Номер провадження: 11-кп/813/1379/24
Справа № 518/1226/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 18 січня 2024 року у кримінальному провадженні №0000286, внесеному до ЄРДР 02 травня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузинове, Іванівського району, Одеської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначено йому покарання у виді сто вісімдесят годин громадських робіт.

Відповідно до оскаржуваного вироку ОСОБА_7 01.05.2023 року, приблизно о 13:00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно вчиняв відносно своєї дружини ОСОБА_8 психологічне насильство, а саме: виражався нецензурною лайкою на її адресу, ображав та принижував її, після чого ОСОБА_8 викликала працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_7 в період часу з 09 червня 2022 року до 01 травня 2023 року чотири рази притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з чим 02 травня 2023 року, на підставі заяви ОСОБА_8 внесено відомості до ЄРДР під №0000286 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Так, 09.06.2022 року о 15.00 годині ОСОБА_7 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно ОСОБА_8 психологічне насильство, а саме: виражався нецензурними словами на її адресу, після чого ОСОБА_8 викликала працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду вказаного протоколу, постановою Ширяївського районного суду Одеської області від 30 червня 2022 року (справа №518/630/22) ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 11.11.2022 року ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно ОСОБА_8 психологічне насильство, а саме: виражався нецензурними словами на її адресу, після чого ОСОБА_8 викликала працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду вказаного протоколу, постановою Ширяївського районного суду Одеської області від 14 грудня 2022 року (справа №518/1434/22) ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 14.04.2023 року о 20.00 годині ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно ОСОБА_8 психологічне насильство, а саме: виражався нецензурними словами на її адресу, після чого ОСОБА_8 викликала працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУПАП.

Крім того, 21.04.2023 року о 20.00 годині ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно ОСОБА_8 психологічне насильство, а саме: виражався нецензурними словами на ії адресу, після чого ОСОБА_8 викликала працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду вказаних протоколів, постановою Ширяївського районного суду Одеської області від 01 травня 2023 року (справа №518/732/23) на підставі ст.36 КУпАП, адміністративні справи про притягнення до відповідальності ОСОБА_7 об`єднані в одне провадження та присвоєно номер справи №518/732/23, а ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Систематичне домашнє насильство відносно ОСОБА_8 завдало шкоди її самооцінці, самоповазі та гідності, що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої. У зв`язку з неодноразовим приниженням честі і гідності потерпілої, ОСОБА_8 має зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок вчиненого відносно неї домашнього насильства, яке мало місце в період з 09 червня 2022 року до 02 травня 2023 року.

Систематичне домашнє насильство є психотравмувальним для потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Потерпілій ОСОБА_8 завдані психологічні, моральні страждання.

Вимоги апеляційної скарги.

Не оспорюючи вирок районного суду в частині доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вирок суду підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги прокурор аргументує тим, що Закон про кримінальну відповідальність дозволяє застосування обмежувального заходу до осіб, які вчинили домашнє насильство. Так, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_7 умисно систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї дружини, суд першої інстанції безпідставно не застосував декілька обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України.

На підставі наведеного, прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 180 годин громадських робіт.

Покласти обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 76 КК України.

Застосувати до ОСОБА_7 обмежувальні заходи у вигляді заборони перебування у місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства та направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці, у порядку п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор частково підтримав апеляційну скаргу та просив застосувати до ОСОБА_7 обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч.1 ст.91-1 КК України, а саме направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 місяці.

Обвинувачений та потерпіла заперечували проти апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскільки судовий розгляд судом першої інстанції був проведений у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок у цій частині.

При цьому, суд встановив, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, правильно їх розуміють та їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку та кваліфікував дії ОСОБА_7 за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває в сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставно не застосування районним судом обмежувальних заходів, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, колегія суддів вважає, що вони є частково обґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених Кримінальним кодексом України, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

Такі заходи застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

У цьому кримінальному провадженні обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо своєї дружини, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 обмежувальних заходів, колегія суддів враховує, що захист від домашнього насильства є надзвичайно важливим, соціально значущим і актуальним завданням, вирішення якого носить важливий характер. Домашнє насильства починається з «незначних дрібниць». Потерпілим від нього здебільшого стають жінки та діти.

Відповідно до досудової доповіді, складеної органом пробації, на підставі характеризуючих даних, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, як високий.

Тому, з урахуванням викладеного та обставин вчиненого кримінального правопорушення, системний характер таких дій з боку обвинуваченого, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 обмежувального заход у, оскільки сприятиме виправленню обвинуваченого, покращенню психологічного здоров`я потерпілої, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Так, застосування обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників щодо ОСОБА_7 строком на 3 місяці, апеляційний суд вважає доречним та необхідним.

Програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству").

Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.

Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника; сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах тендерної рівності, взаєморозуміння: взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.

Щодо застосування обмежувального заходу, як заборона перебувати у місці спільного проживання, який просить застосувати прокурор у поданій апеляційній скарзі, суд зазначає, що потерпіла у судовому засіданні апеляційного суду вказала про те, що наразі вона проживає з обвинуваченим, вони примирились та останній став на шлях виправлення. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто, за однією адресою з потерпілою та іншого житла у власності немає, тому обмежувальний захід, як заборона перебувати у місці спільного проживання, на думку апеляційного суду, є недоцільним.

Крім того, доводи прокурора щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язку, передбаченого ч. 2 ст. 76 КК України, апеляційний суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, так як суперечать нормам матеріального права, оскільки ст. 76 КК України визначений перелік обов`язків, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням. Таким чином, вимогами ч. 2 ст. 76 КК України передбачено право суду покласти на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, обов`язки та заборони, передбачені ст. 91-1 КК України.

Разом з тим, вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 призначено покарання у виді громадських робіт, тобто яке необхідно виконувати реально. При цьому, у судовому засіданні прокурор вказав, що покарання призначене оскаржуваним вироком відбуте у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, у зв`язку із застосування закону, який не підлягає застосуванню

Керуючись статтями 24,370, 372, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 18 січня 2024 року у кримінальному провадженні №0000286, внесеному до ЄРДР 02 травня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, - скасувати в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ст.126-1 КК України до покарання у виді 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт

Застосувати відповідно до ст. 91-1 КК України обмежувальний захід до ОСОБА_7 , поклавши на нього обов`язок відповідно до п. 5 ч.1 ст.91-1 КК України, а саме направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 місяці.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3