БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №497/233/24
Провадження №1-кп/497/68/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2024 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 та її законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000611 від 15.10.2023 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Городнє Болградського району Одеської області, зі слів українською володіє, є студентом 3-го курсу Одеського національного медичного університету, працює водієм у ФОП ОСОБА_7 (а.с.11), зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

- який обвинувачується за ст.286ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.10.2023 приблизно о 21:30 годині (більш точний час не встановлено) у с.Городнє Болградського району Одеської області, гр. ОСОБА_4 , керуючи мотоциклом марки «Lifan-LF 175-1 ОМ» з реєстраційним номером НОМЕР_1 без бокового причепа і перевозивши позаду себе пасажирку неповнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирішивши підвести її додому на її прохання, порушив Правила дорожнього руху, та на перехресті вулиць Центральна і Хінєва, допустив з необережності з`їзд мотоцикла на праве узбіччя з подальшим з`їздом у кювет та наїздом на залізобетонний стовп ліній електропередач, що розташований біля домоволодіння АДРЕСА_2 , внаслідок чого пасажирка ОСОБА_5 випала з мотоциклу, та, вдарившись, отримала тяжкі тілесні ушкодження, за наступних обставин.

Так, у вищезазначені день і час у вказаному селі Городнє Болградського району Одеської області гр. ОСОБА_4 , перебуваючи в центрі села на вул.Центральна, де, зустрівши знайому неповнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достеменно знаючи та розуміючи, що він не має права керувати мотоциклом, оскільки в його посвідченні про право керування транспортним засобом відсутня категорія «А», та, не маючи шолома для себе та пасажирки, погодився на прохання неповнолітньої ОСОБА_5 підвести її з магазину додому до її місця проживання. Для чого попросив в знайомого товариша мотоцикл марки «Lifan-LF 175-1 ОМ» з реєстраційним номером НОМЕР_1 без бокового причепа, який знаходився поряд, та, в темний час доби, у суху погоду, без опадів, посадивши позаду себе на вказаний мотоцикл пасажирку ОСОБА_5 , почав рухатися по вул.Центральна вказаного села (в напрямку з боку вул.Комарова в бік вул.Хінєва), керуючи вказаним мотоциклом. Рухаючись по вул.Центральна вищевказаним мотоциклом без причепа та перевозивши позаду себе пасажирку неповнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допустив, таким чином, порушення вимог п.2.1.а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДРУ), який передбачає, що «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії», а також порушення вимог п.2.3 (г) ПДРУ, згідно якого: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: г) під час руху на мотоциклі або мопеді бути в застебнутому мотошоломі й не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів».

Далі, у порушення вимог ПДРУ бути уважним до дорожньої обстановки, та, маючи можливість передбачити настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, з невиправданих мотивів водій ОСОБА_4 належним чином не контролював швидкість руху вказаного транспортного засобу відносно зміни дорожньої обстановки, наблизившись до перехрестя вулиць Центральна та ОСОБА_8 , не переконався в безпеці свого руху, не обрав безпечну та допустиму швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, стан і конфігурацію проїзної частини, а також свої практичні навички керування подібними транспортним засобом та особливості завантаження і стан керованого мотоциклу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, діючи з необережності порушив вимоги п.п.1.5,2.3б), 12.1, п.7.5 ПДРУ, згідно яких «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків» а також вимоги: п. 2.3 ПДРУ, згідно якого «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б)бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; а також вимоги п.12.1, згідно якого «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 не був достатньо уважним, не стежив постійно належним чином за дорожньою обстановкою, внаслідок чого відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не вжив належних і своєчасних заходів щодо зниження швидкості свого руху до безпечної та допустимої на даній ділянці проїзної частини, та, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість тобто, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, з невиправданих мотивів вважаючи, що забезпечує повний контроль за рухом керованого ним транспортного засобу, продовжив його рух з попередньою швидкістю, в результаті чого на вищевказаному перехресті не впорався з керуванням мотоциклом і втратив контроль над ним, внаслідок чого допустив з`їзд керованого ним мотоциклу на узбіччя праворуч відносно напрямку його руху, та в кювет, з подальшим наїздом мотоцикла на залізобетонний стовп ліній електропередач, що розташований біля домоволодіння АДРЕСА_2 .

