Номер провадження: 11-сс/813/704/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000053 від 28.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199; ч.1 ст.204; ч.2 ст.28, ч.1 ст.204; ч.2 ст.28, ч.2 ст.204; ч.3 ст.209 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2024 року задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на транспортний засіб «MERCEDES-BENZ S 500», VIN « НОМЕР_1 », державний номер « НОМЕР_2 » та ключі від нього шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним транспортним засобом власником та іншими особами.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання про арешт майна.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що арештований автомобіль був придбаний після припинення діяльності з торгівлі підакцизними товарами, що інкримінується ОСОБА_8 .

Крім того, безпідставними є твердження слідчого судді про те, що автомобіль був придбаний за кошти, від незаконної діяльності, оскільки санкція ч.1 ст.204 КК України, передбачає конфіскацію та знищення незаконно виготовлених товарів, а не майна особи, якій інкримінується вчинення протиправних дій.

Захисник вказує також на відсутність підстав спеціальної конфіскації, оскільки автомобіль був придбаний за кошти, докази легальності походження яких було надано слідчому судді.

Крім того, суд вийшов за межі клопотання прокурора, оскільки сформулював спосіб арешту майна, який не відповідає прохальній частині клопотання прокурора.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні представник власника арештованого майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника власника майна та прокурора, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 зазначеної норми права встановлено, що метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, положеннями ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На теперішній час детективами Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000053 від 28.09.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199; ч.1 ст.204; ч.2 ст.28, ч.1 ст.204; ч.2 ст.28, ч.2 ст.204; ч.3 ст.209 КК України.

Відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.199; ч.1 ст.204 КК України були внесені до ЄРДР за повідомленнями 25 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України за №№ 955, 956 від 27.09.2021, згідно яких жителі Білгород Дністровського, Татарбунарського, Болградського районів Одеської області за участі інших залучених ними осіб, здійснюють незаконне виготовлення, зберігання, транспортування з метою збуту та збут підакцизних товарів з використанням підроблених марок акцизного податку.

Крім того, у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження детективами Підрозділу детективів (на правах самостійного управління) Територіального управління БЕБ в Одеській області встановлено інформацію щодо осіб та місць незаконного зберігання та збуту контрафактних підакцизних товарів.

Під час досудового розслідування в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено мобільний телефон Iphone 14 Pro, серійний номер НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 , що перебував у користуванні ОСОБА_9 , с РНОКПП НОМЕР_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; який користується транспортним засобом марки «LAND ROVER RANGE ROVER»», д.н.з. « НОМЕР_6 », VIN « НОМЕР_7 ».

В ході огляду мобільного телефону, вилученого під час проведення обшуку встановлено, що громадянин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його племінник ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , організували та координують діяльність незаконної мережі, яка складається приблизно з 50 точок із реалізації контрафактних тютюнових виробів без марок акцизного податку на території Одеської областей. Також, для зберігання, транспортування та для реалізації тютюнових виробів без марок акцизного податку вищевказаними особами створено групи у месенджерах «Whatsapp» та «Telegram», а саме: «Безопасность», «Штат Одесса», «Расходы Одесса», «Заказ акциза».

Так, встановлено громадянина ОСОБА_8 , який здійснює незаконне зберігання та збут контрафактних підакцизних товарів без марок акцизного податку шляхом використання транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ S 500, д.н.з. « НОМЕР_2 », VIN « НОМЕР_1 ».

19 березня 2024 року, у період з 11:05 по 11:38 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси проведено обшук транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ S 500, д.н.з. « НОМЕР_2 », VIN « НОМЕР_1 », в ході якого вилучено зазначений автомобіль та на підставі постанови детектива від 19.03.2024 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні оскільки відповідно до ч.1 ст.98 КПК України зазначений автомобыль є майном, що набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Процесуальний керівник - прокурор ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вищевказаний автомобіль, з метою його збереження, як речового доказу у кримінальному провадженні.

