Справа № 128/4612/23
УХВАЛА

28 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції із захисником ОСОБА_11 клопотання сторін кримінальних проваджень, об`єднаних у одне відомості про які внесені: 16.09.2022 в ЄРДР за №0000507 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень: ОСОБА_22 за ч.1 ст.309, ч.ч.2,3 ст.307 КК України; ОСОБА_17 за ч.ч.2,3 ст.307 КК України; ОСОБА_24 за ч.ч.2,3 ст.307 КК України; ОСОБА_16 за ч.3 ст.307 КК України; ОСОБА_19 за ч.2 ст.307 КК України; ОСОБА_15 за ч.2 ст.307 КК України; ОСОБА_20 за ч.2 ст.307 КК України; ОСОБА_21 за ч.2 ст.307 КК України; ОСОБА_13 за ч.2 ст.307 КК України та ОСОБА_14 за ч.2 ст.307 КК України та 06.11.2023 в ЄРДР за №0000835 за обвинуваченням ОСОБА_23 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.ч.2,3 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходяться на розгляді вищевказані кримінальні провадження, об`єднані у одне.

28.05.2024 у судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подані ним попередньо до суду письмові клопотання про продовження обвинуваченим: ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_23 та ОСОБА_20 строку дії застосованого запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, які обґрунтував тим, що строк застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених, стікає, однак ті ризики, які стали підставою для його застосування не змінилися та не відпали.

Так, зазначає, що обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_20 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, а ОСОБА_16 та ОСОБА_23 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна; обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_23 та ОСОБА_20 на час затримання офіційно працевлаштовані не були; не мають стабільного джерела доходів.

Вважає, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності вищевказані обвинувачені можуть переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Тому прокурор просить суд продовжити ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_23 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з одночасним визначенням запобіжного заходу у вигляді застави для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, визначених КПК України.

Крім цього, прокурор просив долучити до матеріалів кримінального провадження вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17.08.2023, яким обвинувачений ОСОБА_23 визнаний, засуджений та визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України призначено йому остаточно покарання за сукупністю злочинів у виді чотирьох років позбавлення волі. Вказаний вирок згідно ухвали Вінницького апеляційного суду від 13.03.2024, набрав законної сили 13.03.2024, які суд на місці постановив долучити до матеріалів даного кримінального провадження

В даному судовому засіданні, захисник обвинуваченого ОСОБА_25 заперечував щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_23 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже обвинувачений на теперішній час реально відбуває покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області.

Обвинувачений ОСОБА_23 підтримав позицію свого захисника.

Захисники обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_26 також заперечували проти задоволення клопотань прокурора, про продовження обвинуваченим: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_20 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити кожному з їх підзахисних застосований запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки вважають що прокурором не надано суду належних та допустимих доказів , що на даний час продовжують існувати ризики вказані прокурор.

Окрім того, захисник ОСОБА_5 в разі відмови судом у клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_16 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, просив зменшити обвинуваченому розмір застави.

Обвинувачені: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_20 підтримали усні клопотання своїх захисників, суду зазначили, що не мають наміру незаконно впливати та свідків, переховуватися від суду та вчиняти інші злочини.

Прокурор ОСОБА_3 наполягав на задоволені поданих ним письмових клопотань, заперечуючи проти усних клопотань захисників, оскільки всі обвинувачені є особами раніше неодноразово судимими, належні висновки для себе не зробили та знову вчинили злочини, тому вважає, що менш суворий запобіжний захід щодо обвинувачених не зможе запобігти вказаним ним ризикам.

Заслухавши клопотання прокурора, захисників, з`ясувавши міркування обвинувачених щодо них, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу в виді тримання обвинувачених: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_20 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а усні клопотання їх захисників : ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_26 необґрунтованими та такими, що підлягають відмові у задоволені, виходячи з такого.

Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно до п. п.2,4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років або до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст. 177 України КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення. Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»). З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Судом установлено, що запобіжний захід щодо обвинувачених застосований за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений КПК України.

Вирішуючи письмові клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо вказаних обвинувачених, суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «К.Г. проти Німеччини»).

Згідно роз`ясненнями, викладеними у постанові № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Оглянувши обвинувальний акт, вислухавши міркування сторін кримінального провадження, суд вважає наразі продовжують існувати та не зменшилися ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, дане кримінальне провадження наразі перебуває на стадії судового розгляду, ще не заслухані пояснення свідків, обвинувачених, не досліджені письмові та речові докази, а тому суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачені: ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 зможуть незаконно впливати на свідків, з метою зміни показів в суді.

Також, суд бере до уваги, що обвинуваченим: ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 інкримінується вчинення злочинів, які відносяться згідно ст. 12 КК України до класифікації тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, а також до категорії кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших кримінальних правопорушень проти здоров`я населення; обвинувачені на час затримання офіційно працевлаштовані не були. Доказів того, що вищевказані обвинувачені мають на волі малолітніх та ( або) неповнолітніх дітей та ( або) осіб з членів родини , які перебували на їх утриманні ,- суду не надано. Як не надано суду доказів того, що вказані обвинувачені за станом свого здоров`я не можуть перебувати в умовах УВП.

