УХВАЛА

22 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 522/8715/13-к

провадження № 51- 1338 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Одеського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року,

установив:

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 8 травня 2018 року

ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 Кримінального кодексу України (далі - КК),

і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади програміста строком 1 рік.

На підставі ст. 75 КК останнього звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.

Постановою Верховного Суду від 22 вересня 2020 року ухвалу апеляційного суду скасовано та призначено новий розгляд у цьому суді.

При повторному перегляді вироку місцевого суду 24 лютого 2021 року Одеський апеляційний суд скасував це рішення в частині призначеного покарання та ухвалив новий вирок, яким визначив ОСОБА_5 реальне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади програміста строком 1 рік. У решті вирок залишив без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 травня 2022 року вказаний вирок було залишено без зміни.

10 квітня 2024 року захисник ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду

із касаційною скаргою на вирок Одеського апеляційного суду від 24 лютого

2021 року.

Також захисник просить поновити йому пропущений строк на касаційне оскарження зазначеного вироку.

Перевіривши надані матеріали, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не може бути предметом касаційного розгляду, оскільки подана після закінчення строку касаційного оскарження, встановленого у ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), та за відсутності підстав для його поновлення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Враховуючи викладене, твердження захисника про отримання ним копії оскаржуваного вироку апеляційного суду 10 січня 2024 року жодним чином

не впливає на обрахунок строку на касаційне оскарження цього рішення для нього, оскільки закон пов`язує початок перебігу такого строку з дня отримання копії судового рішення лише для засудженого, який тримається під вартою.

Водночас згідно приписам п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи,

а право на касаційне оскарження - лише у визначених законом випадках.

Оскаржуваний вирок апеляційного суду вже був предметом розгляду в суді касаційної інстанції, а главою 32 КПК не передбачено можливості здійснення повторного касаційного розгляду.

Зважаючи на наведене, підстав для задоволення клопотання захисника колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала,

не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції

за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Одеського апеляційного суду від 24 лютого

2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Касаційну скаргу захисника разом із усіма доданими до неї матеріалами повернути останньому.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3