Справа № 456/1225/24
Провадження № 1-кс/456/261/2024
УХВАЛА

про обрання запобіжного заходу у вигляді

цілодобового домашнього арешту

28 лютого 2024 року Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчої СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , прокурора Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчої СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Стрий Львівської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженому, не працюючому, із середньою спеціальною освітою, інваліду ІІІ групи, раніше не судимому, відносно якого 21.02.2024 скеровано обвинувальний акт у Стрийський міськрайонний суд Львівської області за ч.4 ст. 185 КК України

в с т а н о в и в :

Суть питання, що вирішується, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

В обґрунтування клопотання слідча покликається на те, що у провадженні СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 від 22.02.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.02.2024, близько 16 години 50 хвилини, ОСОБА_6 перебував біля входу у приміщення Стрийської дитячої музичної школи імені Остапа Нижанківського, що по вулиці Незалежності, 31 у місті Стрий Львівської області, де побачив припаркований електричний самокат «Kugoo Kirin M4 Pro 18 Ah», який належить ОСОБА_8 , та в цей час в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Надалі, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, повторно, з метою власного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав біля входу у приміщення Стрийської дитячої музичної школи імені Остапа Нижанківського, що по вулиці Незалежності, 31 у місті Стрий Львівської області, електричний самокат «Kugoo Kirin M4 Pro 18 Ah», вартістю 19 699 гривень. Після цього, ОСОБА_6 залишив місце події, утримуючи при собі викрадене майно, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 19 699 гривень. Таким чином, в діях ОСОБА_6 наявні всі підстави для обгрунтованої підозри у таємному викрадені чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Слідча вважає, що наявними є ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому просить обрати запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою.

Позиція сторони обвинувачення в суді.

Слідча СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, навівши мотиви зазначені у ньому, просить його задоволити та зазначила, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, наявними є ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримала та навела обставини, передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, необхідні для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просить слідчого суддю врахувати, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, відносно нього скеровано до суду обвинувальний акт за ч.4 ст.185 КК України, що свідчить про схильність підозрюваного до вчинення умисних корисливих злочинів.

Позиція сторонни захисту в судовому засіданні.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні просить застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, врахувати, що він є інвалідом ІІІ групи, на даний час проживає з тіткою та її чоловіком і їх двома дітьми по АДРЕСА_1 , офіційно не працює, але займається збиранням вторинної сировини. Крім цього, він отримує пенсію по інвалідності. На час вчинення злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння, тому всіх подій не пригадує. Він завжди з`являвся на виклик до слідчого, ніколи в розшуку не перебував, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просить суд застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, та врахувати, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався, в розшуку не перебував, його вина у вчиненні інших кримінальних правопорушень не доведена в судовому порядку, обов`язки, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання підозрюваний не порушував. Крім цього, підозрюваний повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, викрадений самокат повернув. Також просить врахувати, що підозрюваний має дохід пенсію по інвалідності, має постійне місце проживання.

Установлені судом обставини, положення закону, яким суд керувався та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши слідчу, яка підтримала клопотання, думку прокурора, яка вважає за потрібне застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, думку підозрюваного та його захисника, які просять застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 22.02.2024 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (кримінальне провадження №0000222) /а.с.7/.

27 лютого 2024 року слідчою СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України /а.с. 22/.

Слідчий суддя враховує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 9 КПК України.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, однією з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у справі «К.-Ф. проти Німеччини» 27.11.1997 року (заява №144/1996/765/962) ЄСПЛ наголошував, що обґрунтованість підозри, наявність якої має служити підставою для арешту, є невід`ємним елементом запобіжної гарантії проти свавільного арешту й затримання, що передбачено п. «С» ч. 1 ст. 5 Конвенції. Наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа ймовірно вчинила правопорушення. Однак, факти, які зумовлюють виникнення підозри, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який є необхідним на пізнішому етапі кримінального розслідування.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Положеннями ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий та прокурор довели обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_6 /сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення/ про що свідчать, зокрема: заява ОСОБА_8 від 19.02.2024 /а.с.10/; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 27.02.2024 /а.с.12/; заява ОСОБА_6 від 27.02.2024 /а.с.13/; протокол огляду предмета від 27.02.2024 /а.с.13-14/; протокол пред`явлення речі для впізнання /а.с.15/; протокол огляду предмета від 27.02.2024 /а.с. 16 зворот/; протоколом огляду предмета (відеозапису) від 24.02.2024 /а.с.19, 21/; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 27.02.2024 /а.с.23/; протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею до протоколу проведення слідчого експерименту /а.с.24, 32-33/.

Таким чином, на даній стадії слідчий та прокурор навели переконливі факти того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні правопорушення, яке йому інкримінується.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчої та прокурора про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення та часткове існування ризиків, зазначених у клопотанні, однак вважає недоведеним факт недостатності підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд вважає необґрунтованим для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризик щодо незаконного впливу на потерпілого, оскільки як вбачається з матеріалів клопотання допит потерпілого у кримінальному провадженні відбувся, незаконний вплив на якого не доведений і ґрунтується лише на декларативних заявах слідчої та прокурора щодо можливості такої поведінки підозрюваного. Окрім цього, ані слідчим, ані прокурором не зазначено у який спосіб можливий такий вплив.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства (суду) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором не враховано, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, отримує дохід у виді пенсії по інвалідності, що свідчить про наявність сталих соціальних зв`язків, а відтак, належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що існує ризик переховування підозрюваного, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у випадку визнання винним підозрюваного, однак вважає, що наведеного не достатньо для обрання найбільш сурового запобіжного заходу.

Безпідставними суд вважає доводи сторони обвинувачення про те, що підозрюваний може продовжити вчиняти інші злочини, слідчий суддя звертає увагу, що підозрюваний є не судимим, а тому відсутні підстави стверджувати, що він схильний до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки судового рішення про визнання підозрюваного виним у вчиненні кримінальних правопорушень, по яких скеровано обвинувальний акт до суду, на даний час не ухвалено.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч.2 ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Слідчий суддя погоджується із доводами слідства про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема без застосування запобіжного заходу підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідуваня та/або суду, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного злочину, який належить до категорії тяжких та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Обираючи підозрюваному ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, даних про його особу, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації і проживання, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є інвалідом ІІІ групи, отримує дохід у виді пенсії, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім цього, слідчий суддя звертає увагу, що в подальшому, за наявності інших, аніж встановлені в даному судовому засіданні обставин, рішення про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту може бути переглянуте судом за клопотанням сторін кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 193-194, 196-197, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчої Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволити частково.

Підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину

України, уродженцю м. Стрий Львівської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженому, не працюючому, із середньою спеціальною освітою, інваліду ІІІ групи, раніше не судимому, відносно якого 21.02.2024 скеровано обвинувальний акт у Стрийський міськрайонний суд Львівської області за ч.4 ст. 185 КК України

обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без електронних засобів контролю, терміном на 60 діб.

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження;

- заборонити ОСОБА_6 покидати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали становить з 28 лютого 2024 року по 27 квітня 2024 року включно.

Виконання даної ухвали доручити Стрийському РУП ГУ НП у Львівській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1