Справа № 344/7115/24
Провадження № 1-кс/344/3134/24
У Х В А Л А

01 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу на постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні,-

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що кримінальне провадження №0000083 розпочате за заявою про вчинення відносно скаржника кримінального правопорушення 31.10.2022 року досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється слідчими ТУ ДБР, розташованого у м.Львові (з дислокацією у м.Івано-Франківську) з правовою кваліфікацією ч.1 ст.367 КК України. Під час надання показань ОСОБА_5 виклав всі обставини щодо вчинення кримінального правопорушення відносно нього та заподіяння матеріальної і моральної шкоди. В результаті зловживання службовим становищем слідчими поліції йому завдано матеріальний збиток в розмірі біля 10 000 грн., та моральний, знущання слідчих на протязі 3 років, (відповідно до практики Верховного суду може становити 500 000 грн., а в окремих випадках і до 2000 000.). 29.02.2024 року скаржник звернувся до слідчого із заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні. 03.04.2024 року поштою в конверті отримав постанову слідчого від 04.03.2024 про відмову у визнанні його потерпілим. Мотивом постанови є те, що скаржником слідчому не надані докази заподіяної шкоди. Саме внаслідок службової недбалості ОСОБА_6 заподіяна шкода. Єдиним способом збирання доказів у кримінальному провадженні є проведення слідчих та процесуальних дій. Копію постанови скаржник отримав 03.04.2024, строк для оскарження починається з 04.04.2024, закінчується 14.04.2024, що є вихідним днем, тому строк закінчується 15.04.2024, просив строк поновити в разі його пропущення.

Адвокат в судовому засіданні скаргу підтримав, просив поновити процесуальний строк на звернення зі скаргою та скасувати постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Скаржник просив судове засідання проводити в режимі відеоконференцзв`язку, однак не встановлено з`єднання з учасником справи, враховуючи, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату та час судового засідання належним чином.

Скаржником зазначено, що копію постанови він отримав 03.04.2024, строк для оскарження починається з 04.04.2024, закінчується 14.04.2024, що є вихідним, з відповідною скаргою звернувся 15.04.2024 року, просив строк поновити.

Таким чином, строк звернення зі скаргою підлягає поновленню.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_3 29.02.2024 року звернувся до слідчого ОСОБА_7 з клопотанням про визнання потерпілим у кримінальному провадженні.

04 березня 2024 року постановою слідчого Є.Продана відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000083 від 31.10.2022 року.

Скаржник подав до суду письмові пояснення, де зазначає, що слідчий маючи в матеріалах справи цілий ряд фактів протиправних дій слідчих поліції, діями яких ОСОБА_8 завдано матеріальний та моральний збиток, уникає їх досліджувати в процесі досудового слідства. В постанові слідчий зазначає, що скаржник не надав хто та яким чином завдав йому моральної шкоди. Перевищенню службових повноважень слідчим поліції ОСОБА_9 , котрий взяв на себе повноваження експерта КНДІСЕ та пише, що документи не підроблені, слідчий не помічає та оцінку не надає. Слідчий поліції ОСОБА_10 призначає експертизу відносного часу виконання документів, таким чином що її неможливо виконати, про що отримує бажану відповідь. Експертиза не проведена, оскільки ОСОБА_11 не надано для проведення експертизи зразків порівняння, а слідчий ОСОБА_12 в постанові зазначає, що експертиза проведена частково.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно з положеннями ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

З урахуванням наведених положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Слід враховувати, що слідчий, прокурор має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Згідно до ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Вимоги до форми та змісту постанови наведені у ч.5 ст.110 КПК України. Так, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Отже, відповідно до ст.110 КПК України постанова має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати, зокрема обставинам, які є підставою для прийняття постанови, мотиви та їх обґрунтування з посиланням на положення КПК України, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.

Таким чином, слідчий, виносячи оскаржувану постанову, повинен обгрунтувати вказати прийняття оскаржуваної постанови, виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення заявнику шкоди та врахувати те, що саме за його заявою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення та те, що права і обов`язки потерпілого виникли в особи з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

У п.4 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов. Таким чином, неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Як випливає зі змісту оскаржуваної постанови, підставою для відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083 є висновок слідчого про те, що у клопотанні відсутні докази, які можуть свідчити на завдання ОСОБА_6 майнової та моральної шкоди, а містять тільки загальний період в три роки та необгрунтованої суми без їх будь-якого підтвердження. Не вказано хто і яким чином завдав йому моральної та матеріальної шкоди, в який спосіб та які це має наслідки для нього.

За таких обставин висновок є необґрунтованим, слідчий не спростував в постанові про відмову у визнані потерпілим доводів відносно заподіяння ОСОБА_3 моральної та матеріальної шкоди. Слідчий в оскаржуваній постанові не зазначив, які слідчі та процесуальні дії вчинені з метою перевірки факту спричинення такої шкоди. Всупереч вимогам частини 5 статті 55 КПК України оскаржувана постанова слідчого не містить обґрунтованих посилань на підстави для відмови у визнанні потерпілим ОСОБА_3 .

Відтак, постанова від 04.03.2024 року слідчого ОСОБА_13 про відмову ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000083 року підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст.307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Вимога про зобов`язання слідчого ОСОБА_13 винести постанову про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Таким чином, скарга у вказаній частині не підлягає задоволенню.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного, -

П О С Т А Н О В И В :

поновити строк на звернення зі скаргою;

скасувати постанову від 04.03.2024 року слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Львові(з дислокацією м. Івано-Франківськ) ОСОБА_13 про відмову в задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000083.

В іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1