Справа № 541/3349/23
№ провадження 1-кп/541/46/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 07 липня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000842 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шахворостівка Миргородського району Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, який утриманців не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 27 квітня 2021 року Миргородським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

встановив:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04 липня 2022 року № 186 солдата ОСОБА_6 призначено на посаду водія 2 аеромобільного-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_6 під час проходження військової служби вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

07 липня 2023 року близько 02 год 20 хв. ОСОБА_6 разом зі своїми знайомими ОСОБА_5 та ОСОБА_9 рухались на автомобілі ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 в напрямку с. Мала Грем`яча Миргородського району Полтавської області. Під час руху у вказаному автомобілі на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_6 виник конфлікт з ОСОБА_5 , в ході якого ОСОБА_6 зупинив автомобіль на околиці с. Попівка Миргородського району Полтавської області.

В подальшому, коли ОСОБА_6 вийшов з вказаного автомобіля, в ході словесної суперечки з ОСОБА_5 у нього виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень останньому.

Так, ОСОБА_6 близько 02 год 30 хв., перебуваючи на околиці с. Попівка Миргородського району Полтавської області (більш точного місця органом досудового розслідування та судом не встановлено), реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, маючи намір та бажання на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наблизився до ОСОБА_5 спереду та завдав йому не менше двох ударів кистями правої та лівої рук, стиснутих у кулак, в обличчя, внаслідок чого потерпілий не втримав рівновагу та впав навзнак назад, забившись тім`яною частиною голови об асфальтобетонне покриття дороги. Після цього, зважаючи на дії ОСОБА_9 , яка втрутилася та змусила зупинити подальше побиття ОСОБА_5 , ОСОБА_6 припинив заподіяння ударів останньому та покинув місце скоєння кримінального правопорушення.

Внаслідок умисних та протиправних дій ОСОБА_6 . ОСОБА_5 спричинені наступні тілесні ушкодження: субарахноїдальний крововилив; вдавлений перелом передньої стінки лівої гайморової пазухи; осаднення шкіри в ділянці тім`я зліва; параорбітальна гематома зліва, які могли утворитися не менше, ніж від двох точок прикладання сили твердих тупих предметів, якими, також, могли бути удари кистю руки, стиснутої в кулак, стопою ноги у взутті, зігнутими ліктьовим або колінним суглобом, по давності можуть відповідати даті та обставинам, вказаним в постанові, та по ступеню тяжкості оцінюються тільки у своїй сукупності та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, та не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та пояснив суду наступне. 06 липня 2023 року він попросив ОСОБА_5 з`їздити в м. Лубни, а коли вони повернулись, обвинувачений запропонував потерпілому посмажити шашлики. Ввечері вони відпочивали у нього вдома, а коли обвинувачений відвозив вночі потерпілого додому, у них виник конфлікт на особистому ґрунті, при цьому ОСОБА_5 почав скандалити, просив зупинити транспортний засіб, зламав ключ запалення. З ними в автомобілі була ОСОБА_9 . Обвинувачений не зупинявся, щоб не було скандалу в селі. Коли вони виїхали за село, ОСОБА_6 почав зупинятися, була швидкість приблизно 30 км/год, потерпілий відкрив дверцята та випав з автомобіля. Обвинувачений вийшов з машини і ударив ОСОБА_5 правою долонею в щелепу. Коли потерпілий сказав йому, що краще б його на війні вбили, ОСОБА_10 наніс йому другий удар лівою рукою в щелепу. Після цього потерпілий ліг на кучу піску, втратив окуляри. Коли їх знайшли, ОСОБА_6 запропонував потерпілому відвезти його додому, але останній відмовився та пішов додому пішки з ОСОБА_9 . Обвинувачений пропонував ОСОБА_5 відшкодувати шкоду, заподіяну його діями, однак потерпілий відмовився. ОСОБА_6 пояснив, що він з`ясовував розмір заподіяної потерпілому шкоди 17 000 грн, намагався зустрітися з родичами потерпілого для відшкодування шкоди. Наразі шляхом поштового переказу направив на адресу ОСОБА_5 грошову суму в розмірі 2 000 грн, в подальшому зобов`язується сплатити необхідну суму. Після дослідження судом усіх доказів по даному кримінальному провадженню ОСОБА_6 пояснив, що він повністю погоджується з обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Пояснення, які він надавав раніше, і які частково суперечать фактичним обставинам, він надавав помилково внаслідок юридичної необізнаності. Зазначив, що відповідні висновки для себе зробив, розкаявся у вчиненому, зрозумів про необхідність самоконтролю, вибачився перед потерпілим. Просив прийняти до уваги, що на його утриманні перебуває мати, яка є особою з інвалідність другої групи і потребує його допомоги, а також просив не позбавляти його волі.

