Справа № 202/8234/23
№ 1-кп/202/1260/2024
УХВАЛА

Іменем України

13 травня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000399 від 21 квітня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, без освіти, неодруженого, не працевлаштованого, не маючого місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, маючого неповну загальну середню освіту, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186КК України, -

за участю сторін кримінального провадження

прокурор ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування до обвинувачених був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого закінчується 22.03.2024 року, за час перебування обвинувачених під вартою ризики не зменшились, тому, на думку прокурора, застосування до обвинувачених жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 заявив, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з огляду на те, що його підзахисний перебуває у неповнолітньому віці, визнав свою вину, прокурором у клопотанні не було обґрунтовано ризиків на які він посилається як на підставу застосування найсуворішого запобіжного заходу, а перелічені ризики мають характер припущень, тому просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання або обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинувачені підтримали думку захисника.

Суд зазначає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з огляду на те, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинувачених переховуватись від суду продовжує існувати, оскільки вони обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими в інкримінованому злочині, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 можуть переховуватися від суду.

Ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, можливість незаконно впливати на потерпілого у вказаному кримінальному провадженні продовжує існувати, оскільки на цій стадії судового розгляду потерпілого не допитано.

Ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжує існувати з огляду на те, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , вже неодноразово судимий за злочини проти власності, а обвинувачений ОСОБА_3 , хоч раніше і не судимий, але не працевлаштований, не має сталого заробітку та міцних соціальних зв`язків.

У суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України та забезпечити їх належну поведінку. З урахуванням вищезазначеного достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у разі зміни їм запобіжного заходу, можуть переховуватися від суду, перешкоджати розгляду справи по суті.

Доводи сторони захисту потребують правової оцінки разом з наданими сторонами кримінального провадження доказам, на стадії розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу суд не може вдаватись до оцінки доказів, це є неприпустимим й істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону, так як такі дії перешкодили б суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому оцінка доводам захисника буде надана в нарадчій кімнати під час ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який вчинено із застосуванням насильства, суд вважає недоцільним визначати їм розмір застави.

Керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд, -

Постановив :

Клопотання прокурора - задовольнити.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 11.07 .2024 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Головуючий: ОСОБА_8