину дороги вул. Торговиця, перетнув подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 (розділ 34 «Дорожня розмітка») ПДР України та виїхав на ліву смугу руху АДРЕСА_3 , попереду автобуса Маз 206086 р.н. НОМЕР_2 , чим створив водію ОСОБА_10 аварійну обстановку та змусив водія ОСОБА_10 вжити екстрених заходів зменшення швидкості аж до повної зупинки для уникнення зіткнення із автомобілем Renault Logan р.н. НОМЕР_1 .

Внаслідок застування водієм ОСОБА_10 екстреного гальмування, пасажирка автобуса Маз 206086 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 вдарилась лівою рукою об поручень автобуса та отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівого передпліччя у виді переломів дистального метаепіфізу (нижнього кінця) променевої та шилоподібного відростка ліктьових кісток, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до ушкоджень середньої тяжкості - п.п. 2.2.1 (а, в), 2.2.2 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди із зазначеними наслідками водій ОСОБА_4 в порушення вимог п. 2.10 (а, б, в, г, ґ, д, е) ПДР України, вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, негайно не зупинив транспортний засіб і не залишався на місці пригоди, не увімкнув аварійну сигналізацію і не встановив знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 ПДР України, не вжив можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілому, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості не вжив зазначених заходів та не звернувся по допомогу до присутніх і не відправив потерпілого до закладу охорони здоров`я, у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 ПДР України, не відвіз потерпілу до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки, у лікувальному закладі не повідомив своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і не повернувся на місце пригоди, не повідомив про дорожньо транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції та не записав прізвища та адреси очевидців, не чекав прибуття поліцейських, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організації об`їзду місця пригоди, а втік з місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі Renault Logan р.н. НОМЕР_3 .

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 10.1, 11.4 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

2. Позиція сторони обвинувачення.

Прокурор підтримав обвинувачення в повному обсязі за ч.1 ст.286 КК України, вважаючи всіма поданими доказами винуватість ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення доведеною.

Також просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Та застосувати ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

3. Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав. Цивільний позов визнав частково. Матеріальну шкоду визнав повністю, а моральну шкоду визнав частково, а саме на суму 50 000 тисяч гривень.

Повідомив, що виїжджав із острівка, порушив правила дорожнього руху та «підрізав» автобус, не зупинився і поїхав далі.

Зазначив, що зі всіма обставинами, що викладені у обвинувальному акті згідний повністю.

Захисник ОСОБА_8 просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу у мінімальному розмірі та не позбавляти останнього водійських прав.

4. Позиція потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні суду повідомила, що до подій описаних в обвинувальному акті вона із обвинуваченим знайома не була.

Зазначила, що все що хотіла повідомити суду описала у цивільному позові.

Цивільний позов підтримує повністю та просить його задовольнити.

Також вказала, що 9.05.2024 сіла у маршрутне таксі №29 із зупинки «Збруч». Проїхавши декілька метрів, відчула, що водій маршрутного таксі здійснив екстрене гальмування. У наслідок чого вона вдарилась об поручень. Після цього відчула сильний біль та попросила водія ОСОБА_10 відчинити двері. Також він надав їй домедичну допомогу.

Потім вона зателефонувала до друзів та попросила завезти її до травмпункту.

Вказала, що обвинувачений намагався примиритись із нею лише перед першим судовим засіданням.

У подальшому подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

5. Вирішення питання щодо проведення судового розгляду кримінального провадження у відповідності до приписів ч.3 ст.349 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

6. Статті (частини статті) КК України, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України, якпорушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

7. Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, конкретні обставини справи, те, що допущене водієм ОСОБА_4 порушення вимог ПДР України є грубим, його поведінку безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, відсутність офіційного працевлаштування, що свідчить про неможливість сплати штрафу, а тому вважає за доцільне призначити йому покарання у вигляді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_4 раніше не судимий, його молодий вік, обставину, яка пом`якшує покарання, до якої суд відносить визнання вини, відсутність обставин, як б обтяжували покарання, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку.

