УХВАЛА

22 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 1-292/11

провадження № 51-2357ск 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2023 року та ухвали Черкаського апеляційного суду від 17 липня 2023 року і від 17 січня 2024 року ,

установив:

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2023 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд за виключними обставинами вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 року щодо нього.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2023 року відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про переведення його з ДУ «Замкова виправна колонія № 58» до ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» та особисту його участь в судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2023 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд за виключними обставинами вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 року щодо нього, без змін.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17 липня 2023 року ухвалено рішення про проведення судового засідання в режимі відеоконференції із засудженим ОСОБА_4 за його апеляційною скаргою на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2023 року, якою залишено без задоволення його заяву про перегляд вироку за виключними обставинами.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України,колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Однак в порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України засуджений у своїй касаційні скарзі, хоч і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, проте не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ч. 1 ст. 438 КПК України.

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваних судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно приписів ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 порушує питання про перевірку в касаційному порядку ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2023 року про перегляд за виключними обставинами вироку щодо нього від 15 серпня 2012 року й ухвали Черкаського апеляційного суду від 17 січня 2024 рокупостановлену щодо зазначеного судового рішення, ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 , про переведення його з ДУ «Замкова виправна колонія № 58» до ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» і особисту участь в судовому засіданні та ухвали Черкаського апеляційного суду від 17 липня 2023 року про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з участю ОСОБА_4 .

Проте, у прохальній частині касаційної скарги засуджений порушує питання про скасування ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2023 року та ухвали Черкаського апеляційного суду від 17 січня 2024 року, при цьому не конкретизує яке саме рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2023 року він просить скасувати. Щодо ухвали Черкаського апеляційного суду від 17 липня 2023 року в прохальній частині відсутні будь-які вимоги засудженого, з урахуванням повноважень Суду відповідно до положень ст. 436 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху.

Встановити засудженому ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3