Внаслідок цього наїзду пасажирка ОСОБА_5 випала з мотоциклу, та вдарившись почергово об два стовпи лінії електропередач, травмувалася, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження сукупну травму голови з залученням тулубу і кінцівок, а саме: відкриту черепно-мозкову травму у формі забою головного мозку тяжкого ступеню, субарахноїдального крововиливу, переломів кісток основи та склепіння черепу, нижньої та верхньої щелепи за типом Ле Форт І, перелому кісток носу, забитих ран обличчя, верхньої губи, контузія правого ока, закритого перелому середньої третини правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, та саден тулубу. Вищевказані тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичного експерта №11 від 16.01.2024р., спричинені дією твердих тупих предметів зі значною силою, майже одночасно, або у дуже вкрай короткий проміжок часу, таким чином складають єдиний нерозривний морфологічний комплекс сукупної травми голови, тулубу і кінцівок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (а.с.100,зв.).

Таким чином ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1ст.286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав в повному обсязі, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи, пояснивши, що він в той день, коли сталася ДТП, ввечері, був в магазині в центрі свого села на вул.Центральна, де на вулиці біля магазину випадково зустрів знайому потерпілу ОСОБА_9 , яка попросила його підвезти до її дому. Він, погодившись, попросив мотоцикл на в свого давнього знайомого ОСОБА_10 , який, дізнавшись, для чого, дав ключі від свого двоколісного мотоцикла, в якого немає бокового причепу. Незважаючи на те, що ОСОБА_4 , не отримував категорію ОСОБА_11 , яка дозволяє керувати мотоциклом, та, незважаючи на відсутність шоломів, отримавши ключі, він, маючи намір бути обережним, не врахував недостатність свого досвіду у керуванні саме мотоциклом та повіз потерпілу Діану додому, на її прохання, оскільки її будинок розташований неподалік; після чого він сів за кермо мотоцикла а Діана позаду нього і вони поїхали, але далеко від`їхати не встигли незважаючи на те, що швидкість була невелика приблизно 60-65км/год, а дорожнє покриття сухе сталася ДТП: оскільки дорога була ОСОБА_12 , на ній було багато піску, колеса місцями буксували, а потім переднє колесо мотоцикла раптово потрапило в яму, яка була прихована попід піском і він, обвинувачений, не встиг зорієнтуватися, як мотоцикл винесло за узбіччя праворуч; нажаль, пасажирці не пощастило, оскільки в тому місці вздовж дороги стояв стовп лінії електропередач і вона вдарилася об нього. Він не пам`ятає дані нічого, бо у свідомість прийшов лише наступного дня в лікарні, куди був шпитализований з переломом ключиці, і лікувався там приблизно місяць. У судових дебатах обвинувачений пояснив, що він дуже шкодує, що так трапилося, вибачився перед потерпілою, його родичі зразу ж після ДТП почали допомагати допомогли ОСОБА_13 з лікуванням коштами і підтримкою, вона та її рідні до нього, обвинуваченого, претензій не мають, він має намір й надалі допомагати Діані фінансово в лікуванні, бо їй влітку доведеться робити ще одну операцію; власник мотоцикла претензій до нього також не має, стовп лінії електропередач теж не ушкоджений. Оскільки він працює водієм і це є єдиним видом його заробітку, просить не призначати йому занадто суворого покарання, крім того, просить врахувати, що він з моменту тієї ДТП більше не скоював правопорушень, працює водієм, позитивно характеризується, проживає з дідусем й бабусею, яка є інвалідом 2-ї групи, в селі, і для того, щоби доглядати за ними і інколи доставляти до лікарів, йому потрібне право керування транспортним засобом автомобілем і саме через це теж просить не позбавляти його права керування транспортними засобами враховуючи, що ця ДТП ним скоєна з необережності, відсутні обтяжуючих обставин, та наявні кілька пом`якшуючих, у тому числі визнання вини і співпраця зі слідством, допомогу потерпілій, яка претензій до нього не має.

Потерпіла ОСОБА_5 надала суду пояснення, аналогічні поясненням обвинуваченого, стверджуючи, що не пам`ятає самого моменту ДТП і деякий час після неї, оскільки втрачала свідомість, але точно пам`ятає, що в день ДТП вона була в магазині в центрі села ввечері, і, випадково побачивши там обвинуваченого ОСОБА_4 , попросила його підвезти її на мотоциклі додому; сама подія ДТП є випадковістю, тому вона до обвинуваченого претензій не має, обвинувачений їй допомагає з лікуванням оплачує все необхідне, цікавиться станом її здоров`я, допомагає дістатися до суду, лікарні, тощо, щиросердно розкаюється, позитивно характеризується за місцем проживання, роботи та навчання, не вживає алкогольних напоїв, активно сприяв в розкритті правопорушення, відшкодував їй шкоду, задану ДТП, те, він не вживав алкогольних напоїв в день ДТП вона, потерпіла, впевнена. Просить не призначати занадто суворого покарання обвинуваченому, оскільки вона його пробачила, претензій до нього не має. Також просить не призначати обвинуваченому ОСОБА_4 суворого покарання і не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він працює водієм і це єдиний вид його заробітку; вона вважає, що він врахував свою помилку і в майбутньому більше не буде порушувати правил дорожнього руху.

Представник потерпілої її батько ОСОБА_6 погодився з поясненнями своєї дочки потерпілої ОСОБА_5 щодо ставлення обвинуваченого до наслідків ДТП стосовно визнання ним вини та щирого розкаяння і відшкодування шкоди, та підтримав її і прокурора клопотання до суду у дебатах не призначати додаткового покарання обвинуваченому у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Пояснення потерпілої та обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам, що викладені в обвинувальному акті, узгоджуються між собою та доказами, що були надані прокурором суду.

Так, окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення з необережності що передбачена ч.2ст.286 КК України, підтверджується наступними, наданими прокурором, і зібраними в ході досудового розслідування доказами, дослідженими судом і які узгоджуються з поясненнями обвинуваченого і потерпілої, а саме:

- витягом з ЄРДР про початок кримінального провадження №00000611 від 15.10.2023р., згідно якого воно було розпочато 15.10.2023р. о 09:34:12 після надходження до чергової частини Болградського РВП ГУНП в Одеській області повідомлення, про те, що 14.01.2023р. близько 21.30години ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кермом мотоциклу невстановленої марки здійснював рух по АДРЕСА_1 , та біля домоволодіння АДРЕСА_2 не справився з керуванням, з`їхав на узбіччя і допустив зіткнення зі стовпом ЛЕП, в наслідок цього сам ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у виді перелому лівої ключиці, а його пасажирці неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у виді політравми, відкритого перелому лобної та тім`яної кісток черепу (ЖЕО №3022 від 14.10.2023, а.с.38);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.10.2023р. та схемою і фототаблицею до нього, з яких вбачається, що огляд проводився в цей день о 22: АДРЕСА_3 , зафіксовано подію та обставини ДТП, зауважень до протоколу і схеми від обвинуваченого та потерпілої і її представника не надходило (а.с.43-50);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.10.2023р. за №220, згідно якого сп`яніння в потерпілої ОСОБА_5 не виявлено (а.с.51-52);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.10.2023р. за №33, згідно якого ознаків сп`яніння в обвинуваченого ОСОБА_4 не виявлено (а.с.53-54);

- постановою про освідування та отримання зразків для проведення експертизи від 15.10.2023р. ( а.с.55);

- протоколом відібрання зразків для експертизи від 15.10.2024р. (а.с.56);

- протоколом добровільної видачи ОСОБА_4 мотоцикла марки «Lifan-LF 175-1 ОМ» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , без бокового причепу та фотофіксацією цієї процесуальної дії (а.с.57-58);

- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, згідно якої власником мотоцикла марки «Lifan-LF 175-1 ОМ» з реєстраційним номером НОМЕР_1 є ОСОБА_14 (а.с.59);

- постановою про визнання речовим доказом та залучення речового доказу до кримінального провадження від 16.10.2023р. вказаного мотоцикла, трьох фрагментів уламків пластмаси та перемикач, які поміщені і опечатані у паперовий конверт, а також фрагменти волосся, що поміщені і опечатані у паперовий конверт;

- ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 17.10.2023р., згідно якого накладено арешт на речові докази кримінального провадження вказаний мотоцикл, три фрагменти уламків пластмаси та перемикач, поміщені і опечатані у паперовий конверт та фрагменти волосся, поміщені і опечатані у паперовому конверті (а.с.63-64);

- висновком експерта №4792, згідно якого в крові гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , етиловий спирт не виявлений (а.с.66-68);

- висновком експерта №23-5593 автотехнічної експертизи технічного стану вказаного мотоцикла марки «Lifan-LF 175-1 ОМ» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , від 05.12.2023р., згідно якого відсутні технічні несправності досліджуваного мотоцикла, що могли б призвести до втрати стійкості і керованості даного транспортного засобу;