Окрім того, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 у період його дії на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду, будуть необхідні і достатні для його виправлення.

8. Вирішення цивільного позову.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування їй матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх потерпіла навела резолютивну частину висновку експерта №317, з якого вбачається, що:

1. 2. При судово-медичній експертизі 10.05.2024 у ОСОБА_9 будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень (синців, саден, ран) чи їх слідів не виявлено.

У ОСОБА_9 при огляді 09.05.2024 у КНП "ТМКЛШД" (консультаційний висновок спеціаліста №3851) було встановлено закриту травму лівого передпліччя у виді переломів дистального метаепіфізу (нижнього кінця) променевої та шилоподібного відростка ліктьових кісток, що підтверджується експертним вивченням наданих на ї ім`я рентгенограм.

Вид виявлених у ОСОБА_9 ушкоджень, відсутність рентгенологічних ознак консолідації (зрощення) переломів, вказують на їх утворення від дії тупих предметів незадовго до ї звернення по медичну допомогу, не виключено у вказаний в постанові терміну події.

3. Виявлена у ОСОБА_9 закрита травма лівого передпліччя у виді переломів дистального метаепіфізу (нижнього кінця) променевої та шилоподібного відростка ліктьових кісток у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості - п. п. 2.2.1 (а, в), 2.2.2 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень".

4. Утворення виявленого у ОСОБА_9 ушкодження за наведених у постанові обставин дорожньо-транспортної пригоди, не виключається.

Вказала, що внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_4 , їй заподіяно матеріальну шкоду, а саме:

09.05.2024 на виконання рекомендацій травматолога вона витратила кошти на медикаменти у розмірі 211 грн. та косиночну пов`язку у розмірі 456 грн. 23.05.2024 на виконання рекомендацій травматолога вона витратила кошти на контрольний знімок рентгену розмірі 135 грн. 12.06.2024 на виконання рекомендацій травматолога я витратила кошти на контрольний знімок рентгену розмірі 135 грн.

Також нею долучено копії чеків про оплату товарів та послуг та надано копії призначень від лікаря.

З огляду на вказане, просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 937 грн., яка завдана вчиненням кримінального правопорушення.

Окрім того зазначила, що внаслідок неправомірних дій Відповідача, їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінила у розмірі - 100 000 грн., обґрунтовуючи наступним.

Моральна шкода найбільше виразилась в фізичному болю і стражданнях безпосередньо під час травмування та після нього. Через больовий шок внаслідок перелому вона майже втратила свідомість. Оскільки ОСОБА_4 після створення аварійної ситуації навіть не зупинився, то першу домедичну допомогу їй надавали інші пасажири маршрутного автобуса та його водій ОСОБА_10 . По приїзду в травмпункт її фізичний стан погіршився (знизився тиск). Через невимовний біль вона не могла собі найти місця (в травмпункті пробула 5 годин). Та ще гіршим для неї став курс проходження реабілітації (постійний сильний біль під час виконання вправ або будь-яких рухів рукою).

Також вказала, що були порушені нормальні стосунки з оточуючими людьми. Мала побоювання перебувати у місцях великих скупчень людей (маршрутних автобусах, зупинках громадського транспорту, університеті, магазині і тд.), оскільки люди ненароком чіпляють травмовану руку, що приносить дуже болючі відчуття.

Її життєвий ритм було порушено, вона постійно знаходилась в стані стресу, через це відчувала безпомічність. Перших два тижні після травмування вдома була вимушена залишитись сама, бо її батьки поїхали за кордон забрати в Україну хвору бабусю, а сестра навчається в Польщі, через це вона не могла приготувати собі їжу, прибрати за собою, провести елементарні гігієнічні процедури, оскільки за рекомендаціями травматолога мусила носити косиночну пов`язку, щоб рука повністю була знерухомлена (це вплинуло й на стан її ліктя, адже 5 тижнів рука була в зігнутому стані, що спричинило скорочення м`язів та виникнення запалення ліктьового суглобу). Це й також дуже заважало спати, як внаслідок вона постійно була втомлена, дратівлива та інколи через це все та біль який відчувала, могла зриватись на оточуючих людей. У студентському гуртожитку не найкомфортніші умови проживання, що постійно примушувало до того, щоб просити друзів про допомогу (допомогти помитись, прибрати за мною, помити посуд, переодягнутись, приготувати їжу і тд.), що вплинуло й також на їхній життєвий ритм, а я через безпомічність почувала постійно себе пригнічено.