Задовольнивши клопотання прокурора слідчий суддя обґрунтував свій висновок тим, що

вилучений стороною обвинувачення під час обшуку транспортний засіб ОСОБА_8 міг бути набути за грошові кошти отримані від вчинення останнім дій пов`язаних з незаконним збутом, незаконно виготовлених підакцизних товарів, зокрема великої кількості немаркованих марками акцизного податку тютюнових виробів, а тому є важливим доказом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.204 КК України.

Таким чином слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду та належним чином не дослідив обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Апеляційним судом встановлено, що на теперішній час ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.204 КК України.

Згідно з ч.1 ст.204 КК України незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, пального або інших підакцизних товарів - караються штрафом від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Таким чином, за ч.1 ст.204 КК України підлягають лише незаконно виготовлені підакцизні товари. Повідомлення ОСОБА_8 про підозру за ч.1 ст.204 КК України жодним чином не впливає на долю його нерухомого та рухомого майна.

Одночасно із цим відсутні і підстави для спеціальної конфіскації визначеної ч.9 ст.100 КПК України, адже належний ОСОБА_8 автомобіль було набуто за легальні кошти, докази походження яких були надані стороною захисту до апеляційного суду та надавались слідчому судді під час розгляду клопотання про арешт майна.

Разом з тим слідчий суддя жодної оцінки вказаним доказам не надав і лише зазначив, що доводи захисника, щодо легальності походження грошових коштів для набуття у власність транспортного засобу потребують перевірки з боку органу досудового розслідування.

В свою чергу апеляційним судом було встановлено, що ОСОБА_8 протягом 2023 року отримав дохід від продажу квартири за адресою АДРЕСА_2 у розмірі 1 700 000 грн, що підтверджується копією відповідного договору купівлі-продажу та копією квитанцій щодо зняття коштів внесених на рахунок ОСОБА_8 за договором купівлі-продажу.

Крім того, ОСОБА_8 отримав дохід у вигляді заробітної платні у розмірі понад 200 000 грн, що підтверджується довідкою за формою ОК-5 отриманою за допомогою додатку «Дія».

Таким чином апеляційний суд визнає переконливими доводи сторони захисту про те, що саме ці грошові кошти були використані ОСОБА_8 для придбання арештованого автомобілю.

Окремо апеляційний суд звертає увагу, що автомобіль «MERCEDES-BENZ S 500», VIN « НОМЕР_1 », державний номер « НОМЕР_2 » ОСОБА_8 прибав 24 січня 2024 року, що підтверджується копією договору №6546/24/000207.

В свою чергу незаконна діяльність із торгівлі підакцизними товарами була припинена 04 жовтня 2023 року, в результаті її викриття правоохоронними органами.

Таким чином арештований автомобіль не міг використовуватись ОСОБА_8 для перевезення підакцизних товарів.

Під час обшуку автомобіля 19 березня 2024 року у ньому не було виявлено жодних підакцизних товарів, або чорнових записів стосовно продажу цих товарів, і вказані обставини не оспорювались прокурором в судовому засіданні апеляційного суду.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Оцінюючи все вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у даному кримінальному провадженні підстав, передбачених ст.170 КПК України, для накладення арешту на автомобіль на транспортний засіб «MERCEDES-BENZ S 500», VIN « НОМЕР_1 », державний номер « НОМЕР_2 »

В порушення пункту 6) ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя не враховував наслідки арешту майна для його власника.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до п.п.1),2) ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 обґрунтованими, у зв`язку з чим, відповідно до п.2) ч.3 ст.407 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на транспортний засіб «MERCEDES-BENZ S 500», VIN « НОМЕР_1 », державний номер « НОМЕР_2 » та ключі від нього.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 410, 411, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000053 від 28 вересня 2021 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на транспортний засіб «MERCEDES-BENZ S 500», VIN « НОМЕР_1 », державний номер « НОМЕР_2 » та ключі від нього.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4