Справа № 744/101/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/350/24
Категорія - ч. 3 ст. 436-2 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

19 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000017 від 25 січня 2024 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2024 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 25 січня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України, повернутий прокурору з тих підстав, що всупереч вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_8 не розкрито всіх елементів складу інкримінованих їй кримінальних правопорушень, не зазначено часу, способу, мотиву вчиненні кримінальних правопорушень, а кваліфікація кримінального правопорушення приєднана та ототожнена з формулюванням обвинувачення, що позбавляє можливості суд за результатами судового розгляду в майбутньому прийняти одне з рішень, передбачених ст. 374 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Посилання суду на не сформульоване обвинувачення, а саме те, що формулювання обвинувачення не містить повної інформації щодо складу кримінальних правопорушень (часу, способу, мотиву) як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, є передчасним, оскілки всі ці елементи зазначені в обвинувальному акті серед фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Формулювання обвинувачення викладене в обвинувальному акті так, як це вважає за необхідне прокурор, а висновки суду щодо невідповідності обвинувального акту в частині формулювання обвинувачення вимогам ст. 291 КПК України є безпідставними та такими, що порушують передбачений ст. 26 цього Кодексу принцип диспозитивності.

Вважає, що вимоги, передбачені п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, прокурором були виконані. В обвинувальному акті викладені фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, міститься правова кваліфікація з посиланням на частини та статті КК України та формулювання обвинувачення, тобто усі формальні і змістовні елементи, передбачені законом.

Повернення обвинувального акта є правом, а не обов`язком суду, і приводом для цього може стати не будь-яка формальна невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка реально перешкоджає призначенню судового розгляду. Дослідження обвинувального акта під час підготовчого судового засідання спрямоване виключно на встановлення відповідності його форми і змістовного наповнення вимогам ст. 291 КПК України та відсутності в ньому положень, що суперечать одне одному, усунення яких неможливе в процесі повноцінного судового розгляду.

У той же час, фактичні обставини кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення включно з часом, місцем та способом вчинення, а також правова кваліфікація кримінального правопорушення, є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті, а первісне їх зазначення в особливому процесуальному рішенні обвинувальному акті є прерогативою прокурора.

Таким чином, судом не вказано жодних об`єктивних підстав для повернення обвинувального акта прокурору, яким були виконані всі вимоги ст. 291 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просив призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, оскільки зазначені судом підстави для повернення обвинувального акта суперечать положенням кримінального процесуального законодавства, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

За змістом ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.

Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначений у ч. 2 ст. 291 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам кримінально-процесуального Закону.

Згідно вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного обвинуваченого. Відповідно до п. 5 ч. 2 вищевказаної статті обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України обвинувальний акт є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, забраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. В подальшому, обвинувальний акт затверджується прокурором й одночасно з його переданням до суду вручається учасникам кримінального провадження під розписку (стаття 293 КПК України). Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (частина перша статті 337 КПК України).

З тексту обвинувального акту у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважав встановленими, зазначено час, місце обставини та спосіб їх вчинення, викладено правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, а саме, зазначена кваліфікація дій за ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України та викладено те формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

У даному випадку, судом першої інстанції не зазначено жодної невідповідності обвинувального акту вищевказаним вимогам кримінального процесуального Закону.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд всупереч вимог ст. 314 КПК України, без дослідження будь-яких матеріалів, вдався до надання оцінки правильності кваліфікації дій обвинуваченої та наявності/відсутності в її діях складу інкримінованих кримінальних правопорушення, що є наступною після підготовчого судового засідання стадією кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України за результатами судового розгляду суд повинен вирішити питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

Фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій винного, питання доведеності вини тощо можуть бути перевірені виключно під час судового розгляду, з урахуванням доказів, які має у своєму розпорядженні прокурор та сторона захисту, та які будуть ними долучені до матеріалів кримінального провадження в процесі розгляду.

Під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції обмежений виключно тими документами, які визначені ст. 291 КПК України, а тому об`єктивно позбавлений можливості перевірити обґрунтованість пред`явленої підозри, правильність кваліфікації дій, доведеність чи обґрунтованість всіх елементів кримінальних правопорушень, встановлення часу, місця, способу та обставин, за яких інкриміновані ОСОБА_8 кримінальні правопорушення були нею вчинені.

Жодним пунктом жодної частини статті 291 КПК України не передбачено вирішення судом в підготовчому судовому засіданні питання про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення, як до цього вдався суд першої інстанції.

Так, пунктом 5 частини 2 статті 291 КПК України однозначно визначено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Всі ці відомості містяться в обвинувальному акті, який наявний у матеріалах кримінального провадження. Незгода суду з обсягом викладу визначених законодавцем обставин, не може вважатись тим недоліком, який може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, безпідставне повернення обвинувального акта прокурору призведе до порушення судом першої інстанції вимог ст. 28 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків кримінального провадження.

Виходячи зі змісту та трактування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, остання гарантує винесення судового рішення протягом розумного терміну, встановивши тим самим межу стану невизначеності, в якому знаходиться та чи інша особа через пред`явлення їй кримінального обвинувачування. Кінцевим моментом стану невизначеності є момент вступу вироку чи рішення у законну силу чи зняття обвинувачення (закриття кримінальної справи).

Таким чином, вказані судом підстави для повернення обвинувального акта прокурору, не можуть вважатись недоліками, які перешкодили призначити кримінальне провадження до розгляду, оскільки вони є предметом розгляду під час здійснення судового провадження та мають бути вирішені під час ухвалення остаточного судового рішення в даному провадженні, коли суд у нарадчій кімнаті надасть оцінку всім зібраним доказам та буде вирішувати питання про їх належність і допустимість.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2024 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 25 січня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України, повернутий прокурору скасувати і призначити його новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11