- висновком експерта №23-5594 транспортно-трасологічної експертизи механізму виїзду мотоцикла марки «Lifan-LF 175-1 ОМ» з реєстраційним номером НОМЕР_1 за межі проїжджої частини та наїзд на стовп від 05.12.2021р., згідно якого ушкодження утворились в результаті контактної взаємодії з об`єктом, яким міг бути бетонний стовп ЛЕМ (а.с.77-83);

- висновком експерта №23-5592 автотехнічної експертизи обставин виїзду мотоцикла марки «Lifan-LF 175-1 ОМ» з реєстраційним номером НОМЕР_1 за межі проїжджої частини, від 05.12.2023р., згідно якого в умовах даної ДТП водій цього автомобіля мав технічну можливість запобігти події шляхом виконання вимог п.2.3(д), п.12.1 Правил дорожнього руху України («не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху» та «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»), (а.с.89-91),

- та іншими письмовими доказами, що були зібрані в ході досудового розслідування, надані суду та досліджені в ході судового засідання і долучені до матеріалів судової справи щодо яких не надходило клопотань від учасників судового засідання про визнання неналежними і недопустимими.

Прокурор просив призначити покарання обвинуваченому у виді чотирьох років позбавлення волі, та, з урахуванням позиції потерпілої і її законного представника, а також наявності пом`якшуючих вину обставин визнання вини, дієве каяття, відшкодування збитків потерпілій, позитивні характеристики і висновок органу пробації, та, враховуючи відсутність обтяжуючих обставин вважає можливим не призначати обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а, з застосуванням ст.75 КК України покарання призначити з випробуванням, строком на один рік.

Вислухавши думку прокурора, потерпілу, її законного представника ОСОБА_6 та обвинуваченого, дослідивши надані суду письмові докази та висновок органу пробації у досудовій доповіді, згідно якого ступінь небезпеки обвинуваченого для суспільства та ризик повторного скоєння ним правопорушення є низьким та середнім, суд дійшов висновку про наявність достатніх і належних доказів, якими підтверджено наявність вини в діях ОСОБА_4 , та визнає його винним у вчиненні ним вищезазначеного кримінального правопорушення з необережності, а також визнає правильність кваліфікації його дій за ч.2ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, відповідно до ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги чинного законодавства і судову практику.

Так, згідно п.4 Постанови Пленуму ВС України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви ухваленого рішення. При цьому, таке рішення має бути повністю самостійним і не бути залежним від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що витікає з положень ч.2 ст.50 КК України.

Вирішуючи питання у даному кримінальному провадженні про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує не лише ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а й наслідки визнання і усвідомлення обвинуваченим вчиненого та наслідків, його дієве каяття відшкодування шкоди потерпілій, яка претензій до нього не має, стверджуючи, що він цікавився весь час станом її здоров`я та допомагав їй одужувати, підтримуючи як морально, так і матеріально, допомагає їй дістатися до м.Болград до суду, до лікарні, тощо; крім того, суд враховує форму вини та мотиви дій обвинуваченого, наслідками яких стало вчинення ним правопорушення, зокрема, те, що злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким, проте скоєний з необережності.

Згідно ст.ст.50,65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності, та даним про особу винного, які, у сукупності доводять як обставини і причини скоєння правопорушення, так і його наслідки а також усунення шкоди і відшкодування шкоди, що була завдана правопорушенням, суд має призначити покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20 та п.21 Постанови №14 Пленуму ВС України від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами. При призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України, суд має враховувати не лише наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При цьому, згідно з п.15 Постанови Пленуму ВС України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, тому суд при постановленні вироку має врахувати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового. Відповідно до ч.1ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Крім цього, суд зазначає, що закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність пов`язана з користуванням таким правом і є основним джерелом доходу. Крім вирішення питання щодо необхідності та доцільності призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, потрібно визначити і справедливий розмір такого покарання. Підвищена суспільна небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія дійсно, збільшує вірогідність настання ДТП, і в такому випадку є значно вищою, а тому запобігальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в такому разі набуває особливого значення.

В даному випадку розглянувши вищевказаний обвинувальний акт та дослідивши надані суду докази і пояснення, суд враховує як головне думку потерпілої ОСОБА_5 , яка є головним свідком і постраждалою, щодо випадкового збігу обставин, які значно пом`якшують ступінь вини обвинуваченого у вчиненні ДТП, так і всі у сукупності обставини справи, в тому числі й ті, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 та інші обставини, які мають значення для ухвалення рішення в цьому провадженні.

