Єдиний унікальний номер справи 185/1550/24
Провадження № 1-кп/185/590/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у період воєнного стану в залі в м.Павлограді Дніпропетровської області кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0000025 від 04 січня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, раніше не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

07 грудня 2023 року приблизно о 13.00 годині обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні КНП «Павлоградська міська лікарня №1» ПМР», що розташована за адресою: м.Павлоград. вул.Шевченко, 63, - на підлозі побачила банківську картку банку АТ «Акцентбанк» № НОМЕР_1 , яка оформлена на ім`я потерпілої ОСОБА_5 , та є офіційним документом, що надає доступ до банківського рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Акцентбанк» на ім`я потерпілої ОСОБА_5 . В цей час у обвинуваченої ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на привласнення вказаної банківської карти. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на привласнення офіційного документу, обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні вищевказаної лікарні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що знайдена нею банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом, з корисливих мотивів взяла вищевказану пластикову банківську картку, таким чином привласнила її з корисливих мотивів.

Крім того, 07 грудня 2023 року у обвинуваченої ОСОБА_3 , яка мала у своєму користуванні привласнену вищевказану банківську платіжну картку, розуміючи, що з використанням банківської платіжної картки можливий доступ до банківського рахунку, де, за усвідомленням обвинуваченої ОСОБА_3 , можуть знаходитися грошові кошти, - виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів, які перебували на банківському рахунку потерпілої ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, шляхом здійснення розрахунків банківською платіжною картою за товари в закладах торгівлі. Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів з банківського рахунку потерпілої ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок грошових коштів, що їй не належать, усвідомлюючи злочинний характер вчинюваних дій та розуміючи, що такі є засобом для досягнення протиправної мети, обвинувачена ОСОБА_3 прийшла до магазину ТОВ «АТБ-Маркет» по вул.Вокзальна, 15 м.Павлограда, де, скориставшись банківською платіжною карткою № НОМЕР_1 , розрахувалась за куплений товар на загальну суму 218.50 гривень.

Після того, 07 грудня 2023 року продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, обвинувачена ОСОБА_3 прийшла до Аптеки «Моя аптека» по вул.Вокзальна, 15 м.Павлограда, де скориставшись банківською платіжною карткою № НОМЕР_1 , розрахувалась за куплений товар на загальну суму 396.50 гривень.

В подальшому, 07 грудня 2023 року обвинувачена ОСОБА_3 прийшла до магазину «Вкуся» по вул.Вокзальна, 15 м.Павлограда, де, скориставшись банківською платіжною карткою № НОМЕР_1 , двічі розрахувалась за куплений товар на загальну суму 425.90 гривень.

Після чого, 07 грудня 2023 року обвинувачена ОСОБА_3 прийшла до «Аптеки 911» по вул.Вокзальна, 15 м.Павлограда, де, скориставшись банківською платіжною карткою № НОМЕР_1 , розрахувалась за куплений товар на загальну суму 379.60 гривень.

Крім того, 07 грудня 2023 року обвинувачена ОСОБА_3 приїхала до автозаправки «Глуско» по вул.Харківська, 14А м.Павлограда, де, скориставшись банківською платіжною карткою № НОМЕР_1 , розрахувалась за куплений товар на загальну суму 197.80 гривень.

Після чого, 07 грудня 2023 року обвинувачена ОСОБА_3 приїхала до автозаправки «ВостокГаз» по вул.Харківська, 12 м.Павлограда, де, скориставшись банківською платіжною карткою № НОМЕР_1 , розрахувалась за куплений товар на загальну суму 196.99 гривень.

В подальшому, 07 грудня 2023 року обвинувачена ОСОБА_3 прийшла до магазину «Гранбуд» по вул.Вокзальна, 15 м.Павлограда, де, скориставшись банківською платіжною карткою № НОМЕР_1 , розрахувалась за куплений товар на загальну суму 380 гривень.

Після того, 07 грудня 2023 року обвинувачена ОСОБА_3 прийшла до магазину «Смачно» по вул.Центральна, 21 м.Павлограда, де, скориставшись банківською платіжною карткою № НОМЕР_1 , розрахувалась за куплений товар на загальну суму 85.50 гривень.

Таким чином, незаконно розпорядившись грошовими коштами, які перебували на банківському рахунку потерпілої ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3 шляхом здійснення розрахунків банківською платіжною карткою № НОМЕР_1 за куплені товари в умовах воєнного стану вчинила крадіжку грошових коштів на загальну суму 2280.79 гривень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані:

- за ч.1 ст.357 КК України, як привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів за епізодом викрадення 07.12.2023 року банківської картки АТ «Акцентбанк», яка перебуває у законному володінні і користуванні потерпілої ОСОБА_5 ;

- за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану за епізодами викрадення 07.12.2023 року грошових коштів з банківської картки потерпілої ОСОБА_5

14.02.2024 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472, 473 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою винуватість в повному обсязі у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України.

Сторони погодилися на призначення обвинуваченій покарання: за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі, за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, - та на підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачену від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на неї обов`язкі, передбачені ст.76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, що їй інкриміновані, у вчиненому щиро розкаялася. Їй цілком зрозумілі її права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості вона буде обмежена в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Вона повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, а також вид покарання, яке буде застосовано до неї в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором вона уклала добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просила суд затвердити укладену між нею та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор просив затвердити укладену з обвинуваченою угоду про визнання винуватості та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_3 з призначенням їй покарання узгодженого сторонами в угоді.

Захисник також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченою угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила свою згоду, викладену раніше прокурору в письмовій формі, щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченою, з запропонованим видом та розміром покарання погоджується, претензій до обвинуваченої не має.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких, передбачене ч.1 ст.357 КК України, віднесене до категорії кримінальних проступків, інше за ч.4 ст.185 КК України - до категорії тяжких злочинів.

Потерпіла ОСОБА_5 надала письмову згоду прокурору на укладення угоди.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачена ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченої є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченої - також її відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 14.02.2024 року, яка укладена між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченою у цьому провадженні, ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , і призначення обвинуваченій ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання: за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі, за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначення обвинуваченій остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, та на підставі ст.75 КК України звільнення обвинуваченої від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на неї обов`язкі, передбачені ст.76 КК України.

Як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 лютого 2024 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , та обвинуваченою у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за №0000025 від 04.01.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на неї обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченою, її захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення їй наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1