1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2645/24 1-кс/335/1006/2024
25 березня 2024 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -
До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, у якій заявник просить зобов`язати уповноважених службових осіб відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі його заяви від 19.02.2024 року.
В обґрунтування скарги зазначено, що 19.02.2024 року ОСОБА_3 засобами електронної пошти у порядку ст. 214 КПК України звернувся до ГУНП в Запорізькій області, Запорізької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора та Управління СБУ в Запорізькій області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 129, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 194, ч. 3 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 343, ч. 2 ст. 353 КК України.
Згідно з інформацією від ГУНП в Запорізькій області дана заява була скерована до відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області та зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційного порталу Національної поліції України» за номером 4292 від 20.02.2024 року.
07.03.2024 року ОСОБА_3 на його заяву про вчинення кримінальних правопорушень отримана відповідь від відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області за підписом т.в.о. ОСОБА_6 від 06.03.2024 року вих. № П-27/46/0102-2024, за змістом якої уповноваженими особами слідчого відділу ознак кримінального правопорушення за наданими ОСОБА_3 відомостями та матеріалами не встановлено.
Станом на час подання скарги, в порушення ст. 214 КПК України, посадові особи відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, відомості до ЄРДР не внесли, у зв`язку із чим заявник звернувся до суду із вказаною скаргою.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що зміст поданої ОСОБА_3 заяви про нібито вчинені кримінальні правопорушення містять абстрактний характер, не містять достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність в діях осіб ознак об`єктивної сторони будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК України.
Заслухавши у судовому засіданні пояснення заявника та його представника, доводи прокурора, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя доходить до наступного висновку.
Як встановлено слідчим суддею, 19.02.2024 року ОСОБА_3 засобами електронної пошти у порядку ст. 214 КПК України звернувся до ГУНП в Запорізькій області, Запорізької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора та Управління СБУ в Запорізькій області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 129, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 194, ч. 3 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 343, ч. 2 ст. 353 КК України.
Згідно з інформацією від ГУНП в Запорізькій області дана заява була скерована до відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області та зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційного порталу Національної поліції України» за номером 4292 від 20.02.2024 року.
07.03.2024 року ОСОБА_3 на його заяву про вчинення кримінальних правопорушень отримана відповідь від відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області за підписом т.в.о. ОСОБА_6 від 06.03.2024 року вих. № П-27/46/0102-2024, за змістом якої уповноваженими особами слідчого відділу ознак кримінального правопорушення за наданими ОСОБА_3 відомостями та матеріалами не встановлено.
Положеннями статті 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні частини 2 статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Згідно із ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1 КК України для здійснення цього завдання КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.
Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК України).
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.
Чинним КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).
Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.
Проте, така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.
Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 та 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).
Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.
Такий висновок відповідає і Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_7 від 17 червня 2020 року, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.
Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.
Відповідно до висновку, який викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 30.09.2021 прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.
Тобто, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.
Зі змісту заяви ОСОБА_3 , яка датована заявником 05.02.2024 року, та, як зазначено заявником, скерована засобами електронної пошти 19.02.2024 року до ГУНП в Запорізькій області, Запорізької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Управління СБУ в Запорізькій області убачається, що він вважає, що в діях депутата Запорізької обласної ради ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та інших невстановлених осіб наявні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 129, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 194, ч. 3 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 343, ч. 2 ст. 353 КК України.
Перевіривши, повідомлені ОСОБА_3 у заяві до ГУНП в Запорізькій області, Запорізької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Управління СБУ в Запорізькій області, яка скерована на розгляд до відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, слідчий суддя доходить висновку, що вони містять абстрактний характер, не містять достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність в діях осіб ознак об`єктивної сторони будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК України. Обставини, про які йде мова у заяві ОСОБА_3 , не є достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР кримінального правопорушення, за статтею КК України. Також, із звернення ОСОБА_3 неможливо встановити ні предмет, ні межі та напрямок досудового розслідування, яке ним ініціюється.
За таких обставин, попередньо оцінивши відомості, викладені у заяві ОСОБА_3 , слідчий суддя доходить до висновку, що вони не містять жодних об`єктивних даних, які би вказували на те, що в діях будь-яких осіб, наявний склад будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК України.
Враховуючи, що скарга ОСОБА_3 містить виключно припущення щодо вчинення кримінальних правопорушень зазначеними ним особами, та не містить об`єктивних даних про вчинення вказаними особами кримінальних правопорушень, то слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги, а відтак доходить до висновку, що вказану скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст.303, 306-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів із дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1