КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02.04.2024,яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноград Лисянського району Черкаської області,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_6 30.08.2022 близько 14 год. 37 хв., керуючи технічно справним електронавантажувачем вилковим «Toyota 8FBET16», який має номінальну потужність 5 кВт, тобто відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України відноситься до механічного транспортного засобу, знаходячись за кермом засобу підвищеної небезпеки, рухаючись між першим та другим стелажами, від воріт, по складському приміщенню ПП «БУДПОСТАЧ», що за адресою: АДРЕСА_3 , в порушення вимог п. 1.3, п. 2.3б, п. 10.9 Правил дорожнього руху, не виконав вимоги Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, вчасно не реагував відповідним чином на її зміну. Під час руху заднім ходом створив небезпеку іншим учасникам руху, та для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, та під час руху заднім ходом здійснив наїзд задньою частиною електронавантажувача вилкового «Toyota 8FBET16» на прибиральницю ОСОБА_9 , яка в цей час перебувала у складському приміщенні.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_9 отримала відкритий уламковий перелом нижньої третини лівої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків та медіальної кісточки лівої великогомілкової кістки з наявністю поширеної рваної рани розмірами біля 20х10 см у формі двох неповноцінних клаптів по переднє-латеральній поверхні лівої стопи, травматичне розчавлення переднього відділу правої стопи з дефектом м`яких тканин, наявністю поширеної рваної рани розмірами біля 20х10 см та уламками деформованих кісток стопи, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

Під час руху водій ОСОБА_6 порушив п.1.3, п. 2.3б, п. 10.9 Правил дорожнього руху України, які знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та отриманням ОСОБА_9 тілесного ушкодження тяжкого ступеню тяжкості.

Прокурор Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_12 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд необґрунтовано та невмотивовано застосував до ОСОБА_6 положення ст.75 КК України, оскільки наведені підстави не можна вважати достатніми для досягнення мети покарання. Зазначає про неврахування судом тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, посягає на життя і здоров`я осіб та має підвищений рівень суспільної небезпеки, що виразився у втраті кінцівки потерпілою. Вказує, що судом не враховано конкретні обставини справи, фактичне невизнання вини обвинуваченим, оспорювання доказової бази, кваліфікації правопорушення, ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, відсутність щирого каяття, а також не відшкодування завданих збитків. Стверджує, що у вироку не наведено і під час судового розгляду не встановлено достатніх даних, які б свідчили про дійсну можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 в умовах звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій просять вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати невинуватим за ч.2 ст.286 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведеністю винуватості. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисники посилаються на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Вважають, що вирок базується на припущеннях та недопустимих доказах, справу розглянуто упередженим судом та позбавлено права обвинуваченого на належну правову процедуру. Зокрема зазначають, що стороною обвинувачення не перевірялась версія обвинуваченого про те, що він не міг зупинити електронавантажувач, оскільки педаль газу затисло резиновим килимком, що не дає підстав для притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.286 КК України. Вказують на незаконність висновку суду про неспроможність версії обвинуваченого щодо обставин ДТП, оскільки судово-автотехнічна експертиза, на яку посилається суд, не проводилась для перевірки версії ОСОБА_6 , що свідчить про однобічність досудового розслідування та судового розгляду. Звертає увагу, що суд необґрунтовано відхилив майже всі клопотання сторони захисту для спростування обвинувачення.

Також вказують на відсутність підстав для обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, оскільки предметом даного злочину може бути механічний транспортний засіб з електродвигуном потужністю понад 3 кВт, однак матеріали провадження не містять доказів, які підтверджують потужність електронавантажувача «Toyota8FBET16» понад 3 кВт. Звертають увагу, що договір купівлі-продажу даного електронавантажувача не містить інформації про потужність електродвигуна, у справі не проводилась жодна експертиза, крім того він не реєструвався в органах МВС та Державній службі України з питань праці. Наголошують, що Державна служба України з питань праці відносить електронавантажувач не до механічного транспортного засобу, а до технологічних транспортних засобів, що виключає кваліфікацію за ч.2 ст.286 КК України. Крім того наголошують, що розслідувана подія відбулась не в обстановці дорожнього руху, а в середині приміщення окремого об`єкта нерухомого майна, точна адреса якого не була достовірно встановлена стороною обвинувачення та судом. Вважають, що дії ОСОБА_6 при управлінні електронавантажувачем для виконання вантажувально-розвантажувальних робіт в середині приміщення підпадають під дію Правил охорони праці під час експлуатації навантажувачів, а не під дію ПДР України.

