Справа№ 953/634/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадженнявнесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань заа № 0002293 від 13.10.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, із середньою освітою, не одруженого, студента 1 курсу Харківського обласного медичного фахового коледжу, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2023 року, близько 19 години 00 хвилин, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував в роздягальні на території безкоштовного пляжу Журавлівського гідропарку, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 2, де у останнього раптово виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб з того часу по теперішній час законом України №2500-ІХ від 15.08.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 12.08.2022 №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, розуміючи, що його введено на всій території України, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон ТМ " Iphone 11" 64 Gb Green, який знаходився на полиці у вище вказаній роздягальні та відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 24194 від 25.10.2023 вартість якого складає - 16055,65 грн., що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та який перебував у користуванні у малолітної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що 21 червня 2023 року, близько 19 години 00 хвилин, перебував в роздягальні на території безкоштовного пляжу Журавлівського гідропарку, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 2, де шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон ТМ " Iphone 11" 64 Gb Green, який знаходився на полиці у роздягальні. Забрав телефон додому розблокував його та користувався ним до жовтня 2023 року поки не розбив. Забрав телефон, оскільки не мав власного, власника телефону не розшукував про знахідку до відділу поліції не повідомляв. У подальшому його було викликано до відділу поліції, де він зізнався у скоєнні кримінального правопорушення. Шкодує про скоєне, просить вибачення у потерпілої, цивільний позов визнав у повному обсязі. Також зазначив, що він проживає з дідусем який є його опікуном, батьків не знає з дитинства. Навчається на першому курсі Харківського обласного медичного фахового коледжу. З дідусем має добрі стосунки. Зазначив, що розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати, критично ставиться до власних дій.

Потерпіла ОСОБА_7 , у судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, приймає вибачення обвинуваченого, співчуває що він є дитиною сиротою, проте оскільки ним скоєно злочин він повинен понести покарання яке йому буде призначене на розсуд суду та зробити для себе висновки. На позбавленні обвинуваченого волі не наполягала. В обгрунтування моральної шкоди в розмірі 3000 гривень зазначила, що дана сума складається з вартості оплати послуг психолога для доньки до якого вона зверталась, оскільки телефон перебував у доньки під час відпочинку, та вона його залишила у роздягальні. Однак відразу після виявлення відсутності телефону вона повернулась до роздягальні, проте його не знайшла. Після чого звернулись до відділення поліції.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , суду пояснив що його онук навчається, є неконфліктною людиною, самостійно вступив до медичного коледжу, відповідальний, однак іноді лінується, цілеспрямований. Він його виховує з 6 місяців, дитина має статус сироти. Його мати померла. Батько дитини зазначений у свідоцтві про народження на підставі ст. 135 СК України. Вони проживають разом, мають добрі стосунки між собою, онук має достатні умови для виховання та розвитку.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого та цивільний позов. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. Таким чином, дослідивши зібрані у справі докази в їхній сукупності, суд доходить висновку, що вина підсудного ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого злочину повністю доведена.

При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 , суд згідно з вимогами ст.65, ст.103 КК України, ст. 485 та ст. 487 КПК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, має нормальний стан загального розвитку, навчається на 1 курсі Харківського обласного медичного фахового коледжу, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має статус дитини сироти, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має належні умови життя та виховання у сім`ї разом з опікуном, після вчинення злочину не допускав інших кримінальних правопорушень, до адміністративної відповідальності не притягувався.

Сектор ювенальної пробації м. Харкова Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» склав досудову доповідь відносно ОСОБА_3 , згідно якої орган пробації вважає, що його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі, рівень ризику вчинення в майбутньому кримінального правопорушення, визначений як низький.

Оскільки судом встановлено, що злочин вчинено ОСОБА_3 будучи неповнолітньою особою, а тому до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовуються правила розгляду справи щодо неповнолітніх, що відноситься до Розділу ХV загальної частини Кримінального кодексу України, особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх.

В п.10, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №5 зазначено, що неповнолітній вік особи, яка вчинила злочин, згідно з п.3 ч.1 ст. 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання. Вона обов`язково має враховуватись при призначенні покарання - незалежно від того, чи досяг підсудний на час розгляду справи повноліття. Звільнення неповнолітніх від покарання з випробуванням застосовується на тих же підставах, що й дорослих ( статті 75-78 КК України), з урахуванням особливостей, визначених у ст. 104 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання підсудного, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, його правдиві і послідовні покази, які сприяли встановленню істини у кримінальному проваджені, неповнолітній вік особи, те, що ОСОБА_3 має статус дитини сироти, позитивно характеризується за місцем навчання, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність.

При призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує його критичне ставлення до власних дій, раніше не судимий. Також відповідно до ст. 487 КПК України суд враховує умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого, а саме те, що він здобув базову середню освіту та продовжує навчання на 1 курсі Харківського обласного медичного фахового коледжу, за місцем навчання характеризується позитивно, його неповнолітній вік, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Харкові, де проживає з дідусем, з якими у нього добрі та близькі стосунки.

Крім того, судом досліджено досудову доповідь органу пробації, згідно з якою повторне вчинення обвинуваченим злочинів має низький ступінь вірогідності, його виправлення можливе в умовах без ізоляції від суспільства, має достатні умови для виховання та розвитку.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов до висновку про те, що покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України слід призначити у межах, установлених у санкції вказаної частини статті у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи вище вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 ст. 104; 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Також суд покладає на неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2, ч.3 ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

При цьому, суд не вбачає правових підстав для призначення іншого покарання ніж позбавлення волі.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Положеннями ч.2 ст.127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як передбачено ч. 1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У частині 1 ст.1166 ЦК України зазначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

З наведеного суд приходить до висновку, що майнова відповідальність батьків (усиновлювачів) або піклувальників неповнолітньої особи має субсидіарний (додатковий) характер, який полягає в тому, що основна вимога про відшкодування завданої шкоди пред`являється до неповнолітнього, при цьому додаткова вимога може бути пред`явлена до батьків (усиновлювачів) або піклувальників лише у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди в частці, якої не вистачає або у повному обсязі.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 1-кп/95/2014, у разі вчинення неповнолітньою особою суспільно небезпечного діяння вина батьків (усиновлювачів) та піклувальників неповнолітніх полягає у неналежному здійсненні виховання та нагляду за дітьми.

Пункт 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Позивач, обґрунтовуючи вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди зазначила, що зазнала фізичного болю від отриманих тілесних ушкоджень, що спричинило сильні душевні переживання, тривале порушення її звичного способу життя, не можливість працювати утримувати доньку.

Частиною 2 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала : 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації,характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, судом встановлено, ОСОБА_6 , є законним представником неповнолітнього обвинуваченого відповідно до розпорядження Голови районної державної адміністрації від 20.02.2009 № 265, проте відповідачем у позові його не зазначено, позовні вимоги до нього пред`явлено не було.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог потерпілої ОСОБА_7 та стягнення з ОСОБА_3 майнової шкоди відповідно до позову у розмірі 17000 грн, в межах заявлених позовних вимог.

Виходячи з викладеного та конкретних обставин справи, суд враховує характер та тривалість фізичних та моральних страждань потерпілої внаслідок кримінального правопорушення, принцип розумності, виваженості і справедливості, та вважає, що з врахуванням зазначених обставин позов про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково в розмірі 1000 грн. Дана сума, на думку суду, є пропорційною та адекватною тим стражданням, яких зазнала потерпіла. Обґрунтування моральної шкоди вартістю послуг психолога для доньки потерпілої у зв`язку з вчиненим кримінального правопорушення суд не приймає до уваги.

З огляду на викладене цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз. У кримінальному провадженні щодо неповнолітнього суд може покласти процесуальні витрати на батьків, опікунів або піклувальників.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373-374 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 104; 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, п.2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Стягнути із законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - дідуся ОСОБА_6 на відшкодування судових витрат на користь держави в особі Національнийнауковий центр «Інститут судових експертиз ім.Засл.проф. М.С. Бокаріуса» витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № 24194 від 25.10.2023 у розмірі 1911 гривень 84 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП № НОМЕР_2 в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 17000грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн, а разом 18000 (вісімнадцять тисяч) грн.

Арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.10.2023, - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, які перебувають на відповідальному зберіганні у камері зберігання речових доказів ХРУП № 1 ГУНП в Харківській оласті згідно квитанції № 2186 :

вилучене 12.10.2023 під час огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 68, а саме: фрагменти мобільного телефону ТМ «Айфон11» бірюзового кольору з вказаним імеі: НОМЕР_3 - повернути потерпілій ОСОБА_7 ;

вилучене 12.10.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон «Iphone 13 Pro Max», імеі: НОМЕР_4 , імеі2: НОМЕР_5 та сім-карту «Київстар» № НОМЕР_6 - повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: ОСОБА_1