Так, за поясненнями потерпілої, вона з обвинуваченим перед ДТП зустрілася випадково і не мала наміру просити його підвезти її додому, і її покази підтверджує обвинувачений стосовно випадкового збігу обставин: він випадково зустрівся з потерпілою, вона попросила його підвезти її додому і його, обвинуваченого, товариш, дозволив проїхатися на його мотоциклі.

Суд бере до уваги наявність в обвинуваченого прав щодо керування транспортними засобами що свідчить про його обізнаність з правилами дорожнього руху і його самовпевнені сподівання на те, що він справиться з керуванням мотоциклом. Але, в той же час, суд бере до уваги й недостатність в обвинуваченого знань щодо керування певними категоріями транспортних засобів, зокрема, мотоциклом, що підтверджується відсутністю певної категорії «А» в його посвідченні водія.

Однак, з обставин кримінального провадження вбачається, що, незважаючи порушення обвинуваченим ПДР, ДТП фактично сталася не від цих порушень, а з-за неналежного стану дорожнього покриття, про що повідомили суду як обвинувачений, так і потерпіла, і їх пояснення підтверджуються фотодоказами, що містяться на фотофіксації дорожнього покриття на фотознімках, що додані до протоколу огляду місця події з яких вбачається, що дорожня покриття нерівномірно засипане піском та має глибокі ями (а.с.43-50), однак, не зважаючи та те, що на вирішення експерту питання впливу якості дорожнього покриття на причини і наслідки ДТП ніким з учасників кримінального провадження не ставилося, проте вбачається, що, у сукупності з неуважністю обвинуваченого і неврахуванням ним дорожньої обстановки, саме цей фактор спричинив нерівномірне зчеплення дорожнього покриття і коліс транспортного засобу, яким керував обвинувачений, і на цьому обвинувачений акцентував увагу, надаючи суду пояснення в ході судового засідання, пояснюючи, що колеса місцями буксували, а потім переднє колесо раптово потрапило в яму і саме від цього обвинувачений не впорався з керуванням не втримав мотоцикл, який «викинуло» через узбіччя праворуч в кювет і, через те, що саме в тому місці розташований стовп ЛЕП завершився ланцюг обставин, який призвів до наслідків у виді отримання потерпілою та обвинуваченим тілесних ушкоджень переломів, саден, та ін. Відсутність видимих пошкоджень на тому стовпі ЛЕП свідчить про те, що удар був не сильним, але сліди на ньому свідчать про те, що саме стовп завершив ланцюг причин, які почалися з потрапляння колеса мотоцикла в яму, причиною тяжких тілесних ушкоджень потерпілої. З цього вбачається, що обвинувачений, будучи тверезим і обізнаним стосовно вимог ПДР щодо пересування дорогами, не врахував дорожнє покриття і не виконав обов`язкову вимогу ПДР стосовно керування мотоциклом і перевезення на ньому пасажирів саме у шоломі, проте, якби дорожнє покриття відповідало належному стану ці порушення обвинуваченим ПДР не призвели б до таких тяжких наслідків.

Відповідно до ст.25 КК України, така форма вини як необережність поділяється на кримінальну протиправну самовпевненість та кримінальну протиправну недбалість. Необережність є кримінальною протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення. Необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Оскільки обвинувачений має посвідчення водія і вивчав Правила дорожнього руху, визнає, що ДТП сталося з його вини, має місце протиправна самовпевненість, оскільки ОСОБА_4 мав передбачити і передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій (дії та бездіяльності), але легковажно розраховував на те, що вони не настануть, адже він знав і усвідомлював, що порушує ПДРУ в частині відсутності в нього права керування мотоциклом і шоломів в нього і пасажирки, але самовпевнено сподівався на те, що він справиться з керуванням мотоцикла та на те, що шоломи їм не знадобляться. Умислу на скоєння правопорушення в діях обвинуваченого не вбачається, виходячи з мотиву його дій.

Мотив дозволяє визначити, чому особа вчиняє правопорушення. Мотиви можуть мати різний характер: низькі (наприклад, коримсть, помста, хуліганський); та такі, що не мають низького характеру (наприклад, жалість, співчуття, прагнення допомогти іншій людині тощо).

