УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року

м. Харків

Справа № 638/4280/23

Провадження № 1-кс/638/1225/24

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові клопотання прокурора про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000129 від 25 січня 2023, за частиною 7 статті 111-1 КК України стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм, Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, зареєстрованого та в останнє проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 7 статті 111-1 КК України,

установив:

В провадженні слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває клопотання слідчого слідчого відділу Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129 від 25 січня 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частини7 статті111-1 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим відділом Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному №0000129 від 25 січня 2023 року, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частини7 статті111-1 КК України.

Відповідно до матеріалів журналу ЄО № 662 від 25.01.2023 року Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, до ч/ч Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від СБУ, про тещо в ході проведення стабілізаційних заходів було встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в період окупації м. Ізюм та Ізюмського району, добровільно зайняв посаду в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованих території, а саме працював в органах «народной полиции» м. Ізюм.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент російської федерації (далі - рф) ОСОБА_8 , а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади рф, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог частини 4 статті 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів зс рф на території України.

На виконання вищевказаного злочинного наказу, 24.02.2022 військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку з цим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Воєнний стан неодноразово продовжувався указами Президента України, в останнє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року №58/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 строком на 90 діб.

Законом України від 07 лютого 2023 року №2915-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Законом України від 22 травня 2022 року № 2265-ІХ «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» російська федерація визнана державою-терористом (державою-агресором).

З початку військової агресії рф, на територіях, які опинилися в окупації, серед яких було і АДРЕСА_2 , представники держави-агресора, створили незаконні органи влади, які розпочали впроваджувати політичні стандарти рф.

В серпні 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась 24 лютого 2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення територій, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на тимчасово окупованій території в м. Ізюм Харківської області, діючи умисно, протиправно, достеменно знаючи, що співробітники Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області виїхали з населеного пункту та не контролюють обстановку щодо його життєдіяльності, а окупаційні війська є незаконними і проводять свою діяльність на території України всупереч нормам чинного законодавства України та міжнародних договорів при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, під час воєнного стану, маючи злочинний умисел на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, добровільно зайняв посаду «дільничного» незаконно створеного окупаційною владою рф правоохоронного органу - «народної поліції», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , здійснюючи повноваження, а саме займався прийманням заяв від мешканців населеного пункту, здійснював «розгляд» заяв, приймав пояснення від мешканців населеного пункту, здійснював опитування «затриманих осіб», що утримувались в ІТТ Ізюмського РУП, складав доповідні записки на ім`я «начальника Ізюмського відділу поліції», складав рапорта на ім`я «Начальника Ізюмського відділу поліції Харківської області», закликав місцевих мешканців «працевлаштуватись» у незаконно створений правоохоронний орган - «народну поліцію», розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовано підозрюється підозрюється в добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частини 7 статті111-1 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Ізюм, Харківської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, зареєстрований та в останнє проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

26 червня 2023 слідчим слідчого відділу Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 відповідно до вимог частини 1 статті 278, статті статті 111, 135 КПК України повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частини7 статті111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000129 від 25 січня 2023 року, шляхом вручення повідомлення про підозру близькому родичу ОСОБА_5 , а саме матері ОСОБА_10 .

Слідчий вважає, що матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки на виклики слідчого не з`явився, про поважні причини неприбуття не повідомив, у зв`язку з чим підозрюваного оголошено в розшук. Слідчий вважає, що наявні підстави для проведення у даному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_5 підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що вимог закону щодо повідомлення підозрюваного у повному обсязі виконано не було.

Захисник в судовому засіданні у вирішенні питання щодо клопотання покладався на розсуд суду. У тому разі, якщо матеріали кримінального провадження не містять документів на підтвердження належного повідомлення ОСОБА_5 на виконання вимог закону, в задоволенні клопотання просив відмовити.

Дослідивши викладені в клопотанні обставини та додані до нього матеріали, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, слідчим суддею встановлено наступне.

Інститут судового контролю є прогресивною новелою для правозастосовної практики в галузі кримінальних правовідносин. З його впровадженням при прийнятті КПК України суспільство отримало нову концепцію: судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України) на стадії досудового розслідування здійснює незалежний арбітр - слідчий суддя.

Спеціальне досудове розслідування - це особливий різновид досудового розсліду? вання, що відбувається у кримінальному провадженні в результаті прийняття слідчим суддею ухвали щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочинного діяння та стосовно якої прийнято уповноваженим органом рішення щодо її передачі з метою обміну в якос? ті військового полоненого та за умови реалізації такого обміну.

Слідчим відділом Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному №0000129 від 25 січня 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частини 7 статті111-1 КК України.

