Подільський районний суд міста Києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.12.2023 року за №0001547 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого інженером в ТОВ "Друкарня Літера", раніше судимого вироком Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2023 року за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки,

за участю прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

встановив:

16.11.2023 року, близько 09 години 00 хвилин, у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходячись у громадському місці, а саме рухаючись на транспортному засобі по вулиці Кирилівська, 105, що знаходиться у місті Києві виник протиправний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю. Діючи з метою показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження ОСОБА_7 як громадянина України, у громадському місці, у денний час доби, в присутності інших випадкових перехожих.

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_3 перебуваючи за вищевказаною адресою, діючи безпричинно з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, у вигляді спричинення майнової шкоди та свідомо бажаючи настання цих наслідків, ОСОБА_3 , тримаючи при собі рідину темно-бурого кольору, яка була в нього при собі, облив нею обличчя та верхній одяг ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після чого, ОСОБА_3 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Своїми умисними діями, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та погодився з правовою кваліфікацією висунутого йому обвинувачення. Вказав, що 16.11.2023 року, близько 09 год., по вул. Кирилівська,105 в м. Київ, рухаючись на велосипеді, облив фарбою раніше незнайомого ОСОБА_7 .

У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що цивільний позов подавати не буде, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу винного. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство).

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом встановлено щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином; обставини, які пом`якшують його покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання; дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, місце роботи, судимий, відсутність претензій від потерпілого, а тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.1 ст. 296 КК України у виді штрафу.

Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.

Окрім того, вироком Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2023 року ОСОБА_3 визнано винуватим за ч. 1 ст. 296 КК України, та йому призначено покарання у виді двох років обмеження волі, і на підставі 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки.

Положеннями ст. 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

При цьому, згідно правової позиції Верховного Суду щодо застосування ч. 4 ст. 70 КК України, викладеної у постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17, якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

За вказаним вироком від 21.02.2024 року встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, 16.11.2023 року, тобто до ухвалення вироку Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2023 року.

За таких умов кожен із вказаних вироків, ухвалених стосовно ОСОБА_3 має виконуватись самостійно.

Цивільний позов у кримінальному проваджені відсутній.

Речові докази вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.).

Вирок Подільського районного суду м. Києві від 08.12.2023 року щодо ОСОБА_3 - виконувати самостійно.

Речові докази:

- речі потерпілого чоловіча куртка з капюшоном, спортивна кофта, штани чорного кольору,кросівки, рюкзак -залишити у потерпілого,

-DVD-R диск - залишити в матеріалах кримінального провадження №0001547.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним Кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1