Справа № 346/3941/23
Провадження № 1-кп/346/267/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференцзв язку, в залі Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, на утриманні нікого не має, депутатом не являється, судимого 31.05.2022 р. Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75,76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням відповідних обов`язків, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 будучи судимим 31 травня 2022 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням відповідних обов`язків,на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив та під час іспитового строку, вчинив кримінальне правопорушення проти власності.

26 червня 2023 року приблизно 13 години 36 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні церкви «Святого Йосафата» у АДРЕСА_2 , з метою особистої наживи, вирішив вчинити крадіжку майна.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_5 умисно, в умовах воєнного стану, встановленого відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 та продовженого з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, перебуваючи у приміщенні церкви «Святого Йосафата» в АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто з посторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_6 жіночий гаманець вартістю 50 грн., у якому знаходилися гроші у сумі 5000 гривень, банківські картки та картки на знижки.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_5 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 5 050, 00 гривень.

21 травня 2024 року між прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника - ОСОБА_4 на підставі ст.ст.468-470, 472-473 КК України укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої сторони узгодили кваліфікацію інкримінованого кримінального правопорушення, покарання за вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України призначивши покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті (санкції частини статті), у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Вищезгаданою угодою про визнання винуватості передбачено наслідки укладення та затвердження такої, встановлені ч.2 ст. 473 КПК України та, наслідки її невиконання, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Потерпіла ОСОБА_6 надала письмову згоду прокурору (ч.4 ст.469 КПК України) на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального законодавства України, потерпілою надано письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та визначити остаточне покарання із застосуванням ч.1 ст.71 КК України, що є прерогативою суду.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з явилась, подала заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 засіданні беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, підтвердив обставини вчинення такого відповідно до викладеного в обвинувальному акті, та ствердив, що угода про визнання винуватості від 21.05.2024р. укладена ним добровільно у присутності його захисника ОСОБА_4 , в даній угоді він надав згоду щодо кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення та застосування узгодженого покарання, просить угоду про визнання винуватості від 21.05.2024р. затвердити і призначити узгоджене покарання, також погодився щодо застосування ст.71 КК України щодо визначення остаточного покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди, покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження укладеної угоди, та виключні підстави оскарження вироку розуміє. У вчиненому щиро розкаявся.

Захисник ОСОБА_4 просив затвердити вищезгадану угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим та прокурором, підтримав думку обвинуваченого.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості від 21.05.2024р., суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно положень ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадження щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів .

21 травня 2024 року між прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника - ОСОБА_4 на підставі ст.ст.468-470, 472-473 КК України укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої сторони узгодили кваліфікацію інкримінованого кримінального правопорушення, покарання за вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України призначивши покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті (санкції частини статті), у виді позбавлення волі на строк 1 рік (а..с.110-114).

Надана суду угода відповідає вимогам, які пред`являються до угоди про визнання винуватості, що передбачені ст.472 КПК України, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди. Обставин, які б вказували на необхідність відмови у затвердженні угоди, судом не встановлено.

У судовому засіданні також встановлено, що обвинувачений розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст. ст.473,474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що останні уклали дану угоду про визнання винуватості, добровільно.

Потерпіла ОСОБА_6 надала письмову згоду прокурору (ч.4 ст.469 КПК України) на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 (а.с.108-109).

Умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України і дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за частиною 4 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

В указаній угоді сторони узгодили та погодились на призначеня обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбачене санкцією ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому,не встановлено.

Судом встановлено, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні нікого немає (а.с.а.с.136.137,119).

Суд враховує, що вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.05.2022 р., обвинуваченого ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням відповідних обов`язків (а.с.133-135).

Обвинувачений ОСОБА_5 після постановлення вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.05.2022 р., але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку.

У даному випадку суд доходить висновку, що остаточне покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі, частково приєднавши невідбуте покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.05.2022 р. до покарання, призначеного за даним вироком, оскільки згідно з положеннями ч.1 ст.71 КК України у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком.

Сторони провадження не заперечили і погодились на призначення остаточного покарання у із застосуванням ст.71 КК України..

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є необхідним і буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та дасть можливість останньому переосмислити власну поведінку та зробити належні висновки.

Таким чином, суд дійшов до висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 із призначенням обвинуваченому узгодженого покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.69,71 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати за проведення судових дактилоскопічної та трасологічної експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого (а.с.а.с.125,126).

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України (а.с.а.с. 120,124,127).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, тому вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення у виді арешту, застосованого ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2023 р. (а.с.121).

Раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 373, 469, 472- 475 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 травня 2024 року, укладену між прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської областівід 31 травня 2022 року та остаточно визначити ОСОБА_5 у покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання рахувати з часу взяття під варту із зали суду - 19 липня 2023 року.

Запобіжний захід у виді тримання підвартою ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави - 3823 гривні 84 копійки витрат за проведення судових дактилоскопічної та трасологічної експертиз.

Скасувати арешт, застосований ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2023 р., з: - кросівок білого кольору із написом «Nike AIR MAX»; банківської картки банку «Raiffeisen BANK AVAL» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 .

Речові докази по справі: - взуття кросівки білого кольору із написом «Nike AIR MAX» повернути власнику ОСОБА_5 ; - банківську картку банку «Raiffeisen BANK AVAL» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 повернути власнику - потерпілій ОСОБА_6 ; - оптичний дискт "ALERUS DVD+R 4.7 Gb/10 min" із відеозаписом із камери відеоспостереження за 26.06.2023, встановленої у приміщенні церкви Святого Йосафата в АДРЕСА_2 залишити в матеріалах кримінального провадження; - слід низу підошви взуття, перекопійований на дактилоскопічну плівку розмірами 126 мм х 90 мм та упакований у паперовий конверт, виявлений та вилучений під час огляду місця події у приміщенні церкви Святого Йосафата в АДРЕСА_2 , - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії вироку.

СуддяОСОБА_1