26 червня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частини 7 статті 111-1 КК України, а саме: в добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

В серпні 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась 24 лютого 2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення територій, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на тимчасово окупованій території в м. Ізюм Харківської області, діючи умисно, протиправно, достеменно знаючи, що співробітники Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області виїхали з населеного пункту та не контролюють обстановку щодо його життєдіяльності, а окупаційні війська є незаконними і проводять свою діяльність на території України всупереч нормам чинного законодавства України та міжнародних договорів при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, під час воєнного стану, маючи злочинний умисел на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, добровільно зайняв посаду «дільничного» незаконно створеного окупаційною владою рф правоохоронного органу - «народної поліції», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , здійснюючи повноваження, а саме займався прийманням заяв від мешканців населеного пункту, здійснював «розгляд» заяв, приймав пояснення від мешканців населеного пункту, здійснював опитування «затриманих осіб», що утримувались в ІТТ Ізюмського РУП, складав доповідні записки на ім`я «начальника Ізюмського відділу поліції», складав рапорта на ім`я «Начальника Ізюмського відділу поліції Харківської області», закликав місцевих мешканців «працевлаштуватись» у незаконно створений правоохоронний орган - «народну поліцію», розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

На переконання слідчого судді, органом досудового розслідування були наведені достатні відомості про обставини вчинення дій, кваліфікованих за вказаною вище статтею КК України, які в сукупності з дослідженими у судовому засіданні матеріалами та наданими сторонами поясненнями, дають підстави слідчому судді для висновку, що могли мати місце події, про які зазначається у цьому клопотанні. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_5 підозри, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що аналіз представлених органом досудового розслідування доказів об`єктивно пов`язує підозрюваного зі злочином, доводячи причетність до нього в такій мірі, що виправдовує подальше розслідування, а тому слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення в межах даного кримінального провадження.

Після встановлення наявності обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення за описаних у клопотанні обставин та наявних матеріалів, суд з`ясовує можливість здійснення спеціального досудового розслідування.

Підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому КПК України (статті 20, 21 КПК України).

З аналізу зазначених норм вбачається, що участь підозрюваного на досудовому розслідуванні є обов`язковою, а звуження процесуальних прав особи під час здійснення кримінального провадження не допускається.

Разом з цим, із прийняттям низки законів про внесення змін до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України з`явилася можливість здійснювати кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого, тобто спеціального досудового розслідування «in absentia».

Чинний КПК України хоч і не надає визначення поняттю «in absentia», проте цей інститут посідає окреме місце в системі кримінального процесуального права з огляду на його ознаки та специфіку законодавчих норм, які застосовуються в межах такого провадження. Аналізуючи в сукупності такі законодавчі норми, можливо дійти висновку, що спеціальне кримінальне провадження «in absentia» є одним із різновидів заочного кримінального провадження, що застосовується за відсутності підозрюваного, обвинуваченого. Його застосування дозволяє притягнути до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства і суду та переховуються за межами України.

Завданням введення такого інституту є забезпечення дотримання розумних строків під час досудового розслідування, розгляду справи, а також притягнення особи до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Цей інститут має упередити ситуації коли особа, що вчинила злочин на території України та переховується за її межами, стає фактично недосяжною під час здійснення відносно неї досудового розслідування, судового розгляду та для застосування до неї кримінальної відповідальності.

Можливість здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого підтверджує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях приходить до висновку, що здійснення судового розгляду та ухвалення судового рішення за відсутності обвинуваченого не можна розглядати як порушення положень Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод з боку держави у разі, коли немає підстав вважати, що обвинувачений не був належно повідомлений про розпочате стосовно нього судове провадження (наприклад, рішення у справах «Да Лус Домінгеш Ферейра проти Бельгії» від 24 травня 2007 року, «Пуатрімоль проти Франції» від 23 листопада 1993 року, «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року, «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «F.C.B. проти Італії» від 28 серпня 1991 року, «Т. проти Італії» від 12 жовтня 1992 року). З огляду на це можна констатувати, що на міжнародному рівні немає заборони здійснення спеціального досудового розслідування, як і спеціального судового провадження.

Підстави здійснення спеціального кримінального провадження в Україні відображенні в положеннях чинного Кримінального процесуального кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатності доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук (частин1, 2 статті297-4 КПК України).

