Справа № 643/2036/24
Провадження № 1-кп/643/484/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000253 від 20.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

у с т а н о в и в :

У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження №0000253 від 20.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

01 квітня 2024 року через канцелярію суду надійшла угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 31 березня 2024 року, укладена між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4

17 червня 2024 року через канцелярію суду надійшла угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим в її редакції від 31 травня 2024 року, укладена між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 .

У підготовчому судовому засіданні 19 вересня 2024 року обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що не заперечує проти затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та ним, як обвинуваченим, просив розглядати угоду в її редакції від 31 травня 2024 року.

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про примирення між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 в редакції від 31 травня 2024 року.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про примирення в редакції від 31 травня 2024 року, яка подана суду 17 червня 2024 року.

Прокурор проти затвердження угоди заперечував з огляду на її невідповідність вимогам кримінального процесуального законодавства України.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілого, дослідивши зміст угоди про примирення на відповідність вимогам КПК України, матеріали кримінального провадження, суд доходить висновку, що у затвердженні угоди про примирення необхідно відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 КПК України.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

За змістом ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За правилами ч. 5. ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

За змістом ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Як це унормовано положеннями ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

За правилами ч. 1 ст. 471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Так, як убачається зі змісту угоди про примирення в її редакції від 31 травня 2024 року, яку потерпілий, обвинувачений та захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні просили затвердити, сторони погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69-1 КК України у виді одного року обмеження волі без призначення додаткового покарання. Узгодили, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без відбування покарання та звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням.

Крім того, у поданій суду для затвердження угоді сторони узгодили:

- винна сторона бере на себе зобов`язання по відшкодуванню таких витрат: витрати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності у розмірі різниці середньомісячного заробітку і розміру виплат по тимчасовій працездатності, що діяв на дату завдання шкоди потерпілому, - на період до повного відновлення стану здоров`я, що підтверджується медичним висновком, іншим документом, що видається лікувальною установою по місцю лікування/реабілітації та свідчить про повне відновлення стану здоров`я з правом приступати до роботи у звичайному режимі. Погоджено, що відповідні виплати здійснюються щомісячно на картковий рахунок потерпілого у розмірі 8 000,00 гривень;

- витрати на повторне лікування (витрати на другу операцію, витрати на придбання ліків, витрати на придбання/встановлення/зняття спеціальних засобів, потреба в яких виникла для здійснення операції та відновлення рухливості організму за вказівкою лікаря). Відповідні виплати здійснюються по мірі виставляння рахунків на оплату;

- витрати на компенсацію моральної шкоди у розмірі 50 000,00 гривень винна сторона повинна відшкодувати у строк до 01 квітня 2025 року.

Погоджено:

- потерпілий бере на себе зобов`язання надавати усі необхідні документи медичного характеру про підтвердження оплачених послуг на лікування чи реабілітацію або підтвердження необхідності їх оплати у зв`язку з укладенням договору, реабілітацію чи лікування з медичним закладом/установою.

Так, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю розуміє права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він беззастережно визнає себе винуватим, вид та міру покарання, яке буде призначено йому у разі затвердження угоди судом та на яке він погодився, наслідки невиконання угоди.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, що свідчить про можливість укладення угоди про примирення у кримінальних провадженнях такої категорії.

Водночас, як убачається з вимог ч. 1 ст. 286 КК України, особі, якій інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, може бути призначено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Натомість, як убачається зі змісту угоди про примирення, сторонами угоди узгоджено покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України у виді обмеження волі, водночас, узгоджено непризначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення керувати транспортними засобами, обов`язковість призначення якого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 286 КК України, в імперативному порядку зазначена в даній нормі кримінального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 69 КК України додаткове покарання може судом не призначатися за наявності підстав, вказаних у ч. 1 ст. 69 КК України та за наявності умов, вказаних у ч. 2 ст. 69 КК України, натомість зміст угоди не містить посилань на наявність підстав для застосування до обвинуваченого положень ч. 2 ст. 69 КК України.

Відтак, сторонами в угоді узгоджено покарання, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 286 КК України, а, за правилами п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають вимогам закону та інтересам суспільства.

Що стосується посилань в угоді про примирення на наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, то суд звертає увагу, що зміст угоди взагалі не містить відомостей, які саме обставини пом`якшують покарання ОСОБА_5 та, як наслідок, істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .

Крім зазначеного, на недотримання вимог ст. 471 КПК України зміст угоди про примирення потерпілого з обвинуваченим не містить розміру шкоди, завданого кримінальним правопорушенням, та строк її відшкодування що, на думку суду, не дає підстав вважати, що обвинувачений матиме можливість виконати взяті на себе зобов`язання за угодою, які, в цій частині, за своїм змістом є неконкретними та такими, що триватимуть невизначений строк.

Серед іншого, суд ставиться критично до погодження сторонами угоди про примирення покладення на потерпілого ОСОБА_4 зобов`язання надавати усі необхідні документи медичного характеру про підтвердження оплачених послуг на лікування чи реабілітацію або підтвердження необхідності їх оплати у зв`язку з укладенням договору, реабілітацію чи лікування з медичним закладом/установою, позаяк правилами ст. 471 КПК України, якими унормовано вимоги до змісту угоди про примирення, не передбачено покладання на потерпілого у кримінальному проваджень жодних зобов`язань.

Відтак, непогодження сторонами угоди конкретного розміру матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та строків її відшкодування, покладення, всупереч вимогам ст. 471 КПК України, на потерпілого умовами угоди обов`язків, надає суду підстави вважати, що умови даної угоди порушують права сторін, а, відповідно до вимог п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону та відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

З огляду на викладене, оскільки судом установлено, що умови угоди про примирення, укладеної між потерпілим та обвинуваченим, суперечать вимогам закону, інтересам суспільства та правам сторін, суд вважає за необхідне відмовити в її затвердженні.

Враховуючи положення ст. 474 КПК України, судове провадження продовжується у загальному порядку.

Також суд роз`яснює, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається, як це закріплено положеннями ч. 8 ст. 474 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 471, 474 КПК України, суд

у х в а л и в :

У затвердженні угоди про примирення від 31 травня 2024 року, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000253 від 20.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - відмовити.

Розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000253 від 20.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, продовжити у загальному порядку.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1