А тому, не зважаючи на те, що вищевказані обвинувачені мають постійне місце проживання, суд вважає , що ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 не мають на волі соціально-стримуючий факторів, що приводить суд до висновку про наявність на даний час існування ризиків вчинення на волі обвинуваченими інших кримінальних правопорушень та переховування ними від суду.

Відтак, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 не виправдає себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченими- ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 , покладених на них процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, їм доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з одночасним визначенням їм запобіжного заходу в вигляді застави, а саме: ОСОБА_27 та ОСОБА_15 , в розмірі 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, що в загальній сумі (станом на 01.01.2024) становить 151400 гривень; ОСОБА_20 в розмірі 60 (шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, що в загальній сумі (станом на 01.01.2024) становить 181680 гривень та ОСОБА_16 в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, що в загальній сумі (станом на 01.01.2024) становить 242240 гривень, задовольнивши таким чином клопотання прокурора, як обґрунтовані та відмовивши в задоволені усних клопотань захисників - за необґрунтованістю.

Суд , вважає, що визначений розмір застави обвинуваченому ОСОБА_16 -80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, відповідає вимогам ч.5 ст.182 КПК України та принципам справедливості, співмірності та достатності, отже суд не убачає підстав для зменшення вказаного розміру застави, а тому у задоволені усного клопотання захисника ОСОБА_5 про зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_16 , слід відмовити.

Отже, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинувачених: ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 , суд вважає за доцільне продовжити їх строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме - по 26.07.2024, включно, з одночасним визначенням запобіжного заходу у вигляді застави у вищевказаних розмірах , для забезпечення виконання ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 обов`язків, визначених ст.194 КПК України.

В свою чергу, у задоволенні письмового клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_23 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити, виходячи з такого.

Як зазначалося судом вище, відповідно до положень, викладених в ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частинами 1,3 ст.331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Судом установлено, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17.08.2023, обвинуваченого ОСОБА_23 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України призначено йому покарання за сукупністю злочинів у виді чотирьох років позбавлення волі; вирок згідно ухвали Вінницького апеляційного суду від 13.03.2024, набув законної сили 13.03.2024 та ОСОБА_23 вже відбуває покарання реально за вище вказаним вироком суду в виді позбавлення волі, про що свідчить повідомлення начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» №4/5024 від 07.05.2024.

Отже, суд вважає, що ризики наведені прокурором в клопотанні а саме: незаконного впливу ОСОБА_23 на свідків, експерта, спеціаліста з метою зміни їх показів у суді в даних об`єднаних у одне кримінальних провадженнях; знищення, схову або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин даного кримінального правопорушення та переховування ним від суду на даний час втратили свою актуальність , тобто відпали.

Тому в задоволенні письмового клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_23 , слід відмовити.

Керуючись ст.ст.331, 334 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Письмові клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених: ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 , - задовільнити.

Продовжити строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на 60 днів у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань №1», а саме по 26.07.2024 включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обвинуваченими: ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 , обов`язків, визначених КПК України, встановивши: обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_15 заставу в розмірі 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, що в загальній сумі становить 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень; ОСОБА_20 заставу в розмірі 60 (шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, що в загальній сумі становить 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень та ОСОБА_16 заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень та надавши можливість внесення даної застави за наступними реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ)26286152; Банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО)820172; рахунок отримувача UA0000401.

Роз`яснити, що обвинувачені: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 або їх заставодавці мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави надати суду протягом двох днів підтверджуючі документи.

У разі внесення застави на обвинувачених: ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 покласти такі обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:

1) повідомляти суд про своє місце проживання та зміну свого місця проживання та/або місця роботи, навчання;

2) утримуватися від спілкування із свідками в даному кримінальному провадженні;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в України;

4) не відлучатися із зареєстрованого місця проживання - без дозволу суду.

Термін дії обов`язків, покладених судом на обвинувачених, у разі внесення застави визначити по 26.07.2024 включно.

Роз`яснити обвинуваченим: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_20 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України у Вінницької області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ВІННИЦЬКА УСТАНОВА ВИКОНАННЯ ПОКАРАНЬ (№ 1)». Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ВІННИЦЬКА УСТАНОВА ВИКОНАННЯ ПОКАРАНЬ (№ 1)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти та повідомити про це усно і письмово Вінницький районний суд Вінницької області.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави відносно кожного із обвинувачених, обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 вважатимуться такими, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинувачених: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_20 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачені: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_20 зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У задоволені усних клопотань захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 про зміну застосованого обвинуваченим: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_20 запобіжних заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт,- відмовити.

У задоволені усного клопотання захисника ОСОБА_5 про зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_16 , відмовити.

В задоволенні письмового клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_23 ,- відмовити.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів: обвинуваченими - з дня отримання копії ухвали; а іншими учасниками- з дня проголошення ухвали.

Повна ухвала суду проголошена 29.05.2024 о 17.25 год.

Суддя ОСОБА_28