ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/168/24 Справа № 712/5820/24 Категорія: ст.170 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника власника

майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 травня 2024 року про накладення арешту на майно, подане під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000065, внесеного до ЄРДР 04 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в :

08 травня 2024 року до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси звернулась прокурор Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_9 з клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучене 08 травня 2024 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні № 0000065від 04 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 травня 2024 року вказане клопотання задоволено.

Накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- на сім-тримач «Лайф» № НОМЕР_1 ;

- конверт від сім тримача № НОМЕР_2 ;

- сім-тримач № НОМЕР_3 ;

- сім картку «Лайф», які були упаковані до сейф пакету №ICR0201913 підписані та опечатані;

- мобільний телефон марки «Самсунг Galaxy A 32» із сім картою № НОМЕР_4 IMEI1: НОМЕР_5 ; IMEI2: НОМЕР_6 ;

- мобільний телефон марки «Айфон Xs max» IMEI1: НОМЕР_7 ; IMEI2: НОМЕР_8 , які були упаковані до сейф пакету №RIC2253902 підписані та опечатані.

Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя зазначила, що арешт на майно, яке відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, накладається з метою збереження речових доказів та може мати істотне значення в ході розслідування вказаного кримінального провадження.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, істотне порушення вимог КПК України, просив скасувати ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 травня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначав, що слідчий суддя безпідставно дійшов висновку про існування сукупності достатніх підстав вважати, що вилучене під час обшуку майно, є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000065 та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, оскаржувана ухвала не містить жодного обґрунтування щодо правових підстав арешту вилученого майна.

Зокрема, адвокат зазначає, що стороною обвинувачення не було надано суду доказів існування можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тимчасово вилученого майна.

Крім того вважає, що прокурором не було надано доказів об`єктивної неможливості виготовити в інтересах кримінального провадження копії інформації, що міститься у вилучених мобільних телефонах.

Вважає, що вказані обставини залишилися поза увагою слідчого судді, а тому висновок слідчого судді про наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно, на його думку, є необґрунтованим.

Заслухавши доповідача, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, як законну та обґрунтовану, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000065 від 04 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що 03 серпня 2022 року до Віділення поліції №7 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від ОСОБА_10 про те, що 03 серпня 2022 року в період часу з 14:03 год. по 14:34 год. невстановлена особа, шляхом обману заволоділа грошовими коштами ОСОБА_10 , чим спричинила останній матеріального збитку у сумі 28667, 35 грн.

Крім того, органом досудового розслідування допитана в якості потерпілої ОСОБА_10 показала, що 03 серпня 2022 року вона перебувала за адресою свого мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , приблизно о 13:00 годин вона зайшла до будинку та через свій мобільний телефон почала переглядати новини в месенджері «ВАЙБЕР» та в групі «Новини Львівщини та України», під одним з постів (яким саме не пам`ятає), побачила коментар ОСОБА_11 одного з учасників групи про те, що стартував перший етап виплат для українців від Червоного хреста, та для отримання виплати у розмірі 7200 гривень необхідно перейти за посиланням ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Перейшовши за посиланням ( ІНФОРМАЦІЯ_1 натиснула на кнопку «Отримати 7200 грн.», в наступному розділі вона добровільно, самостійно ввела свої персональні дані, а саме номер телефону, який є фінансовим на її рахунках в АТ КБ «ПриватБанк»; пароль від « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; та PIN-код від банківської картки АТ КБ «ПриватБанк». Після чого висвітилось повідомлення, що має прийти код підтвердження та почалось завантаження сайту, вона, не дочекавшись завантаження та коду підтвердження, покинула сайт. Свідок продовжила читати новини та грати у ігри. Через деякий час до неї підійшов син та повідомив, що у них не працює інтернет, свідок зайшла до застосунку «Приват24», щоб перевірити чи сплачено послуги інтернету. У цей час до неї на мобільний телефон зателефонували з ОСОБА_12 та попросили підтвердити вхід до « ІНФОРМАЦІЯ_2 », вона, вважаючи, що це підтвердження для входу в « ІНФОРМАЦІЯ_2 », натиснула підтвердження. Після чого продовжила перевіряти платежі за інтернет послуги. Через деякий час до неї знову зателефонували з ІНФОРМАЦІЯ_3 , але даний виклик свідок відхилила. Через деякий час вона залишила свій мобільний телефон в будинку, а сама пішла на подвір`я, приблизно через 10-15 хвилин свідок повернулась та побачила неприйняті виклики від своєї матері та від номеру телефону, який вона ідентифікувала як номер ОСОБА_12 ( НОМЕР_9 ). Після чого свідок знову зайшла до застосунку «Приват24» та виявила, що з її кредитної картки № НОМЕР_10 було списано грошові кошти у розмірі 28 667 гривень 35 колійок (списання 14 година 34 хвилини) та 10 446 гривень 80 копійок (списання 14 година 35 хвилини). Після чого вона зателефонувала до ОСОБА_12 та заблокувала всі свої банківські картки, та звернулась до відділення банку, також звернулася до поліції. 04.08.2022 приблизно о 09:40 годин відбулось повернення по невдалій транзакції у розмірі 10 045 гривень.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2024 року надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних протоколу обшуку від 08 травня 2024 року, цього ж дня проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

- сім-тримач «Лайф» № НОМЕР_1 ; конверт від сім тримача № НОМЕР_2 ; сім-тримач № НОМЕР_3 ; сім картка «Лайф» які були упаковані до сейф пакету №ICR0201913 підписані та опечатані;

- мобільний телефон марки «Самсунг Galaxy A 32» із сім картою № НОМЕР_4 IMEI1: НОМЕР_5 ; IMEI2: НОМЕР_6 із графічним паролем, який надав ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «Айфон Xs max» IMEI1: НОМЕР_7 ; IMEI2: НОМЕР_8 , які були упаковані до сейф пакету №RIC2253902 підписані та опечатані.

Постановою слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_13 від 08 травня 2024 року вищевказане майно, вилучене в ході обшуку в АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадженні № 0000065.

08 травня 2024 року прокурор Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси із клопотанням, в якому просила накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було виявлене та вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: сім-тримач «Лайф» № НОМЕР_1 ; конверт від сім тримача № НОМЕР_2 ; сім-тримач № НОМЕР_3 ; сім картка «Лайф» які були упаковані до сейф пакету №ICR0201913 підписані та опечатані; мобільний телефон марки «Самсунг Galaxy A 32» із сім картою № НОМЕР_4 IMEI1: НОМЕР_5 ; IMEI2: НОМЕР_6 із графічним паролем, який надав ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «Айфон Xs max» IMEI1: НОМЕР_7 ; IMEI2: НОМЕР_8 , які були упаковані до сейф пакету №RIC2253902 підписані та опечатані.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 травня 2024 року задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на вищевказане майно.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, яке вилучене ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами в межах кримінального провадження № 0000065, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна, може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Посилання апелянта на невідповідність вилученого майна критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучені предмети можуть містити відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, а отже відповідають ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і, таким чином, позбавить можливості реалізації мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000065 триває, органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб.

Інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясувала всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 117, 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418,419, 422 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 травня 2024 року про накладення арешту на майно, подане під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000065 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4