Зазначають, що наявність суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тяжкого тілесного ушкодження не підтверджено допустимими доказами. Стверджують, що медична документація зібрана з порушенням закону, оскільки вона не подавалась для приєднання до матеріалів провадження і не витребовувалась відповідно до ст.163 КПК України, що є підставою для визнання даної документації недопустимим доказом. Вважають, що висновок судово-медичної експертизи №042-1699-2022 також є недопустимим доказом, оскільки складений на підставі медичної документації. Зауважують, що постанова прокурора про тимчасовий доступ до речей і документів - медичної документації потерпілої, не свідчить про законність її отримання, а у прокурора були відсутні правові підстави для здійснення ним повноважень слідчого судді.

Крім того вказують на недопустимість протоколу огляду місця ДТП від 30.08.2022, оскільки він проводився без згоди власника, а ухвала слідчого судді на огляд приміщення відсутня. Стверджують, що акт огляду та направлення транспортного засобу на майданчик тимчасового утримання транспорту від 30.08.2022 є недопустимим доказом, оскільки власник, водій, орендар електронавантажувача не давали згоду на його обшук/огляд, а відповідна ухвала слідчого судді відсутня. Зазначають про недопустимість запису з камер відеоспостереження складського приміщення, оскільки він не подавався для приєднання до матеріалів провадження сторонами і не витребовувався слідчим або прокурором відповідно до ст.163 КПК України.

Також наголошують, що при призначенні покарання суд не врахував розписку потерпілої, в якій вона зазначила, що ОСОБА_6 повністю добровільно відшкодував їй моральну, фізичну та майнову шкоду, у зв`язку з чим вона не має до обвинуваченого будь-яких претензій. Вважають, що судом не в повній мірі враховано особу ОСОБА_6 , який одружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується потерпілою та свідком ОСОБА_13 . Зазначають, що судом не врахована неправильна поведінка потерпілої, яка в пояснювальній записці повідомила, що у нещасному випадку нікого не звинувачує, оскільки сама була неуважна та перебувала у робочій зоні навантажувача.

Представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 подав заперечення на апеляційну скаргу сторони захисту, в якій просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає її необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом, в межах висунутого обвинувачення безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у висунутому йому обвинуваченні визнав частково, а саме визнав себе винуватим у вчиненні наїзду на потерпілу, однак не погодився з кваліфікацією дій за ч. 2 ст. 286 КК України та показав, що працював в ПП « Будпостач » спочатку на посаді водія вантажувальника. Він отримав відповідний сертифікат про проходження навчання, яке він по факту проходив під час роботи. Водієм навантажувача пропрацював до вказаної події приблизно рік-півтора. На той момент на підприємстві було ще два водія електрокарів, транспортні засоби за водіями не були закріплені, вони працювали позмінно. Того дня, коли трапилась подія з наїздом на потерпілу ОСОБА_9 , приблизно о 14 год. він займався завантаженням та розвантаженням товару, рухався на електронавантажувачі серед рядів. Щоб заїхати в сусідній ряд, здавав заднім ходом, візуально бачив людей, які знаходились позаду, однак більше уваги приділяв «лапам» електрокара, які знаходились попереду. Швидкість руху була невелика, коли він почав вивертати кермо, натиснув на педаль гальма, однак електрокар не загальмував, він побачив, що гальмо затиснуло гумовим килимком. Однак вже було пізно і електрокар здійснив наїзд на потерпілу. Після чого почав кликати на допомогу, було викликано швидку, також зателефонували керівництву.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у висунутому обвинуваченні ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах - показаннях потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_13 ; протоколі огляду місця ДТП від 30.08.2022; повідомлення від директора ПП «Будпостач» ОСОБА_15 від 30.08.2022 за вих. № 30/08; акті огляду та направлення транспортного засобу на майданчик тимчасового утримання транспорту від 30.08.2022; договорі купівлі-продажу № НТК-2905/2019 від 29.05.2019; паспорті на навантажувач електричний вилковий «Toyota 8FBET16»; наказі № 13 від 09.01.2020, згідно якого ОСОБА_6 було прийнято на посаду комірника головного складу до ПП « Будпостач »; посадовій інструкції комірника ПП « Будпостач », з якою ОСОБА_6 був ознайомлений 09.01.2020; інструкції з охорони праці № 15, затвердженої наказом директора ПП «Будпостач» № 36-ОП від 08.10.2021, з якою ОСОБА_6 був ознайомлений 16.08.2022; копії посвідчення № 178; акті розслідування нещасного випадку, що стався 30.08.2022 в ПП « Будпостач »; повідомленні Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 24.01.2023 за № 29-19/1883; повідомленні Департаменту з питань безпеки праці Державної служби України з питань праці від 25.01.2023 за № 322/3/3.5-23а; висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-22/37043-ІТ від 29.09.2022; висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-22/41265-ІТ від 05.10.2022; протоколі про здійснення перегляду та вивчення знятої інформації від 06.09.2022; відеозаписі з камери відео нагляду з приміщення ПП « Будпостач » від 30.08.2022; запиті Деснянського УП ГУНП у м. Києві та супровідному листі ПП «Будпостач» від 05.09.2022; витягах з медичної картки стаціонарного хворого № 11312/504; постанові прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_16 від 07.12.2022; висновку судово-медичної експертизи № 042-1699-2022 від 19.12.2022.

Потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що працювала в ПП « Будпостач » прибиральницею. 30 серпня 2022 року прибирала у складському приміщенні, де знаходився також обвинувачений, який займався розвантаженням і завантаженням товару на електрокарі. Також там знаходились інші співробітники - ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Коли вона знаходилась біля столику, де розбирають товар, ОСОБА_6 в цей час заїхав на електрокарі в інший ряд. Вона побачила, як він почав виїжджати з того ряду, підійшла до ОСОБА_18 , який знаходився за столом, та стала до нього напівбоком, чекала поки електрокар виїде. Обвинувачений бачив її, вона чекала, що він загальмує в останню мить, однак цього не відбулось і він здійснив наїзд на неї електрокаром. Спочатку збив її з ніг, від чого вона впала боком на палету, після чого наїхав їй на ноги. ОСОБА_18 надав їй першу медичну допомогу, перев`язав ногу, викликав швидку та поліцію.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що працює на посаді комірника в ПП « Будпостач » з 2018 року. Влітку 2022 року, точну дату не пам`ятає, вдень,він знаходився на своєму робочому місці, перевіряв товар у складському приміщенні, який вони називають «ручник». Боковим зором побачив потерпілу ОСОБА_9 , яка прибирала та підійшла до його столу - піддону, який стояв біля стіни. Потім побачив, як вона в якийсь момент впала боком на піддон, на якому він перевіряв товар. Також побачив електрокар, за кермом якого був ОСОБА_6 . Коли електрокар від`їхав, він побачив ноги потерпілої, зрозумів, що вони потрапили між піддоном та електрокаром, ОСОБА_9 кричала. Він посадив її на коліна та попросив ОСОБА_6 щось знайти, щоб перетягнути ноги потерпілої, оскільки йшла кров. ОСОБА_6 чимось перетягнув ноги потерпілої. Він же знаходився поряд та слідкував, щоб потерпіла не втрачала свідомість. Також викликали швидку.

Під час огляду місця події - складського приміщення по АДРЕСА_4 - 30.08.2022 встановлено, що покриття є цементобетонним, сухим, немає нерівностей, відсутні дорожня розмітка, знаки, об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія; транспортний засіб - «Toyota 8FBET16» має потертості по всьому периметру кузова; при огляді гальмівної системи встановлено, що педаль крупна, повертається після натискання; при огляді рульового керування встановлено, що колеса здійснюють поворот в напрямку завданому кермом; світлові прилади в справному стані; на дорожньому покритті, картонних коробках виявлені плями бурого кольору.

Відповідно до повідомлення від директора ПП «Будпостач» ОСОБА_15 від 30.08.2022 за вих. № 30/08, ПП «Будпостач» не заперечувало проти проведення огляду приміщення складу за адресою: АДРЕСА_3 .

З паспорта на навантажувач електричний вилковий «Toyota 8FBET16» вбачається, що його електродвигун має номінальну потужність 5 кВт. Електронавантажувач проходив періодичне ТО протягом 2019-2021 років.

Згідно з Інструкцією з охорони праці № 15, затвердженої наказом директора ПП «Будпостач» № 36-ОП від 08.10.2021, ОСОБА_6 був ознайомлений з вказаною Інструкцією 16.08.2022, а саме з вимогами безпеки під час керування навантажувачем.

Відповідно до копії посвідчення № НОМЕР_1 , виданого ПП « Будпостач », ОСОБА_6 пройшов навчання та виявив потрібні знання з правил охорони праці під час експлуатації навантажувачів.

З висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-22/37043-ІТ від 29.09.2022 вбачається, що на момент огляду електронавантажувача вилкового «Toyota 8FBET16», модель: FSW, номер рамки НОМЕР_2 , система рульового керування та робоча гальмівна система знаходяться в працездатному стані.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-22/41265-ІТ від 05.10.2022, в даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій електронавантажувача вилкового «Toyota 8FBET16» ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогами п. 10.9 Правил дорожнього руху України; в діях водія ОСОБА_6 в даній дорожній ситуації експертом вбачаються невідповідності вимогам п. 10.9 Правил дорожнього руху України; в даній дорожній ситуації з технічної точки зору водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 ; причиною виникнення даної дорожньо-транспортної події є невідповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

З відеозапису камери відео нагляду з приміщення ПП «Будпостач» від 30.08.2022 вбачаються обставини скоєного під керуванням ОСОБА_6 електронавантажувачем наїзду на потерпілу ОСОБА_9 .

