Справа № 192/551/24
Провадження № 1-в/192/45/24
Ухвала

Іменем України

22 квітня 2024 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого 05 жовтня 2021 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, згідно з ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07.06.2021, остаточно призначене покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

початок строку відбування покарання: 09.05.2021,

кінець строку відбування покарання: 06.05.2025,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, у якому у зв`язку з настанням терміну чергової пільги (УДЗ) просить застосувати до нього ст. 81 КК України.

У судовому засіданні клопотання засуджений клопотання підтримав, посилався на те, що став на шлях виправлення та виправився, вину визнав, не порушує режим утримання, працює днювальним, має подяку, хоче захищати батьківщину.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» вважав, що засуджений не довів свого виправлення та до нього не доцільно застосовувати умовно-дострокове звільнення.

Прокурор проти задоволення заяви заперечував, також вважав, що засуджений не довів своє виправлення та до нього передчасно застосовувати умовно-дострокове звільнення.

Суд, заслухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», прокурора, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 на теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)». Початок строку відбування покарання: 09.05.2021, кінець строку відбування покарання: 06.05.2025.

Раніше був судимий:

05.07.2007 Слов`янським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

05.05.2010 Ленінським районним судом м. Луганськ за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

25.01.2013 Жовтневим районним судом м. Луганськ за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі; звільнений по відбуттю покарання;

07.06.2021 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч. 5 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

05 жовтня 2021 року Дніпровський районний суду м. Києва визнав ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07.06.2021, остаточно призначив покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На час звернення до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув більше 2/3 строку покарання.

Суд зазначає, що за правилами, встановленими п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом зокрема за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Так, відповідно до характеристики, наданої засудженому ОСОБА_3 Державною установою «Солонянська виправна колонія (№ 21)» у березні 2024 року, в установах виконання покарань за останньою судимістю він знаходиться з 12 травня 2021 року.

За період перебування у ДУ УВП № 23 м. Полтава характеризувався задовільно, стягнень та заохочень не мав.

З 28.08.2021 перебував у Київському слідчому ізоляторі, характеризувався задовільно, стягнень, заохочень не мав.

Перебуваючи транзитом у ДУ УВП № 6, м. Бахмут, порушив режим утримання, за що мав одне стягнення.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 21 квітня 2022 року, працевлаштований прибиральником у відділенні. До праці ставиться задовільно, за час відбування покарання характеризується задовільно.

У взаємовідносинах з іншими засудженими ОСОБА_3 не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для їх самостійного виконання не має, намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці, бере участь в організації виховних заходів, які провадяться в установі, проявляє соціальну корисну активність в організації самодіяльних організацій.Підтримує соціальні зв`язки на волі шляхом отримання посилок, позову не має, виконавчі листи не надходили.

Разом з тим, засуджений не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням,не завжди має охайний зовнішній вигляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Засуджений не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу та роботі самодіяльних організацій.

Засуджений перебуває на профілактичному обліку як схильний до членоушкодження.

23.09.2022 комісією виправної установи відмовлено засудженому у зміні умов тримання відповідно до ст.ст. 100, 101 КВК України, як особі, що не стає на шлях виправлення.

02.06.2023 комісією виправної установи відмовлено засудженому у застосуванні заміни не відбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

12.04.2024 комісією виправної установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України.

За час відбування покарання до засудженого було застосовано одне стягнення у виді догани (08.04.2022) та два заохочення у виді подяки (16.01.2024, 11.04.2024).

Суд враховує посилання засудженого на те, що він визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, працевлаштований та має заохочення.

Однак, суд звертає увагу, що, як зазначалось вище, за змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване у разі, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Проте, згідно з витягом із щоденника індивідуальної роботи із засудженим додержання ним правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку, дотримання вимог безпеки праці за ІІ - IV квартали 2022 року,І - IV квартали 2023 року - оцінено як «задовільно» (за шкалою оцінювання: «незадовільно», «задовільно», «добре»).

Характеризується засуджений виправною установою задовільно (а не добре),він не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу та роботі самодіяльних організацій, за тривалий період відбування покарання до нього було застосовано лише два заохочення.

Суд звертає увагу, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Суд також зазначає, що позитивні зміни у поведінці засудженого мають місце, однак за вказаних обставин суд не може зробити висновок, що такі зміни є сталі та незворотні та що засуджений виправився.

Суд зазначає, що саме по собі відбуття 2/3 строку покарання засудженим, без врахування його поведінки та ставлення до праці за весь період відбування покарання, не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені докази, зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовляє.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1