ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1122/24 Справа № 192/320/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження кримінального провадження №0000003 за апеляційними скаргами прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2024 року, ухвалений щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широкопілля Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк його затримання в період з 03 січня 2018 по 06 січня 2018 включно.

Вирішено долю речових доказів та питання про стягнення процесуальних витрат.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

За встановлених судом обставин 02 січня 2018 року приблизно о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , взявши з собою із дому вогнепальну зброю - двоствольну гладкоствольну мисливську рушницю 16 калібру моделі «БМ» № НОМЕР_1 , 1960 року випуску виробництва Тульського збройового заводу, яка згідно висновку експерта №25/3.1./91, придатна для пострілу з лівого ствола внаслідок несправності ударного (спускового) механізму правого ствола, прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_10 , де на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків, реалізуючи свій злочинний умисел, умисно здійснив один неприцільний постріл з вищевказаної рушниці в область грудної клітини тулубу ОСОБА_10 (в область серця), чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді дробового сліпого поранення грудної клітини з ушкодженням кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів (ушкодженням правої та лівої легені, діафрагми, 5 ребра та тіл грудних хребців ліворуч, руйнування серця), які згідно висновку експерта № 30 від 30.01.2018 року, є прижиттєві, розділенню не підлягають та у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню, є небезпечними для життя в момент їх утворення, від яких 02 січня 2018 року настала смерть потерпілого ОСОБА_10 , та які перебувають у причинному зв`язку з її настанням. Після чого, ОСОБА_11 із зброєю в руках покинув подвір`я ОСОБА_10 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В зміненій апеляційній скарзі захисник просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. ст. 69, 75 КК України.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на незаконність рішення суду, через невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок суворості.

Так, на переконання захисника, судом не було належним чином враховано, що ОСОБА_7 одраху після подій зателефонував своїм родичам та сусідам і повідомив про обставини події, які в свою чергу одразу зателефонували до поліції, що свідчить про наявність обставини що пом`якшує покарання з`явлення із зізнанням. В той же час обвинувачений всіляко сприяв органу досудового розслідування розкриттю злочину та не намагався уникнути відповідальності. Зазначає захисник і про наявність такої пом`якшуючої обставини, як вчинення злочину, під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням або таким що принижує честь а гідність особи з боку потерпілого, який постійно погрожував обвинуваченому та членам його сім`ї, при цьому, потерпілий вів антисоціальний спосіб життя, мав попередню судимість за вбивство, а відтак обвинувач мав реальні побоювання за своє та своїх рідних життя. Звертає увагу захисник і на те, що потерпілий значно молодше обвинуваченого, мав фізичні переваги у зрості, статурі, вийшов на двір з великою сокирою, якою наніс тілесні ушкодження свідку ОСОБА_12 на очах обвинуваченого, погрожував вбивством обвинуваченому, через що обвинувачений і взяв рушницю для самооборони, що також свідчить про наявність такої пом`якшуючої обставини, як вчинення злочину з перевищенням меж крайньої необхідності.

Також, захисник вважає, що до пом`якшуючих обставин слід віднести похилий вік обвинуваченого, якому 73 роки, наявність у нього ряду хронічних захворювань, відсутність судимостей та позитивну характеристику, що в сукупності із вищенаведеним свідчить про можливість застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції прокурор звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років.

07 березня 2024 року на електрону адресу суду від прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 надійшло клопотання про відмову від поданої ним апеляційної скарги, в порядку ст. 403 КПК України, у зв`язку з чим, а також враховуючи думку учасників провадження, апеляційний суд не надає оцінки доводам апеляційної скарги прокурора.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, вирок суду змінити та застосувати до обвинуваченого положення ст.ст. 69, 75 КК України.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просила вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а також вказані обставини не оспорюються і в апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, суд вважає їх частково обґрунтованими, з огляду на таке.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції вказаних вимог закону було дотримано не в повній мірі.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким, його наслідки, а саме позбавлення життя людини, особу обвинуваченого, який є раніше не судимий, його вік, наявність зареєстрованого місця проживання, не перебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав похилий вік обвинуваченого.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише з ізоляцією від суспільства та призначив покарання в межах санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням на мінімальний строк.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК України означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про призначення покарання, передбаченого санкцією інкримінованої статті у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.

У відповідності до положень ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Тобто, правовий аналіз норм кримінального законодавства України щодо призначення покарання, передбачає, що відносно визначені, альтернативні та кумулятивні санкції статей Особливої частини КК, як правило дозволяють суду обрати за злочин такий вид покарання, передбачений у санкції, і призначити його в тих, установлених у цій санкції межах, які цілком відповідають тяжкості вчиненого діяння, даним про особу винного та іншим обставинам справи. Разом з тим, закон ураховує, що особливості конкретної справи, сукупність певних обставин, що пом`якшують покарання, характеристика особи винного усе це може призвести до виникнення таких життєвих ситуації, коли навіть мінімальне покарання, призначене в межах санкції, виявилось б надто суворим і тим самим не відповідало б поставленим перед ним цілям. Тому ст. 69 КК України надає суду право у виняткових (особливих) випадках скоригувати вимоги загальних засад п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України і призначити більш м`яке покарання порівняно з тим, яке передбачене за вчинений злочин у відповідній санкції статті Особливої частини КК.

