справа № 619/2080/24
провадження № 1-кс/619/574/24
УХВАЛА

іменем України

14 травня 2024 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дергачі клопотання т.в.о. заступника начальника СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000315 від 18 березня 2024 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Солоницівка Харківського району Харківської області, громадянина України, українця, із профільною середньою освітою, не працюючого, розведеного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2024 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання т.в.о. заступника начальника СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 16 березня 2024 близько 22:30, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився в літній кухні за місцем проживання своєї знайомої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: у будинку АДРЕСА_2 , де останні спілкувались між собою на побутові теми.

Саме в той час до приміщення літньої кухні зайшов чоловік ОСОБА_9 громадянин ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із яким в ОСОБА_5 виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин та ревнощів.

Під час виниклого конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , на підґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин та ревнощів, виникла бійка, під час якої ОСОБА_10 внаслідок фізичного впливу з боку ОСОБА_5 впав на підлогу, обличчям до землі. Саме в той час у ОСОБА_5 виник злочинний намір, спрямований на спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_10 шляхом заподіяння тілесних ушкоджень, користуючись при цьому фактором несподіванки та фізичним положенням ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , знаходячись у безпосередній близькості до потерпілого, що лежав на підлозі, усвідомлюючи протиправність своїх дій та небезпеку для життя і здоров`я ОСОБА_10 , бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно кулаками рук та ногами завдав не менше двох ударів у бік тулуба та голови потерпілого ОСОБА_10 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_5 припинив свої злочинні дії та після тривалого перебування за місцем мешкання ОСОБА_10 , залишив місце події, направившись в бік свого місця мешкання.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 17 березня 2024 року у вечірній час доби, більш точний час не встановлений, настала смерть потерпілого, що констатована бригадою швидкої невідкладної медичної допомоги № 1306 за місцем проживання останнього. Причиною смерті ОСОБА_10 стала: а) набряк-набухання головного мозку, б) закрита черепно-мозкова травма згідно довідки судово-медичного експерта ХОБСМЕ за експертизою № 12-17/105-Дт/24 від 18.03.2024.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

18 березня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Обґрунтованість повідомленої підозри відносно ОСОБА_5 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, як окремо так і у їх сукупності, а саме: - протоколом огляду місця події від 18.03.2024 за адресою: АДРЕСА_2 (місце вчинення правопорушення); - показаннями свідків ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_9 ; - слідчим експериментом за участю ОСОБА_9 ; - показаннями підозрюваного ОСОБА_5 ; - слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_5 ..

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20 березня 2024 року, в рамках вказаного кримінального провадження № 0000315 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 травня 2024 рокувключно.

Строки досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000315 від 18.03.2024, на підставі постанови керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_12 , було продовжено до 18.06.2024.

В органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні строків тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в рамках строків досудового розслідування, що дасть змогу в повному обсязі провести всі слідчі дії, отримати висновки судових експертиз та при завершенні досудового розслідування надати відкрити сторонам кримінального провадження матеріали для ознайомлення.

У зв`язку з тим, що завершити досудове слідство без продовження строку досудового розслідування неможливо, а також продовження строку запобіжного заходу відносно підозрюваного та враховуючи необхідність встановлення та перевірки всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також отримання висновків призначених судових експертиз для остаточного та беззаперечного доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

-отримати висновки судово-імунологічних експертиз щодо виявлення наявності біологічних слідів на вилучених в ході проведення першочергових слідчих діях (оглядів місця події, протоколу затримання ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України) речах та об`єктах;

-отримати висновок судово-медичної експертизи по трупу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,після завершення гістологічних досліджень;

-за результатами отриманої судово-медичної експертизи по трупу ОСОБА_10 провести додатковий слідчий експеримент із підозрюваним із залученням судово-медичного експерта;

-призначити, та отримати висновок додаткової судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_10 . з урахуванням свідчень підозрюваного ОСОБА_5 наданих на слідчому експерименті за участю останнього;

-отримати призначений висновок судово-психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_5 ;

-з урахуванням висновків вказаних експертиз вирішити питання щодо зміни раніше повідомленої підозри, проведення інший слідчих (розшукових) дій та можливої зміни порядку досудового розслідування.

Відомості у висновках вказаних експертиз дадуть змогу забезпечити повне, всебічне встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5 та подальше їх використання в ході судового розгляду.

16 травня 2024 року закінчується строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , а ризики, передбачені ст. 177 КПК України на теперішній час не зменшились, то виникає необхідність у його продовженні, так як метою і підставами застосування запобіжного заходу, згідно з пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; - вчинити інше кримінальне правопорушення.

Одночасно ці обставини та ризики, підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, а вищевказані обставини виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На цих підставах заявник клопотання просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 червня 2024 року, у межах строку досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просили відмовити в задоволені клопотання, посилаючись на те, що підозра не є обґрунтованою, ризики не доведені, у підозрюваного міцні соціальні зв`язки, а тому просили змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя доходить до наступного.

Так, слідчим відділенням ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000315 від 18 березня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 , за ознаками ч. 2 ст. 121 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 застосовано 20 березня 2024 року слідчим суддею Дергачівського районного суду Харківської області та діє до 16 травня 2024 року включно.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» № 9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що 18 березня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

За результатами розгляду даного клопотання про продовження застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів:

-протоколом огляду місця події від 18.03.2024 за адресою: АДРЕСА_2 (місце вчинення правопорушення);

-показаннями свідка ОСОБА_11 ;

-показаннями свідка ОСОБА_9 ;

-слідчим експериментом за участю ОСОБА_9 ;

-показаннями підозрюваного ОСОБА_5 ;

-слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_5 ;

Слідчий суддя констатує, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на даній стадії проведення досудового розслідування кримінального провадження, щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за викладених у клопотанні обставин. Вказане може бути підставою для продовження застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжного заходу.

З представленого до суду клопотання вбачається неможливість завершити досудове розслідування у зв`язку із необхідністю:

-отримання висновку судово-імунологічних експертиз щодо виявлення наявності біологічних слідів на вилучених в ході проведення першочергових слідчих діях (оглядів місця події, протоколу затримання ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України) речах та об`єктах;

-отримання висновку судово-медичної експертизи по трупу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,після завершення гістологічних досліджень;

-проведення додаткового слідчого експерименту із підозрюваним із залученням судово-медичного експерта;

-призначення та отримання висновку додаткової судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_10 . з урахуванням свідчень підозрюваного ОСОБА_5 , наданих на слідчому експерименті за участю останнього;

-отримання висновку судово-психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_5 ..

13 травня 2024 року керівником Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_13 строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців тобто до 18 червня 2024 року.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; - вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілого слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Надаючи оцінку можливості підозрюваним вчинення інших кримінальних правопорушень суд бере до уваги, що відсутність стійких соціальних зв`язків, підозрюваний офіційно не працює, тобто на даний час не має законних джерел заробітку, а це підвищує ймовірність вчинення ним інших кримінальних правопорушень, а в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність відповідного ризику.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, даних про особу підозрюваного, суд вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчинені якого підозрюєтьсяОСОБА_5 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, в тому числі і домашнього арешту, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

На підставі вищезазначеного, для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах досудового розслідування, а саме: до 18 червня 2024 року (включно) без визначення розміру застави.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання т.в.о. начальника СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000315 від 18 березня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Солоницівка Харківського району Харківської області - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 18 червня 2024 року (включно), без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали встановити по 18червня 2024 року (включно).

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та надіслати на адресу Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, підозрюваним - в цей же строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Повний текст ухвали буде оголошений учасникам судового провадження в приміщенні Дергачівського районного суду Харківської області 15 травня 2024 року о 10 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1