Номер провадження 1-кп/754/667/24
Справа№754/2616/24
В И Р О К

Іменем України

25 березня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000232 від 01.02.2024 стосовно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великополовецьке, Сквирського району, Київської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, одружений, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, за наступних обставин.

Так, 18.01.2024 року приблизно о 18:30 год. ОСОБА_5 , знаходячись у салоні тролейбусу маршруту №30, на кінцевій зупинці громадського транспорту «вул. Милославська», що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , помітив на пасажирському сидінні потерпілого ОСОБА_6 , який заснув і не міг спостерігати за своїм майном, біля якого на пасажирському сидінні поруч знаходився його мобільний телефон «Xiaomi Redmi 12», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного чужого майна, в умовах воєнного стану, який введено з 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 16.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 20.05.2023 №254/2023, від 26.08.2023 № 451/2023 та від 06.11.2023 № 734/2023 строком на 90 діб відповідно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 підійшов до потерпілого ОСОБА_6 , який спав, та взяв з пасажирського сидіння поруч із ним його майно, а саме мобільний телефон «Xiaomi Redmi 12», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 5157 гривень 50 копійок, в який була вставлена сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», яка для потерпілого майнової цінності не становить.

Після цього ОСОБА_5 , утримуючи вищевказаний мобільний телефон «Xiaomi Redmi 12», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в який була вставлена сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», при собі, вийшов з салону вказаного тролейбусу, тобто з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим умисно, в умовах воєнного стану, таємно викрав чуже майно, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 5157 гривень 50 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, визнав повністю при вище вказаних фактичних обставинах, які встановлені в ході досудового розслідування та судового розгляду та надав суду зізнавальні показання про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що він, дійсно, 18.01.2024, приблизно о 18:30 год., знаходився в салоні тролейбусу маршруту № 30. На кінцевій зупинці громадського транспорту, в кінці пр-ту Червоної Калини, в м. Києві, помітив мобільний телефон, марки «Xiaomi». Він вирішив взяти даний телефон. Біля тролейбусу він ще трохи почекав, а потім пішов додому, де викинув сім картку, яка була в телефоні та поставив свою. Приблизно через 2-3 дні прийшли працівники поліції, яким він видав даний мобільний телефон.

Погоджується із маркою, вартістю викраденого мобільного телефону вказаною в обвинувальному акті.

Щиро покаявся, шкодує про вчинене, зробив для себе належні висновки. Просить суд суворо його не карати.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не мають сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 185 ч. 4 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачений вчинив тяжкий злочин, особу винного, а саме:

- раніше не судимий;

- за місцем проживання характеризується посередньо;

- не перебуває під наглядом у лікаря - психіатра в КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги»;

- перебуває під наркотичним диспансерно - динамічним наглядом в КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ» з 11.07.2018.

Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, під час судового розгляду судом не встановлено.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якої людини, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до норм ст. 50 ч. 2 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Дотримання загальних засад призначення покарання на підставі ст.ст. 50, 65 КК України є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_3 , за час досудового розслідування та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, а тому беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення та запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією частини статті, за якою кваліфіковано його діяння, із звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, відповідно до вимог ст. 75 КК України, та покладенням обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Речовий доказ, в кримінальному провадженні №0000232 від 01.02.2024, згідно постанови слідчого від 05.02.2024, а саме:мобільний телефон «Xiaomi Redmi 12», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому.

Питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно вимог ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта, в сумі 1 514,56 грн., оскільки під час досудового розслідування проводились експертизи №СЕ-19/111-24/7294-ТВ від 05.02.2024.

Під час досудового розслідування та судового розгляду стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 615 ч.15 КПК України, суд -

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст. 76 ч. 1 п.п. 1, 2 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ, в кримінальному провадженні №0000232 від 01.02.2024, а саме: мобільний телефон «Xiaomi Redmi 12», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який згідно постанови слідчого, переданий на відповідальне зберігання потерпілому - залишити в розпорядженні потерпілого ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 56 коп.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1