490/5458/24 01.08.2024
н/п 1-кп/490/781/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5458/24
У Х В А Л А

01 серпня 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

під час проведення судового засідання у режимі відеоконференції по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000571 від 04 травня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування поданих клопотань прокурор зазначив, що на теперішній час продовжують мати місце ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебуваючи на волі зможуть: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування до обвинувачених іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку обвинувачених та не зможе запобігти вищевказаним ризикам під час подальшого судового розгляду кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор подані клопотання підтримав та просив задовольнити.

Захисник обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотань прокурора про продовження строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою заперечував та просив змінити обвинуваченим запобіжні заходи на нічний домашній арешт, оскільки зазначені у клопотанні прокурора ризики є непідтвердженими.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтримали думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до наступного.

Так, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 06 травня 2024 року відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02 липня 2024 року із можливістю звільнення під заставу у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1-4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 01 липня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 29 серпня 2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 06 травня 2024 року відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02 липня 2024 року із можливістю звільнення під заставу у розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1-4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 01 липня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 29 серпня 2024 року включно.

Відповідно ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, ст.17 Закону України від 23.08.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

На думку суду, обрані відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою відповідають особам обвинувачених, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що їм інкримінується, та не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів та бере до уваги доводи захисника ОСОБА_6 щодо клопотання прокурора, однак не вважає беззаперечно достатніми для зміни запобіжних заходів на більш м`які.

Разом з тим, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно них судом не встановлено.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , опинившись на волі, зможуть перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких вони обвинувачуються і щодо яких останнім органом досудового розслідування пред`явлене обвинувачення. Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує їм в разі визнання їх винуватими у інкримінованому злочині, зможуть ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування) та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого їм злочину, будучи обізнаними про покарання, яке загрожує їм в разі визнання винними за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності можуть переховуватися від суду. Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 раніше неодноразово вчиняли злочини проти власності, відбували покарання у вигляді позбавлення волі в кримінально-виконавчих установах закритого типу. Обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні даного кримінального правопорушення у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а обвинувачений ОСОБА_4 08.03.2024 року звільнився по відбуттю строку покарання у вигляді 5 років позбавлення волі за вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 14.06.2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В поданому клопотанні прокурор також зазначав про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Однак, на підтвердження існування вказаного ризику прокурором не надано жодного доказу.

Таким чином, існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, на момент судового розгляду кримінального провадження прокурором не доведено.

За сукупності таких обставин, з урахуванням вимог ст.178 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та їх належну поведінку.

Доводи захисника в обґрунтування заперечень проти клопотань прокурора про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою суд відхиляє, оскільки вони не спростовують обставин, що вказують на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, необхідних для тримання під вартою, та зводяться лише до незгоди з клопотаннями прокурора, а тому в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.177, 178, 183, 194, 197, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 29 вересня 2024 року включно, та з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 06 травня 2024 року.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 29 вересня 2024 року включно, та з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 06 травня 2024 року.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1