Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/451/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження №0000410 за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.05.2024, якою стосовно

ОСОБА_8 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_7 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК

продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 13 липня 2024 року(включно).

Інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_9 ,

захисник-адвокат ОСОБА_6 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000410 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.05.2024 стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 13 липня 2024 року(включно).

В апеляційних скаргах:

Захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково. Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із забороною цілодобово залишати житло.

Зазначає, що Суд першої інстанції всупереч вимогам ч.1 ст. 197 КПК України застосував до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк, що перевищує 60 днів, а саме з 14.05. 2024 по 13.07.2024.

Не зазначено обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачних п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та без зазначення посилань на докази, які б обґрунтовували обставини, що свідчать про існування вказаних ризиків.

Всупереч вимогам ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі, що оскаржується судом не було зазначено відомості про обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам ухилення від суду, впливу на свідків та продовження злочинної діяльності, а також суд не зазначив посилання на докази, які обгрунтовують ці обставини.

Стороною захисту вказано, що обвинувачений має постійне місце проживанняАДРЕСА_1 , де мешкають його матір та вітчим, які не заперечують проти перебування обвинуваченого під домашнім арештом за вказаною адресою на час судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_8 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, вказує, що ризики зазначені прокурором нічим не підтверджуються. Зазначає, що відмовлявся від проведення судового засідання в режимі відео конференції та від захисника, на що суд не звернув уваги. Скарги на стан здоров`я також судом до уваги не взято.

Обвинувачений ОСОБА_7 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції просить ухвалу суду скасувати, звільнити з-лід варти негайно. Суд першої інстанції не звертав увагу на відмову обвинувачених від захисників, що є порушенням права на захист.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції під час перегляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 422-1 КПК України не здійснює перевірку правильності пред`явленої підозри та не перевіряє докази, що підтверджують або спростовують винуватість особи.

Висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на більш м`який, є правильним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, існує ризик того, що обвинувачені будуть переховуватися від суду, впливу на свідків та продовження злочинної діяльності.

Враховуючи викладене, на даний час продовжують існувати ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які були на час обрання запобіжного заходу обвинуваченим, тому відсутні підстави для застосування, щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Судом першої інстанції правильно враховано суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченим, суворість можливого покарання та визнано за реальну небезпеку можливість ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наведені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під вартою та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Як під час розгляду клопотання місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченим, отже підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Строк тримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під вартою закінчується та до спливу цього строку судове провадження не може бути завершене з об`єктивних причин, отже місцевий суд дійшов правильного висновку про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_7 для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Рішення суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора є правильним, оскільки доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи, на які посилаються апелянти у своїй апеляційній скаргі не є суттєвими та не впливають на правильність прийнятого судового рішення і не можуть слугувати підставою для його скасування, а тому підстав для застосування судом до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Обставини, на які посилається сторона захисту не спростовують зазначеного висновку суду.

Підтверджуючих доказів неможливості утримання обвинувачених в СІЗО за станом здоров`я не надано.

Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

За таких обставин апеляційні скарги сторони захисту та обвинувачених задоволенню не підлягають, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.05.2024, якою стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 13 липня 2024 року(включно) залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( підписи )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2