В даному випадку обвинувачений прагнув допомогти потерпілій дістатися додому, відгукнувшись на її прохання що, фактично і було початком його дій, які призвели до ДТП, а тому суд вважає природу мотивів його дій такою, що є позитивною, а тому дійшов висновку, що ДТП вчинене з необережності, яку спонукали позитивні наміри, і це підтверджується діями обвинуваченого після вчинення ДТП: його допомогу потерпілій та хвилювання за її здоров`я, про що суду повідомила сама потерпіла та її законний представник батько, негативного ставлення до обвинуваченого з боку потерпілої не вбачається вона стверджує, що пробачила обвинуваченого, просить не призначати йому суворого стягнення.

Вищенаведені обставини та надані суду пояснення, у сукупності з наданими суду доказами, дають підстави зробити висновок про те, що позбавлення обвинуваченого ОСОБА_4 права керування транспортними засобами не буде справедливим та необхідним покаранням у даному випадку, оскільки з характеру його поведінки після ДТП зацікавленості в усуненні її наслідків та вчинення дій з усунення цих наслідків відшкодування шкоди, завданої ДТП потерпілій і допомога їй в пересуванні для відвідування правоохоронних органів та, неодноразово, лікарні, вбачається, що він, обвинувачений, усвідомив наслідки, які настають у зв`язку з недотриманням ПДР, а тому, призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами що не є обов`язковою вимогою ст. 286ч.2 КК України, за якою його суд визнав винним буде надмірним покаранням, яке ніяк не посприяє ще більшому усвідомленню і виправленню обвинуваченого, а, натомість, позбавить його права працювати і отримувати дохід, оскільки керування транспортними засобами є його єдиним видом заробітку, який обвинуваченому потрібен для подальшого надання потерпілій допомоги у відновленні її здоров`я, оскільки вона ще не закінчила курс реабілітації, їй буде потрібна принаймні ще одна операція, адже вона у судове засідання прибула з невеликою версією медичного приладу, схожого на т.зв. апарат ОСОБА_15 .

Крім того, як стверджує обвинувачений і його пояснення ніким і нічим не спростовані, він має бабусю і дідуся, що є особами похилого віку, бабуся має інвалідність, і йому доводиться допомагати їм возити їх до аптеки, магазину, лікарні що без наявності в нього права керування транспортними засобами буде важко, особливо вночі і взимку коли таксі і швидкі допомоги в село не їздять.

Тому суд враховує обставини правопорушення та його наслідки, ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій, особисті дані ОСОБА_4 , який працює водієм, має достатній водійський стаж та досі не скоював правопорушень, пов`язаних з керуванням транспортними засобами, має позитивну характеристику як за місцем проживання, так і за місцем роботи і навчання, що підтвердила у судових дебатах потерпіла; крім того, обвинувачений на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, потерпіла та її законний представник його пробачили і претензій до нього не мають, просять не призначати йому надто суворого покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає його співпрацю з правоохоронними органами, визнання ним вини, усвідомлення наслідків правопорушення та розкаяння у скоєному, ставлення до нього потерпілої, яка до обвинуваченого не має претензій, позитивну характеристику, відшкодування шкоди потерпілій в повному обсязі.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи санкцію статті КК України, за якою суд визнав обвинуваченого ОСОБА_4 винним, суд дійшов висновку, що обвинувачений підлягає притягненню до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі в межах санкції ст.286ч.2 КК України, згідно якої винна особа може бути притягнута до відповідальності у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Тому, виходячи з вищевикладеного, суд враховує усі вищезазначені обставини та докази, а також характер вчиненого обвинуваченим діяння, ту обставину, що тяжкий злочин ОСОБА_4 вчинив з необережності, яка становить собою менш небезпечну форму вини, ніж умисел, збіг вищевказаних обставин, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення дотримувався правомірної поведінки, яка відповідає приписам правових норм, позитивно характеризується за місцем проживання, навчання та роботи, його також позитивно характеризує потерпіла та її законний представник, стверджуючи, що він не вживає алкогольні напої, з чого вбачається, що ці обставини пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь суспільної небезпеки самого обвинуваченого та у сукупності утворюють підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, у зв`язку з чим вбачається доцільність застосування щодо нього випробування відповідно до ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки звільнення винної особи від відбування покарання з випробуванням можливе лише в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання, з покладанням на нього відповідних обов`язків. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