Тобто, КПК України встановлено перелік правових підстав, за сукупністю яких можливе проведення спеціального досудового розслідування, а саме: перебування підозрюваного з метою ухилення від органів слідства на території держави-агресора або на тимчасово окупованій території України та/або оголошення у міжнародний розшук; набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваного та його неявка на виклики слідчого, прокурора; відповідність повідомленої ОСОБА_10 підозри критерію «обґрунтована підозра». Проте, вказані підстави слідчий суддя може застосувати при вирішенні питання про проведення спеціального досудового розслідування лише у разі, коли прокурор, слідчий доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства, суду саме на території, перебування на якій виключає належну участь підозрюваного у кримінальному провадженні та реалізації ним своїх процесуальних прав.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Постановою слідчого слідчого відділу Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 від 13 липня 2023 року ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Слід зазначити, що наявність в особи статусу підозрюваного є умовою для застосування щодо неї запобіжних та інших заходів забезпечення кримінального провадження, в результаті чого можуть мати місце істотні обмеження прав і свобод, а також у неї з моменту повідомлення про підозру виникає право на захист, тому правова регламентація моменту повідомлення про підозру і застосування відповідних норм КПК України має узгоджуватися з принципом юридичної визначеності, а перехід від звичайного до особливого порядку вручення повідомлення про підозру можливий за наявності вагомої підстави.

При цьому, підставою застосування особливого порядку вручення повідомлення про підозру варто розглядати не лише сам факт тимчасової відсутності особи за місцем проживання, а в сукупності з фактом невстановлення місцезнаходження особи. Наявність цих двох фактів і свідчитиме про наявність «випадку неможливості вручення повідомлення», про який ідеться в статті278 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що лише після встановлення фактів тимчасової відсутності і невстановлення місця знаходження особи у слідчого, прокурора виникає право застосовувати особливий порядок вручення повідомлення про підозру. Адже у ситуації, коли особа не просто тимчасово відсутня за місцем проживання, а й невідомо де знаходиться і коли з`явиться за місцем свого проживання, перевагу над приватними інтересами, забезпечуваними засадами верховенства права, мають публічні інтереси, що полягають у притягненні особи до кримінальної відповідальності. В такій ситуації застосування особливого порядку повідомлення про підозру буде виправданим і доцільним.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим в порядку виконання направлялось доручення працівникам Ізюмського РВ УСБУ в Харківській області встановити місце знаходження ОСОБА_5 . Згідно рапорту (без зазначення дати) оперуповноваженого СКП Ізюмського РУП ГУНП в Харківськійц області ОСОБА_11 на теперішній час встановити місцезнаходження ОСОБА_5 не представилось можливим, на території м. Ізюм та Ізюмського району останній відсутній, знаходиться в РФ.

Відповідно до частини 2 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання особи підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання - документом, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Документом, який за чинним законодавством може засвідчувати місце проживання особи є паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Законодавство розрізняє поняття «місце проживання» і «місце перебування» особи. Зокрема, місцем перебування особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. При цьому, діюче законодавство України не виділяє окреме поняття «місце реєстрації», оскільки факт реєстрації будь-якої особи за певною адресою пов`язується виключно з місцем її проживання і саме за цією зареєстрованою адресою здійснюється офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

В клопотанні зазначено, що підозрюваному ОСОБА_5 виписано повістки про виклик на 30 червня 2023 року, 01 липня 2023 року, 03 липня 2023 року, які були опубліковано у засобі масової інформації загальнодержавного розповсюдження-газеті «Урядовий кур`єр», а також на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора, однак матеріали справи не містять доказів, що підтверджують зазначені обставини, тобто прокурором не виконано обов`язку належного повідомлення підозрюваного відповідно до вимог встановлених статтею 297-5 КПК України.

За змістом частини 1 статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з частиною 1 статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок здійснення повідомлень передбачений статтею 135 КПК України.

За змістом частини 1 статті 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. (частина 2 стаття 135 КПК України).

Відповідно до частини 1 статті 297-5 КПК України повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом. Повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування у зв`язку з прийняттям уповноваженим органом рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Крім того, зважаючи на специфіку спеціального досудового розслідування та судового провадження (in absentia) в Україні вже з`явились прецеденти, а саме справа № 225/1957/21, де Верховний Суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування були вжиті не тільки прямо передбачені кримінальним процесуальним законом заходи щодо інформування підозрюваної особи про здійснення кримінального провадження шляхом публікації відповідної інформації в ЗМІ та мережі Інтернет, але й додаткові заходи, які забезпечили ефективне інформування шляхом направлення листів на електронну пошту.

Таким чином, на думку слідчого судді, слідчим не доведено належними доказами вжиття всіх необхідних заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України підозри та повідомлень, що з огляду на приписи частини 1 статті 297-4 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування.

Керуючись статтями 297-1-297-5, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000129 від 25 січня 2023, за частиною 7 статті 111-1 КК України стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 7 статті 111-1 КК України - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 22 квітня 2024 року о 10 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1