Номер провадження 1-кп/243/28/2024
Номер справи 243/2485/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 28 » червня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовженням строку дії воєнного стану в Україні, відповідно до Рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 6 від 05 травня 2022 року поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, Клопотання прокурора Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження за № 0006319, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04 грудня 2013 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської міжрайонної прокуратури Донецької області 28 березня 2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу статті 89 КК України,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 частина 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

03 грудня 2013 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 з метою викрадення майна свого батька ОСОБА_6 , прийшов за адресою- АДРЕСА_1 , де він зареєстрований і раніше проживав, де в теперішній час проживає ОСОБА_6 та зайшовши у подвір`я будинку ОСОБА_5 побачив, що будинок запертий, а його батька ОСОБА_6 в будинку немає.

03 грудня 2013 року приблизно о 14 годині ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого мана,, відкривши двері будинку АДРЕСА_1 , ключем, який в нього знаходився бо він раніше спільно з ОСОБА_6 мешкав у вказаному будинку, був зареєстрований в ньому та має право на проживання в даному будинку, де розуміючи протиправний характер своїх дій, таємно, поза волею власника, в спальній кімнаті будинку викрав ТВ тюнер марки RS-300 в корпусі чорного кольору в зборі з його комплектуючими, а саме: пультом дистанційного керування, блоком живлення, телевізійним кабелем, який належить ОСОБА_6 , чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 407,29 грн. Після чого ОСОБА_5 з викраденим майном з місця вчинення правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України таємне викрадення чужого майна ( крадіжка).

13 червня 2024 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло Клопотання прокурора Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження за № 0006319, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04 грудня 2013 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської міжрайонної прокуратури Донецької області 28 березня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 частина 1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності в якому вказано наступне.

28 березня 2014 року до Слов`янського міськрайонного суду спрямовано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0006319 відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України за фактом таємного викрадення майна ОСОБА_6 , а саме ТВ тюнера марки ROMSAT RS-300 вартістю 407,29 грн.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2015 року ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що з дня вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення (03 грудня 2013 року), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, минуло більше десяти років.

Разом з тим, ч. 2 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У такому випадку перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20 (провадження № 13-26кс22) вирішено питання, що містить виключну правову проблему, яка стосується концептуального підходу до застосування строків давності, визначених у ст. 49 КК України.

Так, у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності чи покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених ч. 2 цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

На підставі викладеного, на теперішній час закінчився строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Закінчення вказаного строку відповідно до вимог ст. 49 КК України є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, оскільки в зв`язку з цим припиняються повноваження держави щодо кримінального переслідування такої особи.

При цьому, відповідно до ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року) з врахуванням роз`яснень п. 8 постанови пленуму Верховного Суду України №-12 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" звільнення особи від кримінальної відповідальності в порядку ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності є обов`язком суду.

Крім того, колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 30 травня 2019 року за № 639/793/17 дійшла висновку, що закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року за № 5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

Саме тому зупинення судового розгляду у зв`язку з розшуком обвинуваченого саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від суду. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України, у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення від суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Прокурор Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 у судовому засіданні просила задовольнити Клопотання посилаючись на обставини викладені в ньому.

Суд (головуючи суддя) розглядає по факту та по суті подане клопотання прокурора та перевіряє це клопотання на відповідність вимогам чинного КПК України для таких клопотань.

Вислухавши прокурора суд, дослідивши матеріали кримінальної справи, встановив наступне.

Так під час судового засідання достовірно було встановлено, що в провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за № 0006319, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04 грудня 2013 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської міжрайонної прокуратури Донецької області 28 березня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 частина 1 КК України.

На підставі Ухвали Слов`янського мськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2015 року ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку. З матеріалів кримінального провадження встановлено, що з дня вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення (03 грудня 2013 року), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, минуло більше десяти років.

Відповідно до Довідки про судимість ОСОБА_5 у період часу з 2013 року по теперішній час до кримінальної відповідальності за вчинення інших кримінальних правопорушень не притягувався. Разом з тим, ч. 2 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

У такому випадку перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20 (провадження № 13-26кс22) вирішено питання, що містить виключну правову проблему, яка стосується концептуального підходу до застосування строків давності, визначених у ст. 49 КК України. Так, у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності чи покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України, подовженого на період ухилення.

Закінчення загальних строків, установлених ч. 2 цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого переконання, що на теперішній час закінчився строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Закінчення вказаного строку відповідно до вимог ст. 49 КК України є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, оскільки в зв`язку з цим припиняються повноваження держави щодо кримінального переслідування такої особи. При цьому, відповідно до ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року) з врахуванням роз`яснень п. 8 постанови пленуму Верховного Суду України №-12 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" звільнення особи від кримінальної відповідальності в порядку ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності є обов`язком суду.

Крім того, колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 30 травня 2019 року за № 639/793/17 дійшла висновку, що закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року за № 5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

Саме тому зупинення судового розгляду у зв`язку з розшуком обвинуваченого саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від суду. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України, у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення від суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року № 735/1121/20 вирішено питання, що містить виключну правову проблему, яка стосується концептуального підходу до застосування строків давності, визначених у ст. 49 КК України.

Так, у Постанові зазначено, що строки давності, визначені ст. 49 КК України, є проміжками часу, у разі закінчення яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в таких випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної безпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини надалі свідчить про її виправлення. У цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та його доцільністю.

Частиною 1 ст. 49 КК України визначено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення й суворості покарання.

Разом з тим, ч.2 ст. 49 КК України передбачає, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У такому випадку перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.

Крім того,колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй Постанові від 30 травня 2019 року за № 639/793/17 дійшла висновку, що закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності ( ст. 49 КК України), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з Висновком, який міститься в Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року за № 5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК України слід розуміти будь які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника нез"явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті, тощо).

Саме тому зупинення судового розгляду у зв`язку з розшуком підсудного само по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від суду. Для застосування положень ч.2 ст. 49 КК України, у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення від суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України злочин, передбачений частина 1 статті 309 КК України, віднесено до кримінального проступку.

Строки давності притягнення до кримінальної відповідальності встановлені ст. 49 КК України в залежності від тяжкості вчиненого злочину.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Разом з тим, ч. 2 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

У такому випадку перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.

При цьому, відповідно до ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року) з врахуванням роз`яснень п. 8 постанови пленуму Верховного Суду України №-12 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" звільнення особи від кримінальної відповідальності в порядку ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності є обов`язком суду.

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене частина 1 статті 185 КК України є кримінальним проступком, максимальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за яке, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, становить три роки, з моменту початку досудового розслідування кримінального провадження за № 0006319, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04 грудня 2013 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської міжрайонної прокуратури Донецької області 28 березня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_5 минуло понад десять років, а з моменту фактичних обставин справи більше десяти років, який на момент розгляду Клопотання закінчився, Клопотання прокурора Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження за № 0006319, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04 грудня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частина 1 статті 185 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 49 КК України, ст.ст. 7-1,11-1 ( КПК в редакції 1960 року), 369-370, 372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження за № 0006319, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04 грудня 2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу статті 89 КК України, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частина 1 статті 185 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу статті 89 КК України від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 частина 1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за № 0006319, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04 грудня 2013 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 частина 1 КК України закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази по справі: вилучений у ОСОБА_7 ТВ Тюнер ROMSAT HDMI DV32 T2, який залучено до матеріалів кримінального провадження за № 0006319, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04 грудня 2013 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 04 грудня 2013 року, що зберігається у потерпілого ОСОБА_8 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у власності потерпілого ОСОБА_8 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвалу постановлено, складено та підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .