Справа № 369/8046/24
Провадження №1-кс/369/1694/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 02.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 02.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що у провадженні СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області знаходяться матеріали досудового розслідування, відомості про яке 12.02.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 02.01.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.01.2024, приблизно о 18 годині 00 хвилин (точний час не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік магазину «Хозяюшка» за адресою: АДРЕСА_1 , підійшов до ОСОБА_6 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у тому ж місці, в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, підійшов ззаду до ОСОБА_6 та за допомогою скляної пляшки наніс один удар в область потилиці, який від вказаних ударів втратив рівновагу та впав на землю.

Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_4 , підійшов до лежачого на землі ОСОБА_6 та розуміючи те, що останній не може здійснювати опір, з достатньою силою наніс кулаком лівої руки два удари по голові в область лівої щоки.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді:

- забійної рани волосистої частини голови, яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на термін, більше 6-ти, але менше 21-го дня;

- саден верхньої та нижньої губи зліва; перелому тіла нижньої щелепи в ділянці кута ліворуч з невеликим зміщенням уламків та уламковим переломом в ділянці 41, 42 зубів зі зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров?я на термін більше 21-го дня.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Також, 01.01.2024, приблизно о 18 годині 00 хвилин (точний час не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , підійшов до ОСОБА_7 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя потерпілого ОСОБА_7 в момент їх заподіяння, та бажаючи їх настання, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та наніс останньому кулаком правої руки один удар в область обличчя, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травмаи у вигляді: садна спинки носу; параорбітальної гематоми правого ока; перелому передньої та латеральної стінок правої верхнє-щелепної пазухи; перелому латеральної стінки правої орбіти; перелому кісток носу; вогнища забою головного мозку в правій скроневій частці, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець с. Луб?янка, Бородянського району, Київської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_4 09.05.2024 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України, повністю обґрунтована і підтверджується матеріалами кримінального провадження, які долучені до клопотання, а саме:

- заявою ОСОБА_6 від 01.01.2024;

- протоколом огляду місця події від 12.03.2024;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 02.01.2024

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 11.03.2024;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_6 від 05.01.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.01.2024;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 від 05.01.2024;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 11.03.2023;

- висновком судово-медичного експерта №1(о);

- протоколом огляду відеозапису від 03.01.2024;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 від 03.01.2024;

- висновком судово-медичного експерта №1;

- висновком судово-медичного експерта №5;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 11.03.2024;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 11.03.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13.03.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 13.03.2024;

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02.01.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 03.01.2024;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 20.02.2024;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 03.01.2024;

- висновком судово-медичного експерта №29;

- протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 02.05.2024;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 02.05.2024;

- протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 07.05.2024;

- висновком судово-медичного експерта № 45;

- іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, в їх сукупності.

Вважає, що підозрюваний ОСОБА_12 у випадку не застосування відносно нього запобіжного заходу може не виконувати покладені на нього обов`язки, переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж провадженні.

Метою та підставою для звернення до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 є згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому звернутися з клопотанням до слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У сторони обвинувачення є підстави вважати, що існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний ОСОБА_4 не будучи ізольованим від суспільства, може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, про що свідчить те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі.

Знаючи про міру покарання, яка загрожує ОСОБА_4 у разі доведення його вини в суді, підозрюваний може ухилятись від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, підозрюваний офіційно не працевлаштований, не навчається, не одружений, що у свою чергу свідчить про відсутність в останнього стримуючих соціальних зв`язків на території Бучанського району Київської області.

Крім того, органом досудового розслідування встановлено існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що в разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно шляхом підбурювання, вмовляння, залякування впливати на показання потерпілих та свідків, які ще не допитані безпосередньо в суді у кримінальному провадженні.

Про можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні свідчить також насильницький характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 .

Ризиком того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те, що останній не має офіційного місця роботи, офіційного джерела доходу, а як наслідок відсутність грошових коштів для забезпечення належного рівня життя.

Крім того, ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності вироком Вишгородського районного суду Київської області від 23.05.2016 за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Також, на розгляді Бородянського районного суду Київської області перебувають кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 та ч. 2 ст. 194 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, які за своїм характером є насильницькими злочинами проти здоров`я осіб.

Вказані факти свідчать про систематичність виникнення у підозрюваного ОСОБА_4 злочинного умислу, а тому виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може запобігти ризику вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, у тому числі злочинів проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, будучи раніше не судимою особою, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, ОСОБА_4 підпадає під категорію осіб, до яких можливо застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного, слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив суд задовольнити його.

Підозрюваний проти вимог клопотання заперечував, просив суд відмовити в задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що у провадженні СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області знаходяться матеріали досудового розслідування, відомості про яке 12.02.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 02.01.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України.

Як вбачається з поданого клопотання, у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець с. Луб?янка, Бородянського району, Київської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_4 09.05.2024 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України, повністю обґрунтована і підтверджується матеріалами кримінального провадження, які долучені до клопотання.

Так, частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Конституція України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Досліджуючи матеріали клопотання відносно підозрюваного ОСОБА_4 , суддя вважає, що клопотання не містить переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваної від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Крім цього, в судовому засіданні підозрюваним ОСОБА_4 долучено довідку-характеристику, видану старостой у с. Луб`янка Бучанської міської ради від 13.05.2024, згідно якої ОСОБА_4 за період проживання на території Луб`янського старостату зарекомендував себе задовільно, на даний час тимчасово працевлаштований. Протягом останнього місяця скарги до старостату не надходили.

За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази, надавши оцінку встановленим фактам щодо особи підозрюваного, наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що запобіжний захід на застосуванні якого наполягає сторона обвинувачення не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, працевлаштований, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 107, 176, 177, 178, 179, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Луб?янка, Бородянського району, Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , в межах строків досудового розслідування, а саме до 22 травня 2024 року, включно.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати підозрюваного:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора чи суду з місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 ;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КК України визначити строком до 22 травня 2024 року, включно в межах строків досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду проголошено 17 травня 2024 року о 10:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_13