провадження №1-кс/947/7504/24
У Х В А Л А

05 червня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

1. Скарга та позиція заявника.

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м.Миколаєві. В обґрунтування скарги зокрема зазначив, що 27.05.2024 за вих. №27/05/2024-1 головою ГО «НОН-СТОП» - ОСОБА_3 , з використанням технологій електронної пошти, з накладенням ЕЦП (КЕП), з офіційної електронної пошти ГО «НОН-СТОП», на офіційну електронну пошту ТУ ДБР у м.Миколаєві, було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення.

На даний час, в порушення вимог ст.214 КПК України, відомості за вказаною заявою про вчинення кримінального правопорушення не внесені, не повідомлено про початок досудового розслідування, витяг з ЄРДР не надано.

Стверджували, що не дивлячись на очевидність ознак кримінального правопорушення, в порушення вимог ст.ст.9, 214 КПК України, відомості до ЄРДР не внесені, досудове розслідування не розпочато.

Вважав, що імперативний обов`язок внесення відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення встановленого узагальненням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 №9-49/0/4-17.

Посилаючись на викладене, керуючись ст.303 КПК України, просив слідчого суддю: зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР у м.Миколаєві внести відомості до ЄРДР та почати досудове розслідування за заявою голови ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 від 27.05.2024 р. за вих. №27/05/2024-1 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.110-2, ч.2 ст.111, ч.4 ст.111-1, ч.1 ст.111-2, ч.3 ст.209, ч.2 ст.212, ч.1 ст.255, ч.3 ст.258-5, ч.2 ст.364, ч.1 ст.365, ч.3 ст.368, ч.3 ст.369 КК України.

В судове засідання заявника не з`явився, у резолютивній частині скарги, просив розглянути скаргу без його участі заявника.

2. Заперечення на скаргу та позиція слідчого.

Слідчий або інша уповноважена особа ТУ ДБР у м.Миколаєві в судове засідання також не з`явилися, про причини свого неприбуття слідчого суддю не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

3. Висновки слідчого судді.

Стаття 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Неявка в судове засідання учасників кримінального провадження, на думку слідчого судді не є перешкодою для розгляду клопотання на підставі наявних матеріалів, оскільки вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та на власний розсуд розпорядилися своїм правом прийняття участі в судовому розгляді.

Ознайомившись зі скаргою та дослідивши додані до неї документи, слідчий суддя виходить з наступного.

Пункт 17 ч.1 ст.3 КПК України передбачає, що слідчий службова особа, зокрема органу Бюро економічної безпеки України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, заявником, зокрема може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч.3 ст.19 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцезнаходження, територіальна юрисдикція і статус суду визначаються з урахуванням принципів територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Згідно із загальнодоступною інформацією, територіальна юрисдикція Київського районного суду міста Одеси поширюється на Київський район м.Одеси.

В той же час, з матеріалів скарги вбачається, що заявник із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся до ТУ ДБР у м.Миколаєві, яке розташоване за юридичною адресою: АДРЕСА_1 , тобто до органу досудового розслідування, який перебуває в межах територіальної юрисдикції Заводського районного суду м.Миколаєва.

Доказів того, що заявник зверталася до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , до скарги не додано.

Частина 6 ст.9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

При цьому, виходячи з того, що питання про територіальну підсудність скарги за наявними документами неможливо було однозначно вирішити на стадії відкриття провадження, слідчим суддею було відкрито провадження та надана можливість заявнику під час судового розгляду довести правильність обраної підсудності.

Проте, заявник в судове засідання не з`явився, правом бути присутнім при судовому розгляді розпорядився на власний розсуд та свою позицію щодо правильності визначення територіальної підсудності не обґрунтував.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.304 КПК України, скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Таким чином, враховуючи, що скарга по суті не розглядалася, слідчий суддя робить висновок, що скарга на бездіяльність слідчого ТУ ДБР у м.Миколаєві підлягає поверненню, оскільки повинна подаватися до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться вищевказаний орган досудового розслідування, тобто до Заводського районного суду м.Миколаєва або вимоги у скарзі повинні стосуватися саме уповноважених осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити особі, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, в порядку, передбаченому КПК України.

3. Ця ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на цю ухвалу подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1