При аналізі приписів ст. 69 КК України слід перш за все виходити з того, що за наявності передбачених у ній підстав суд має право призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено в законі (в санкції відповідної статті Особливої частини КК) у разі вчинення особою злочину будь-якого ступеня тяжкості.

Підставами призначення більш м`якого покарання визнані у ч. 1 ст. 69 КК України є дві групи чинників, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, а саме: наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані, які певним чином характеризують особу винного.

У свою чергу обставини, що пом`якшують покарання, які підстава застосування ст. 69 КК України, мають певну кількісну і якісну характеристики, а саме: суд повинен встановити наявність у справі не однієї, а кількох обставин (не менше двох); до них належать як обставини, що пом`якшують покарання, зазначені у ч. 1 ст. 66 КК України, так і визнані судом такими, що пом`якшують покарання, на підставі ч. 2 ст. 66 КК України.

Наявність цих обставин, безумовно, впливає не тільки на ступінь тяжкості злочину, а й на рівень небезпечності особи винного. Дані про особу винного мають оцінюватись судом, передусім, із точки зору можливості досягнення за допомогою такого (більш м`якого) покарання поставлених перед ним цілей. Ці дані можуть бути як пов`язані, так і не пов`язані із вчиненим злочином, зокрема, особа може позитивно характеризуватись з урахуванням її колишніх заслуг перед суспільством і державою (наявність нагород, позитивна характеристика за місцем проживання, роботи, навчання тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються, зокрема щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Щире каяття як таке характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що вона визнає свою провину, жалкує з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, зумовлену кримінальним правопорушенням, і підтверджує це конкретними діями.

Як видно з матеріалів справи, під час судового розгляду в місцевому суді ОСОБА_7 вину у вчиненому визнав частково зазначав, що смерть потерпілого настала від його дій та під час судових засідань в суд апеляційної інстанції від цього не відмовлявся, вказував, що жалкує про вчинене.

Наведені обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать про те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому а незгода сторони захисту з кваліфікацією його дій є правом особи та не впливає на щирість розкаяння, осуд своєї поведінки та відчуття жалю щодо вчинених протиправних дій.

Водночас, із матеріалів провадження також убачається, що ОСОБА_7 активно сприяв розкриттю злочину, про що свідчить його позиція під час досудового розслідування, де він надав показання з приводу події, приймав участь у слідчих діях, щиро каявся у вчиненому, а його незгода як під час досудового розслідування так і судового розгляду є його правом, та не свідчить про відсутність цих обставин.

Отже беручи до уваги обставини цього конкретного кримінального провадження, відповідно до приписів ст. 66 КК України, колегія суддів уважає за можливе визнати пом`якшуючими покарання ОСОБА_7 обставинами щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, похилий вік обвинуваченого та вважає доводи сторони захисту в цій частині обгрунтованими.

В той же час, апеляційним судом не встановлено таких обставин, що пом`якшують покарання, як вчинення кримінального правопорушення з перевищенням меж крайньої необхідності та вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого, оскільки наявність таких матеріалами кримінального провадження не підтверджуються і захисником на підтвердження своїх доводів жодних доказів наведено не було.

Крім того, апеляційний суд також враховує обставини, що передували події, а саме поведінку потерпілого, який вибіг з будинку з сокирою та завдав ОСОБА_12 ударів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою похилого віку, має ряд хронічних захворювань, а саме гіпертонічна хвороба 111 стадії, ступінь АГ 2, гіпертензивне серце, 1 ХС, дифузний кардіосклероз, незріла катаракта правого ока, артифакія лівого ока, геміанопсія обох очей, сечокам`яна хвороба, кісти обох нирок, його позитивна характеристика за місцем проживання, що, на переконання колегії суддів, в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Разом з цим, апеляційний суд, враховує і позицію потерпілого, викладену у його заяві, згідно з якою, жодних претензій він до обвинуваченого не має.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, обставини його вчинення, його особу й за наявності наведених обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, а також з огляду на відсутність обтяжуючих покарання обставин, апеляційний суд уважає за можливе пом`якшити ОСОБА_7 покарання, застосувавши до нього положення ст. 69 КК України та визначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, що відповідатиме тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого, та сприятиме його виправленню і перевихованню.

Щодо вимог захисника про застосування положень ст. 75 КК України та звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, то колегія суддів відхиляє такі вимоги, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення злочину, зокрема вйого вчинення в стані алкогольного сп`яніння, його наслідки у вигляді позбавлення життя людини, та вважає, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з урахуванням висновку колегії суддів про можливість обрати на підставі ст. 69 КК України покарання за розміром, яке є не тільки значно менше за обране судом першої інстанції, а й є нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, суперечитиме меті покарання та буде недостатнім для виправлення обвинуваченого.

Отже, колегія суддів вважає частково обгрунтованими доводи апеляційної скарги захисника та приходить до висновку про необхідність її задоволення й зміни вироку щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, й його визначення у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 69 КК України, з його реальним відбуванням.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2024 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 115 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4