Справа № 569/5702/24
УХВАЛА

30 квітня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ«Рівненський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне клопотання адвоката ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким покаранням на підставі ст. 82 КК України, відносно засудженого засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

25 березня 2024 року захисник засудженого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в справі №357/7065/21 від 07.10.2021 р. у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

В обґрунтування клопотання вказав, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в справі 357/7065/21 від 07.10.2021 р. ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Зараховано у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 10.06.2021 року по 19.07.2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалою Київського апеляційного суду вищезгаданий вирок було залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду в справі 569/12238/22 від 02.11.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та в подальшому неодноразово його було продовжено. Ухвалою Рівненського міського суду від 07.09.2023 року в судовій справі №569/1265/23 вирішено питання про залишення ОСОБА_5 в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» для відбування покарання на період судового розгляду вищевказаної судової справи.

Фактичний початок строку відбування кримінального покарання: 02.11.2022.

Кінець строку відбування кримінального покарання: 02.11.2025.

Формальна дата настання заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до статті 82 Кримінального кодексу України: 23.03.2023 року ( строку покарання). Просив клопотання задоволити та замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 5 місяців та 6 днів на більш м?яке покарання у виді виправних робіт, на строк 2 роки з відрахуванням щомісячно в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків його заробітку, які відбувати у ФОП « ОСОБА_7 » (фактична та поштова адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ ).

Представник Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 в судовому засіданні просив вирішити клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення вказаного клопотання, зазначив, що ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» не є установою виконання покарань, а засуджений ОСОБА_5 утримується у вказаній установі на підставі ухвали судді Рівненського міського суду, а не на підставі вироку Білоцерківського міськрайонного суду, окремо заначив, що наявність заохочення у ОСОБА_5 в період утримання в умовах СІЗО не заслуговують на увагу з огляду на те, що це обов`язок ув`язненого.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подане захисником в його інтересах клопотання та просив його задовільнити.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов до висновку про його задоволення з наступних підстав.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в справі 357/7065/21 від 07.10.2021 р. ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Зараховано у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 10.06.2021 року по 19.07.2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалою Київського апеляційного суду вищезгаданий вирок було залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду в справі 569/12238/22 від 02.11.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, та в подальшому неодноразово його було продовжено.

Ухвалою Рівненського міського суду від 07.09.2023 року в судовій справі №569/1265/23 вирішено питання про залишення ОСОБА_5 в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» для відбування покарання на період судового розгляду вищевказаної судової справи.

Станом на дату розгляду клопотання, невідбута частина покарання становить - 1 рік 5 місяців.Тобто засуджений відбув більш ніж частини строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Судом встановлено, що за період відбування покарання засуджений характеризується позитивно. Порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає.

Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що заохочувався наказами начальника установи. Виконує роботи по благоустрою установи.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує встановлені законодавством вимоги, дотримується правил поведінки та обов?язків.

Вину у скоєному злочині визнає повністю та міру призначеного судом покарання вважає справедливою. Визнання засудженим своєї вини є однією з основних властивостей, які лежать на шляху його ресоціалізації та виправлення. А ресоціалізація та виправлення засуджених є основним завданням виправних колоній.

Згідно зі ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальне правопорушення.

Виконавчих листів на виконанні в установі не має.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе невідбуту частину покарання засудженому ОСОБА_5 замінити на виправні роботи.

Частинами 1, 3 ст. 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, процес виправлення та ресоціалізації ОСОБА_5 покладений не лише в його позитивному ставленні до праці, а й в свідомій участі у ній.

Окрім цього, ФОП « ОСОБА_7 » надав гарантійний лист (зобов`язання) про те, що він зобов`язується взяти на роботу (працевлаштувати) засудженого ОСОБА_9 на роботу мангальщика, за місцем здійснення господарської діяльності АДРЕСА_2 , з посадовим окладом 7100 гривень на виправні роботи та зобов`язання відраховувати в дохід держави 20% заробітної плати у відповідності до рішення суду (копія листа додається).

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. (п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 року).

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За змістом ст. 82 КК України, при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому невідбута частина покарання, призначеного за вироком суду, замінюється більш м`яким покаранням, яке засуджений продовжує відбувати.

Така заміна покарання означає, що засуджений фактично достроково звільняється від відбування більш тяжкого виду покарання, однак замість того призначається більш м`який вид покарання.

Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України (п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р.).

Як передбачено підпунктом в) пункту 1 частини 1 статті 72 КК України, одному дню позбавлення волі відповідають три дні виправних робіт.

За положеннями ч.1 ст. 57 КК України, покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Згідно ст. 539 КПК України, клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Відповідно до ст. 2, 3 ЗУ «Про попереднє ув`язнення » метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення. Підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 Кримінального процесуального кодексу України.

Тобто послідовний системний аналіз вказаних правових норм дає право зробити висновок, що виключно на підставі вмотивованого рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою особа вважається такою, до якої застосовано попереднє ув`язнення, згаданою вище ухвалою суду відносно ОСОБА_5 прокурору було відмовлено у задоволені клопотання про продовження тримання під вартою, а ОСОБА_5 залишено в умовах СІЗО для відбування покарання, що повністю нівелює доводи прокурора, про те що ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» є виключно установою попереднього ув`язнення.

Разом з тим, щодо визначення суб`єктів, які мають право на звернення до суду з клопотанням (поданням) про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Результати аналізу судової практики свідчать про наявність окремих проблемних питань, пов`язаних з визначенням суб`єктів, які мають право на звернення до суду з клопотанням (поданням) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки у ч. 3 ст. 154 Кримінального-виконавчого кодексу України (КВК) передбачено, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Також адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої КК України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Однак попри цю норму, існує також норма (ч. 1 ст. 539 КПК України), яка наділяє правом захисника засудженого звертатися безпосередньо до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Таким чином, оскільки засудженим на даний час не відбуто 1 рік 5 місяців позбавлення волі, слід замінити вказане покарання, з врахуванням ст. 72 КК України, двома роками виправних робіт.

Керуючись ст.ст. 5, 51, 56, 82 КК України, ст.ст. 372, 376, 537 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням задоволити.

Замінити засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбуту частину основного покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в справі №357/7065/21 від 07.10.2021 р. у виді позбавлення волі строком на 1 рік 5 місяців більш м`яким покаранням у виді виправних робіт на строк 2 роки з відрахуванням щомісячно в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків його заробітку, які відбуватиме у ФОП « ОСОБА_7 » (фактична та поштова адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ ).

Засудженого ОСОБА_5 до в ступу в законну силу ухвали утримувати в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1