Справа № 461/6792/24
Провадження № 1-кс/461/5076/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2024 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові клопотання ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002887 від 12.08.2016, у якому просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня 2018 року (справа № 757/39201/18-к) у частині накладення арешту на транспортний засіб марки IVECO, шасі № (VIN кодами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , та надання дозволу на розшук вказаного транспортного засобу, його затримання та поміщення на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

В обгрунтування заявленого клопотання вказує на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня 2018 р. (справа № 757/39201/18-к) задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , та накладено арешт на транспортні засоби, зокрема на транспортний засіб марки IVECO, шасі № (VIN кодами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 . Надано дозвіл на розшук, затримання та поміщення на спеціальні майданчики для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів раніше зазначених транспортних засобів. 25 листопада 2021 р. транспортний засіб, вантажна платформа-евакуатор з краном маніпулятором, модель 180 Е 21 TECTOR, марки IVECO, шасі № (VFN кодами) ZCFA1TF, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 був зупинений в АДРЕСА_1 та в подальшому поміщений на штрафний майданчик. Заявник зазначає, що на момент звернення з даним клопотанням ОСОБА_3 не було повідомлено про підозру, окрім того він допитувався як свідок лише один раз. Підозра ОСОБА_3 не пред`явлена, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Вказує, що органом досудового розслідування не надано доказів того, що спірний транспортний засіб є предметом вчинення кримінального правопорушення або одержаний внаслідок його вчинення. Зазначає, що на день подання даного клопотання органом досудового розслідування не встановлено, чи завдано збитки державному бюджету та чи є держава потерпілою, а також, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження і потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи. Вважає, що стороною обвинувачення не доведено про те, що наявна актуальна необхідність у забороні користування майном та те, що це зможе завдати шкоди кримінальному провадження.

Представник заявника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Слідчий СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 подав до суду заяву, згідно якої просить відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна. Зазначає, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому необхідність у забезпеченні кримінального провадження не відпала.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002887 від 12.08.2016.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 10.08.2018 року у справі № 461/757/39201/18-к в межах кримінального провадження №0002879 від 11.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України накладено арешт на майно, а саме на транспортні засоби, зокрема на транспортний засіб марки IVECO, шасі № (VIN кодами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 та надано дозвіл на розшук, затримання та поміщення на спеціальні майданчики для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів вказаний транспортний засіб.

Згідно наявного у матеріалах справи листа прокурора першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 02.07.2024 №31/2/1-4881/18, постановою прокурора матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0002879 та №0002887 об`єднано в одному провадженні 0002887.

Відповідно до приписів статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Підставами для скасування заходу забезпечення кримінального провадження є такі обставини, що не перевірено та не встановлено наявності належних підстав для арешту майна; відсутні достатні докази, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; не встановлено розмір шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірності обмеження права власності; невідповідність клопотання слідчого вимогам ст.171 КПК України; розгляд клопотання слідчого про арешт майна за відсутності власника майна; накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Згідно абз.3 п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

У відповідності до ч.1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

При цьому, слідчий суддя приймає до уваги та враховує ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як стороною обвинувачення не представлено слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Отже, оскільки жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання заявника та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду не надано, слідчий суддя вважає, що доводи, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими. Також слідчий суддя враховує, що внаслідок накладеного арешту заявник протягом досить тривалого часу обмежений у можливості користування належним йому майном. При цьому досудове розслідування у кримінальному провадженні триває більше 8 років.

Слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у право власності, оскільки в ході розгляду клопотання не встановлено достатніх законних та належних підстав для подальшого застосування арешту, тобто не встановлено, що на даному етапі досудового розслідування застосування арешту відповідатиме засадам розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Водночас, оскільки кримінальне провадження на даний час триває, з метою збереження важливого речового доказу, вважаю за доцільне та необхідне залишити арешт в частині позбавлення права розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій з автомобілем.

При цьому враховую, що орган досудового розслідування наділений відповідними повноваженнями та зобов`язаний вживати заходи щодо збереження речового доказу або передачу його на відповідальне зберігання.

В свою чергу, наведене вище свідчить про те, що в ході розгляду клопотання не встановлено достатніх та належних законних підстав для скасування арешту в частині розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій з автомобілем.

Таким чином, приходжу до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення клопотання, а саме скасування арешту в частині позбавлення права користування цим транспортним засобом.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2018 у межах кримінального провадження №0002879 від 11.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, на транспортний засіб марки IVECO, шасі № (VIN кодами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , в частині позбавлення права користування цим транспортним засобом.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.08.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_8