Моральну шкоду також обґрунтовує тим, що втратила перспективне місце роботи в органах поліції, оскільки не змогла здати вступний іспит з фізичної підготовки. Під питанням постала й здача іспитів з військової кафедри, проходження яких допускало до складання військової присяги (стрільба з вогнепальної зброї, комплексно силова вправа, проходження смуги перешкод, складання нормативів ЗЗК), її часткова недієздатність вплинула на результат характеристики і також на її моральний стан, адже до травмування вона мала закінчити навчання з оцінкою "Відмінно".

Також втратила змогу здійснювати догляд за бабусею, яка не могла пересуватись самостійно через перелом шийки правої стегнової кістки й ендопротезування (копія довідки додається італійською мовою).

За наведених обставин, просила стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., яка завдана вчиненням кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За нормами ч.2 ст.127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги по суті суд приходить до наступного.

Розмір відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 937 грн. повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження та не заперечується обвинуваченим ОСОБА_4 й підлягає стягненню з останнього на користь потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стосовно моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна, шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її заподіяла за наявності її вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру заподіяних фізичних та душевних страждань, їх глибини та погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також інших негативних наслідків, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Суд зауважує, що гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19).

Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.

З урахуванням характеру й обсягу фізичних та моральних страждань потерпілої ОСОБА_9 , котра внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, внаслідок чого потерпіла деякий час не могла вести звичний спосіб життя, мала переживання, внаслідок даної події, часу та зусиль, направлених для відновлення способу життя, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про те, що компенсація моральної шкоди, повинна бути визначена в грошовій сумі у розмірі 80 000 (вісімдесяти тисяч) гривень.

Таким чином, заявлений потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

9. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Арешти, накладені згідно ухвал слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.05.2024, у справі №607/10531/24 та від 14.05.2024, у справі №607/10699/24, на підставі ч.4 ст.174 КПК України, слід скасувати.

Окрім того, з ОСОБА_4 необхідно стягнути процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів.

Долю речових доказів, необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України,

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 в період дії іспитового строку наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік слід виконувати самостійно.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити. частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 937 (дев`ятсот тридцять сім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 80 000 (вісімдесять тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави з відповідним призначенням платежів процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення експертиз на загальну суму 15 902,88 грн. (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дві гривні вісімдесят вісім копійок).

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.05.2024, у справі №607/10531/24 на транспортний засіб автобус марки «МАЗ 206» реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2019 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить на праві власності КП «Тернопільелектротранс» (м. Тернопіль, вул. Тролейбусна,7) скасувати.

Автобус марки «МАЗ 206» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання власнику - залишити у володінні вказаного комунального підприємства «Тернопільелектротранс».

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.05.2024, у справі №607/10699/24 на транспортний засіб марки Renault Logan р.н. НОМЕР_6 , 2020 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_7 , який було частково скасовано згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 13.06.2024 справа №607/12731/247, в частині заборони користуванням автомобілем Renault Logan р.н. НОМЕР_6 , 2020 року випуску та передано на відповідальне зберігання ТОВ «ГЛОРІС КОРП»- скасувати.

Транспортний засіб марки Renault Logan р.н. НОМЕР_6 , 2020 року випуску, білого кольору, який переданий на відповідальне зберігання ТОВ «ГЛОРІС КОРП» - залишити у володінні ТОВ «ГЛОРІС КОРП».

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1