Провадження № 1-кс/686/5599/24
01 липня 2024 року м. Хмельницький
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що житель м. Хмельницький ОСОБА_6 , діючи у складі організованої групи із ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , та іншими підконтрольними їм особами, з метою особистого збагачення налагодили злочинну схему з підроблення посвідчень та інших офіційних документів із використанням голографічних захисних елементів.
Цього ж дня, 27.06.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, КК України.
Слідчий просить накласти арешт на зазначені грошові кошти з метою забезпечення спеціальної конфіскації у цьому кримінальному провадженні.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання, просить його задовольнити.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили проти клопотання, захисник повідомив, що грошові кошти, на які слідчий просить накласти належать тещі ОСОБА_4 , а в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку. Крім цього,у повідомленні про підозру ОСОБА_4 відсутня вказівка на суми грошових коштів , які за версією слідства могли бути отримані підозрюваним чи взагалі вказівка на оплатність виготовлення та надіслання підроблених документів замовникам.
Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до ч.2 ст. 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з п.2ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації.
У силу ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204,209-1,210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222,229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.
Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до частини другої статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно із ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно із абзацом 2 ч.5 ст.171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Отже, кримінальним процесуальним законом надана можливість уповноваженій особі під час проведення обшуку вилучати речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо наданий дозвіл слідчим суддею за ініційованою слідчою дією.
У такому разі правові підстави вилучення та збереження таких речей і документів у розпорядженні сторони обвинувачення мають стати предметом розгляду слідчим суддею за клопотанням про арешт майна, з яким для забезпечення судового контролю, КПК України зобов`язує слідчого/прокурора звернутись до слідчого судді, що слідчий з дотриманням визначеної законом процедури здійснив.
А тому аргументи захисника ОСОБА_5 про відсутність вказівки на вилучення грошових коштів в ухвалі слідчого судді, якою наданий дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , сама по собі не слугує підставою для відмови у задоволенні клопотання.
За положеннями ч.4 ст.172 КПК України під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна.
Оцінюючи правову підставу арешту на вказані грошові кошти слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_4 за здобутими відомостями у межах кримінального провадження, обґрунтовано причетний до здійснення систематичної діяльності у складі організованої групи, яка діяла з метою особистого збагачення та займалась підробкою посвідчень та інших офіційних документів із використанням голографічних захисних елементів.
Так, з повідомлення про підозру ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які надавши свою згоду на участь в організованій групі, кожен виконували такі функції:
- разом з іншими учасниками організованої групи, виконуючи роль виконавця, брав безпосередню участь у збуті незаконно одержаних захисних елементів у вигляді текстів «МВС України», «MIA UKRAINE», і візерунка - восьми пелюсткової розетки в центрі якої зображено тризуб, які використовувались під час виготовлення та подальшого збуту підроблених посвідчень водія, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів;
- дотримувався загальновизначених керівником організованої групи правил поведінки;
- брав активну участь у вчинюваних організованою групою злочинах;
- застосовував навички у сфері виробництва друкованої продукції для виготовлення підроблених посвідчень водія, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів за допомогою знакодрукуючого пристрою струменевим способом із подальшим сублімаційним термотрансферним друком, а також нанесення на підроблені посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів плівки із захисними елементами у вигляді текстів «МВС України», «MIA UKRAINE» і візерунка - восьми пелюсткової розетки в центрі якої зображено тризуб;
- використовував на незаконно виготовлених підроблених посвідченнях водія, свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів плівку з голографічними захисними елементами у вигляді текстів «МВС України», «MIA UKRAINE» і візерунка - восьми пелюсткової розетки в центрі якої зображено тризуб;
- встановлював контакти з особами, що мають намір у порушення постанов Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, від 07.09.1998 №1388 та 16.09.2020 №844 за грошові кошти придбати підроблені свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, які містять незаконно одержані захисні елементи у вигляді текстів «МВС України», «MIA UKRAINE» і візерунка - восьми пелюсткової розетки в центрі якої зображено тризуб;
- шляхом використання мобільного зв`язку та месенджерів призначених для передачі повідомлень, файлів та здійснення аудіодзвінків через мережу Інтернет, особисто спілкувався з особами, які мають намір придбати підроблені свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, що містять незаконно одержані захисні елементи у вигляді текстів «МВС України», «MIA UKRAINE» і візерунка - восьми пелюсткової розетки в центрі якої зображено тризуб, та в подальшому уточнював та вносив отриману інформацію щодо відомостей, які необхідно зазначити при підробленні свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, що містяться незаконно одержані захисні елементи у вигляді текстів «МВС України», «MIA UKRAINE» і візерунка - восьми пелюсткової розетки в центрі якої зображено тризуб при персоніфікації бланків посвідчень і свідоцтв;
- приховував злочинну діяльність шляхом здійснення поштових відправлень у відділеннях ТОВ «Нова Пошта» без проходження ідентифікації, повідомляючи при цьому працівникам ТОВ «Нова Пошта» персональні відомості про особу відправника, які співпадають з відомостями особи, яка отримуватиме підроблені посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, що містять незаконно одержані захисні елементи у вигляді текстів «МВС України», «MIA UKRAINE» і візерунка - восьми пелюсткової розетки в центрі якої зображено тризуб.
