ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/818/113/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю секретаря ОСОБА_5 ,

-підозрюваного ОСОБА_6 ,

-прокурора ОСОБА_7 ,

-захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2023 року,-

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволення клопотання старшого слідчого СВ ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Змінено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт на строк два місяці, тобто до 20 лютого 2024 року, та звільнено останнього з під варти в залі суду та покладено на підозрюваного наступні обов`язки:

-не залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи слідчого;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання;

-утриматись від спілкуватись з потерпілим, свідками, експертами, спеціалістами у даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду;

-здати на зберігання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну в разі їх наявності.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, без визначення застави.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор послався на те, що висновки суду про необґрунтованість підозри є безпідставними, оскільки на підтвердження обґрунтованості підозри вказують допити свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які вказують, що саме ОСОБА_6 наносив ОСОБА_12 тілесні ушкодження. Зазначив, що згідно журналу відділення КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня №3» у ОСОБА_12 не було встановлено тілесних ушкоджень шиї під час його госпіталізації. Також указала, що враховуючи розбіжності у висновках експертів щодо часу отримання ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, на даний час призначено повторну комісійну експертизу. Наголосив, що ризик переховування ОСОБА_6 підтверджується тяжкістю злочину в якому останній підозрюється, ризик впливу ним на свідків підтверджується тим, що свідки є знайомими та колегами підозрюваними. Також зазначив, що ОСОБА_6 майже одразу після вчинення особливо тяжкого злочину, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, повідомив медичний персонал про різке погіршення здоров`я ОСОБА_12 , затримку дихання та необхідність проведення реанімаційних заходів. Указала, що слідчий суддя обравши місцем домашнього арешту не місце реєстрації підозрюваного, а його місце проживання, взагалі не встановив наявність дозволу власника житла. На думку прокурора забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного неможливо, оскільки слідчим суддею не покладено на ОСОБА_6 обов`язку носити електронний браслет.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді першої інстанції про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на інших учасників провадження, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за який останньому може бути призначено максимальне покарання 15 років позбавлення волі.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного вбивства перебуваючи на робочому місці та виконуючи обов`язки санітара, на думку колегії суддів у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів не тільки суспільства, а й потерпілої.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування та судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

До того ж, слідчим суддею обґрунтовано встановлено наявність ризиків вчинення підозрюваним тиску на потерпілу та свідків, на що також обґрунтовано послався в своїй апеляційній скарзі прокурор.

За таких обставин, колегія суддів вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з цим, відповідно до ч.4 ст.199 КПК України, що клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя, зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя дійшов висновку, що відповідно до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що буде достатнім для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування.

В обґрунтування таких висновків слідчий суддя послався на те, що відповідно до висновків експертів № 10-12/1476-С/23 від 27.07.2023, № 10-14/25-С/23/10-12/1476-С/23 (наданий з урахуванням обставин, встановлених під час проведення слідчих експериментів за участю підозрюваного та свідків) та № 08-11/152/23 від 10.11.2023 (висновок комісійної судово-медичної експертизи) смерть ОСОБА_12 настала внаслідок травми шиї з множинними переломами хрящів гортані, верхніх відділів трахеї та під`язикової кістки, яка супроводжувалась поступово зростаючим травматичним набряком м`яких тканин, зокрема слизових оболонок голосових зв`язок, глотки та гортані, що через певний проміжок часу призвело до гострої недостатності дихання, тобто розвитку механічної асфіксії.

При цьому кожним з даних експертних висновків встановлено, що травма шиї спричинена потерпілому за життя, в термін 3-12 годин до настання смерті.

Враховуючи встановлені в ході розслідування час потрапляння ОСОБА_12 до приймального відділення Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня № 3» 21:45, 21.06.2023 та час констатації смерті останнього 00:15, 22.06.2023, аналізуючи ці відомості у сукупності з висновками експертів можна казати, що травми шиї, які призвели до смерті потерпілого, отримані останнім не раніш ніж о 21:15, тобто до його потрапляння до Лікарні.

З урахуванням таких обставин, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про суттєве зменшення встановлених ризиків, і як наслідок достатність для їх запобігання менш суворого запобіжного заходу, з яким погоджується і колегія суддів.

Доводи прокурора про наявність інших доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, а саме показань свідків, в даному випадку не спростовуються висновків слідчого судді про можливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання прокурора на призначення повторної комплексної експертизи, не свідчать про необхідність продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Що стосується доводів прокурора про неможливість здійснення належного контролю за процесуальною поведінкою ОСОБА_6 через не застосування засобі електронних засобі контролю, є безпідставними, оскільки в разі порушення підозрюваним покладених на нього обов`язків, сторона обвинувачення не позбавлена можливості звернутися до слідчого судді з клопотанням про застосування більш суворого покарання.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж той який зазначений у клопотання слідчого.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_6 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: