Провадження №11-кп/801/479/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем: ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів,

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло на розгляд кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України.

Ухвалою цього суду від 12.03.2024 задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Мотивуючи прийняте рішення, суд врахував тяжкість злочинів, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , його особу та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково, обрати стосовно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби з 22:00 год. до 07:00 год., а також скасувати ухвалу в частині звернення застави в сумі 53680 гривень в дохід держави.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується ОСОБА_7 , не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки це суперечить презумпції невинуватості, жодного доказу про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України прокурором не надано, також судом не враховано те, що ОСОБА_7 постійно з`являвся до суду і приймав участь у судових засіданнях, має міцні соціальні зв`язки, свою вину у скоєних злочинах повністю визнав, щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв органу досудового розслідування в розкритті даних злочинів, він пройшов військові збори і готувався на відправлення до ЗСУ.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, дослідивши ухвалу суду першої інстанції та клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При розгляді клопотань про застосування запобіжного заходу суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.

У відповідності до вимог ст.177 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, які відповідно до класифікації злочинів є тяжкими.

Судом враховано про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування обвинуваченого від суду.

Наявність встановлених ризиків у межах даного кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої інстанції.

Так встановлено, що ОСОБА_7 не з`являвся в судове засідання без поважних причин, не повідомив про причини своєї неявки, у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

Таким чином ОСОБА_7 продемонстрував своє зневажливе ставлення до суду та учасників кримінального провадження внаслідок невиконання своїх процесуальних обов`язків, а тому більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Щодо іншої прохальної частини, що міститься в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано звернув заставу в дохід держави відповідно до ч.8 ст. 182 КПК України, оскільки обвинувачений порушив її умови.

Отже, рішення суду щодо застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4