МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/1233/24
Провадження 1-кс/945/222/24
У Х В А Л А

про арешт тимчасово вилученого майна

03 червня 2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, -

встановив:

Прокурор Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні відомості про яке, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 травня 2024 року за № 0000051.

У провадженні СВ відділення поліції №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 21.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.05.2024 до ЧЧ ВП №5 МРУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення про те, що 21.05.2024, на березі АДРЕСА_1 , виявлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який займався незаконним рибним добувним промислом. В подальшому на місце події викликано слідчо-оперативну групу відділення поліції №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області та під час проведення огляду місця 21.05.2024 на береговій лінії річки Південний Буг поблизу с. Сапетня, Миколаївського району, Миколаївської області виявлено та вилучено: сітку ліскову (довжина 60 м, висота 2 м, вічко 30 мм); карась сріблястий у кількості 32 шт.; пузанок у кількості 1 шт.; тарань у кількості 28 шт.; окунь у кількості 7 шт.; сазан у кількості 1 шт.

ОСОБА_5 , документів, які надають дозвіл на вилов водних живих біоресурсів на час дії заборони, органу досудового розслідування не надав.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на майно, прокурор посилається на те, що вилучене майно є предметом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення і може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор у судове засідання не прибув; 28.05.2024 подав на адресу суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна у судове засідання не прибув, про дату та час розгляду клопотання повідомлений.

Дослідивши документи, додані до клопотання, судом встановлено таке.

Тимчасове вилучення майна та арешт майна, на підставі п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, є заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Частиною 2 статті 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У судовому засіданні встановлено достатньо підстав вважати про те, що вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 249 КК України, у зв`язку з чим, 21.05.2024 тво начальника СД ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області було проведено огляд місця події, під час якого, відповідно до протоколу огляду місця події, виявлено та вилучено рибу: карась сріблястий у кількості 32 шт.; пузанок у кількості 1 шт.; тарань у кількості 28 шт.; окунь у кількості 7 шт.; сазан у кількості 1 шт. та сітку ліскову (довжина 60 м, висота 2 м, вічко 30 мм).

21 травня 2024 року вилучене майно, відповідно до постанови про визнання речей речовими доказами, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000051.

Отже, при розгляді клопотання встановлено, що тимчасово вилучене майно, під час огляду, є речовими доказами, оскільки є предметом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення, і з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення і відчуження, а також для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, необхідно здійснити захід забезпечення кримінального провадження арешт, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно:

- сітку ліскову (довжина 60 м, висота 2 м, вічко 30 мм);

- рибу: карась сріблястий у кількості 32 шт.; пузанок у кількості 1 шт.; тарань у кількості 28 шт.; окунь у кількості 7 шт.; сазан у кількості 1 шт.

На підставі ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала виконується негайно прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

03.06.2024