Отже, діяльність організованої групи, до якої входить ОСОБА_4 за повідомленою йому підозрою здійснювалась з корисливих мотивів для отримання прибутку.
Слідчий суддя зауважує, що повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів корисливого мотиву ОСОБА_4 та доведеності поза розумним сумнівом його вини у вчиненні кримінального правопорушення із конкретизацією на цій стадії кримінального провадження та у межах поданого клопотання суми незаконно отриманого прибутку.
За матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_4 причетний до систематичної діяльності зазначеної організованої групи, починаючи із вересня 2023 року.
Зважаючи у сукупності на встановлені у кримінальному провадженні обставини, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість правової підстави арешту , яку слідчий зазначив у клопотанні з метою забезпечення спеціальної конфіскації та наявність ознак у вилучених грошових коштів як таких, що могли бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на викладене слідчий суддя відхиляє аргументи захисника ОСОБА_5 про те, що у повідомленій ОСОБА_4 підозрі відсутня вказівка на суми грошових коштів , які за версією слідства могли бути отримані підозрюваним чи взагалі вказівка на оплатність виготовлення та надіслання підроблених документів замовникам.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення відповідає меті та підставам його збереження з метою унеможливлення відчуження для цілей спеціальної конфіскації, відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відповідність клопотання слідчого вимогам ст.170-172 КПК України та наявність підстав для арешту.
Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів клопотання та кримінального провадження вбачається, що грошові кошти, на які слідчий просить накласти арешт вилучені за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .
Матеріали клопотання не містять відомостей про те, що ці кошти є особистою власністю його тещі.
За повідомленням слідчого, під час проведення обшуку, озвучувалась інша версія походження цих грошових коштів, зокрема, що це є виплати на дитину.
У вказаному випадку слідчий суддя за відсутності будь-яких доказів належності грошових коштів іншій особі, бере до уваги місце їх відшукання та вилучення,яке є місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , що презюмує набуття цих грошових коштів саме ним.
Використання захисником ОСОБА_5 аргументів про належність грошових коштів тещі підозрюваного, повноваження щодо здійснення представництва інтересів якої відсутні, слідчий суддя сприймає як створення альтернативної версії походження вилучених грошових коштів та не бере їх до уваги, оскільки будь-яка інша особа окрім ОСОБА_4 не уповноважувала захисника діяти від її імені.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає у цьому випадку співрозмірним накладення арешту на указане майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , для забезпечення можливої спеціальної конфіскації.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як вбачається із прохальної частини клопотання, слідчий просить накласти арешт на зазначене майно із застосуванням заборон відчуження користування та розпорядження.
Менш обтяжливий спосіб арешту майна на думку слідчого судді, призведе до неможливості збереження грошових коштів, які підлягають забезпеченню шляхом накладення арешту.
Сукупність обставин, установлена на цій стадії кримінального провадження на переконання слідчого судді дає підстави для висновку про розумність та співрозмірність обмеження права власності особи завданням кримінального провадження.
Доказів негативних наслідків обраного заходу забезпечення кримінального провадження, з урахуванням застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту , який дозволяє працювати та утримувати сім`ю, слідчим суддею не встановлено.
Крім того, накладення арешту на майно на цій стадії кримінального провадження не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власники і обмежуються у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження, з урахуванням чого слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.
З огляду на викладене,клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.168, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя