Провадження № 1-кс/750/3787/24
У Х В А Л А

16 серпня 2024 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000178 від 13.02.2024,

в с т а н о в и в:

До Деснянського районного суду м. Чернігова засобами поштового зв`язку надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 16.02.2024 в рамках кримінального провадження № 0000178 від 13.02.2024, на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» Caddy, він-код: НОМЕР_1 , котрий згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить заявнику.

Заявник в судове засідання не з`явився, до клопотання долучив заяву про розгляд такого без його участі.

Дізнавач в судове засідання не з`явився. Надіслав заяву про розгляд клопотання без його участі, проти скасування арешту з майна не заперечує.

Дослідивши подане клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні ВД Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0000178 від 13.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно клопотання та доданих до нього матеріалів встановлено, що арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_3 , він-код: НОМЕР_4 , було накладено на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.02.2024.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/125-24/2210-ДД від 19.02.2024 первинний ідентифікаційний номер кузова читається як НОМЕР_1 .

До клопотання долучено копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 згідно якого автомобіль марки «VOLKSWAGEN» Caddy, він-код: НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_5 , належить ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35).

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч.1ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За змістом ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження відчуження та розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Дослідивши матеріали клопотання та враховуючи думку учасників кримінального провадження, зокрема дізнавача, який не заперечував проти задоволення клопотання, а також враховуючи вимоги розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходитьдо висновку, що в подальшому застосуванні такого заходу, як накладення на вказане майно, відпала потреба, в зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий судя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт з автомобіля «VOLKSWAGEN» Caddy, він-код: НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.02.2024, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена.

Слідчий суддя ОСОБА_1