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 042-1699-2022 від 19.12.2022, при зверненні за медичною допомогою 30.08.2022 о 14 год. 42 хв. у ОСОБА_9 мали місце: відкритий уламковий перелом нижньої третини лівої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків та медіальної кісточки лівої великогомілкової кістки з наявністю поширеної рваної рани розмірами біля 20х10 см у формі двох неповноцінних клаптів по переднє-латеральній поверхні лівої стопи, травматичне розчавлення переднього відділу правої стопи з дефектом м`яких тканин, наявністю поширеної рваної рани розмірами біля 20х10 см та уламками деформованих кісток стопи, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, будь-яких істотних розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів не вбачає.

Оцінивши докази у їх сукупності, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме - в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

Колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисників про те, що дії ОСОБА_6 не підпадають під ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки Державна служба України з питань праці відносить електронавантажувач не до механічного транспортного засобу, а до технологічних транспортних засобів, а розслідувана подія відбулась не в обстановці дорожнього руху, не підпадає під дію ПДР України, а є порушенням Правил охорони праці під час експлуатації навантажувача.

Як вбачається з Інструкції з охорони праці № 15 для водія навантажувача (т.1 а.с170), листа Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (т.1 а.с. 181) і листа Департаменту з питань безпеки праці Державної служби України з питань безпеки праці (т.1 а.с.183), електронавантажувач «Toyota 8FBET16»дійсно є технологічним транспортним засобом, для керування та роботи з яким водію необхідно мати посвідчення тракториста-машиніста категорії Е1. Реєстрація та облік такого транспортного засобу здійснюється у відповідності до вимог Закону України «Про дорожній рух». Крім того, керування автонавантажувачами можуть здійснювати лише водії автомобілів, які мають посвідчення на право керування ними, які під час виконання робіт повинні дотримуватись встановленої швидкості руху, вживати заходів безпеки при зустрічі з пішоходами, дотримуватись дистанції тощо.

Отже доводи захисників про те, що технологічний транспортний засіб не є транспортним засобом в розумінні Правил дорожнього руху України є надуманими та не приймаються апеляційним судом до уваги.

З урахуванням того, що наїзд на пішохода ОСОБА_9 відбувся під час експлуатації електронавантажувача «Toyota 8FBET16» саме як транспортного засобу, в умовах, коли водій електронавантажувача «Toyota 8FBET16» ОСОБА_6 повинен був дотримуватись як правил охорони праці, так і правил дорожнього руху, колегія суддів вважає, що в діях ОСОБА_6 наявні ознаки порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, та його дії правильно кваліфіковані судом.

Також колегія суддів визнає безпідставними твердження сторони захисту про можливе зменшення потужності електронавантажувача «Toyota 8FBET16» нижче 3 кВт та вважає, що при вирішенні цього питання слід враховувати саме номінальну потужність, визначену заводом-виробником та зазначену у технічному паспорті на навантажувач електричний вилковий «Toyota 8FBET16», яка становить 5 кВТ.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість як доказу висновку експерта № 042-1699-2022 є необґрунтованими, оскільки уся медична документація була отримана слідчим у передбачений законом спосіб під час тимчасового доступу до речей і документів, а її копії долучені до матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с. 190-205). Достовірність наданих в розпорядження експерта медичних документів на ім`я ОСОБА_9 та результати їх дослідження експертом не викликають жодних сумнівів у колегії суддів.

Колегія суддів не вбачає жодних порушень у процедурі проведення огляду місця ДТП та транспортного засобу, оскільки такий огляд проводився з дозволу власника приміщення (т.1 а.с. 117).

Твердження обвинуваченого про те, що він не міг зупинити електронавантажувач, оскільки педаль газу затисло резиновим килимком, не знімає з нього відповідальності, оскільки відповідно до вимог п.п. 2.2, 2.4, 2.6, 2.8 Інструкції з охорони праці № 15 для водія навантажувача (т.1 а.с170-171) перевірка стану гальмівної системи перед початком роботи, перевірка підлоги робочого місця та гумового килимка покладається на водія навантажувача, який повинен усунути виявлені недоліки або ж повідомити про них бригадира, майстра у випадку, коли він не може зробити це самостійно.

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_6 не звертався до бригадира, майстра із скаргами на стан гальмівної системи електронавантажувача «Toyota 8FBET16», уся відповідальність за наслідки експлуатації цього транспортного засобу може покладатись лише на нього.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, наявності обставин, які пом`якшують покарання - щирого каяття, відшкодування потерпілій шкоди у розмірі 12000 доларів США (т.1 а.с.238-239), суд першої інстанції правильно визначив йому розмір покарання в межах санкції статті та обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Висновки суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованими та узгоджуються з вимогами ст.75 КК України.

Будь-яких обмежень щодо застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання до реального відбування, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02.04.2024 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3