З огляду на положення ч.1ст.75 КК України, згідно якої «якщо суд, крім певних випадків ... а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про наявність підстав вважати, щодо можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може ухвалити рішення про звільнення винної особи від відбування покарання з випробуванням», суд вважає, що до ОСОБА_4 слід застосувати дію ст.75 КК України, призначивши випробувальний строк, враховуючи, що відсутні відомості про скоєння ним інших правопорушень, у тому числі на транспорті, як до, так і після скоєння вищевказаної ДТП.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з огляду на вищевикладене, існують достатні та обгрунтовані підстави вважати щодо можливості застосування до обвинуваченого дії ст.75 КК України, - враховуючи дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі обставини та позицію потерпілої, прокурора і самого обвинуваченого, які просили суд не позбавляти обвинуваченого права керування транспортним засобом та не призначати покарання у виді реального позбавлення волі, вважаючи, що він усвідомив свою вину і усунув наслідки вчиненого шляхом дієвого каяття, крім того, він сам є постраждалим в тій ДТП, оскільки отримав перелом ключиці.

Стосовно додаткового покарання. Враховуючи позицію потерпілої, а також прокурора, які вважають, що призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення керування транспортними засобами є недоцільним, оскільки обвинувачений виправився, усвідомив свої дії, активно сприяв у виправленні наслідків своїх дій, відшкодував добровільно витрати потерпілої на лікування, щиро розкаюється у вчиненому, позитивно характеризується, та, з огляду на те, що керування транспортними засобами для обвинуваченого є єдиним видом його заробітку, раніше не скоював правопорушень, пов`язаних з керуванням транспортними засобами, з моменту ДТП продовжує працювати водієм, нових правопорушень не скоїв, суд дійшов висновку, що призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення керування транспортними засобами не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника, його ставленню до вчиненого ним, ступеню його вини та його діям, направленим на усунення шкоди, заподіяної ДТП і думкою потерпілих.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України, а саме, після набрання даним вироком законної сили:

-мотоцикл марки «Lifan-LF 175-1 ОМ» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , без бокового причепу повернути власнику ОСОБА_16 .

Відповідно до ст.124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз згідно доказів, наданих прокурором: - за здійснення судової автотехнічної експертизи технічного стану, вартістю 1911,84грн.; - за здійснення судової транспортно-трасологічної експертизи, вартістю 1911,84грн.; - за здійснення дослідження обставин та механізму ДТП, вартістю 1911,84грн.; та, загальною сумою 5735,52грн.

Запобіжний захід обвинуваченому в ході досудового розслідування не обирався, не вбачаються підстав й наразі для обрання його на даній стадії судового провадження, оскільки обвинувачений виконував усі процесуальні дії та дотримувався усіх процесуальних вимог чинного законодавства, до суду на усі виклики з`являвся, покарання, призначене йому судом не пов`язане з реальним позбавленням волі станом на час ухвалення вироку.

Відповідно до ч.15ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.75,76,286ч.2 КК України, ст.ст.100,124,349,368-371,373 - 376, 615ч.15 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного даним вироком покарання, з випробуванням, та призначити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно вимог ч.1п.1,2 та ч.3п.2 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до відповідного уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Покласти, згідно вимог ст.76ч.4 КК України, на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого, обов`язок: здійснювати нагляд за засудженим ОСОБА_4 що звільнений від відбування покарання з випробуванням, починаючи з дня набрання даним вироком законної сили і протягом 1 (одного) року з моменту ухвалення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі вартості чотирьох судових експертиз - всього, у сумі 5735 (п`ять тисяч сімсот тридцять п`ять) гривень 52 копійки (на рахунок UA0015660, отримувач - ГУК в Одеській області/м.Болград, , банк - Казначейство України (ЕАП), код банку -899998, код класифікації доходів бюджету -24060300).

Після набрання цим вироком законної сили:

- вважати скасованим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 17.10.2023р. на речові докази, зокрема на мотоцикл марки «Lifan-LF 175-1 ОМ» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , без бокового причепу та вважати цей речовий доказ повернутим власнику ОСОБА_16 згідно його розписки про отримання ним цього речового доказу в ході досудового розслідування;

- інші речові докази фрагменти уламків від мотоциклу та фрагменти волосся, на які накладено арешт цією ж постановою слідчого судді знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а, в разі подання апеляційної скарги, - якщо вирок не буде скасовано, - він набирає законної сили після ухвалення свого рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1