Допитаний під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що 07 липня 2023 року вони відпочивали вдома у ОСОБА_6 . З ними були ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Вони вживали алкогольні напої. Потерпілий попросив обвинуваченого відвезти його додому, з ними поїхала ОСОБА_9 , по дорозі в автомобілі між обвинуваченим та ОСОБА_5 виник конфлікт. Потерпілий попросив ОСОБА_6 зупинитися, але той не зупинявся і зупинився лише неподалік с. Мала Грем`яча. Коли вони зупинилися, ОСОБА_5 вийшов з автомобіля першим, за ним ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . ОСОБА_14 підійшов до потерпілого, конфлікт між ними продовжився і обвинувачений наніс йому удар кулаком в ліву щелепу, після чого потерпілий упав. Коли він встав, обвинувачений знову наніс йому удар кулаком, після якого ОСОБА_5 знову упав. Що відбувалось далі, потерпілий чітко не пам`ятає. ОСОБА_9 намагалась припинити дії обвинуваченого. Вказав, що з автомобіля він не випадав. Після вказаної події ОСОБА_5 лікувався на стаціонарі, потім амбулаторно. Зазначив, що раніше потерпілий з обвинуваченим спілкувались, конфліктів між ними не було. Під час судового розгляду ОСОБА_6 пропонував потерпілому 17 000 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 6 000 грн у відшкодування моральної шкоди, але потерпілий зазначив, що відшкодування шкоди йому не потрібно. Він не бажає приймати від обвинуваченого гроші та вибачення, наполягає на суворій мірі покарання.

Свідок ОСОБА_15 , яка є сестрою потерпілого, під час допиту в судовому засіданні пояснила, що приблизно о 03 год в ніч з 06 на 07 липня 2023 року їй зателефонував брат і повідомив, що ОСОБА_6 його побив. ОСОБА_5 розповідав їй, що в машині, коли обвинувачений підвозив брата, між ними виник спір, а потім бійка. Свідок поїхала шукати брата та знайшла його без свідомості, викликала поліцію. Коли ОСОБА_15 поїхала до ОСОБА_6 , той говорив, що він не бив потерпілого, почав виганяти її з двору. Брата було госпіталізовано, спочатку він нікого не впізнавав, потім почав частково згадувати події;, чітко обставини його побиття, кількість нанесених йому ударів не пам`ятає, але згадав про декілька ударів кулаком в обличчя, від яких ОСОБА_5 падав. Лікування було тяжким, зараз у брата неспокійний сон, він може уві сні кричати. Його турбують постійні головні болі, він п`є заспокійливі препарати.

Крім показань обвинуваченого, пояснень потерпілого, свідка, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження.

У відповідності з довідкою від 07 липня 2023 року, виданою лікарем-травматологом КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» Миргородської міської ради, ОСОБА_5 07 липня 2023 року звертався до травматологічного пункту, йому встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритий перелом тім`яної кістки, забій м`яких тканин голови (т. 1 а.к.п. 200).

Висновком експерта від 31 серпня 2023 року № 527 встановлено, що з урахуванням історії хвороби № 4265/938 КНП «МЛІЛ» у ОСОБА_5 були виявлені наступні тілесні ушкодження: субарахноїдальний крововилив; вдавлений перелом передньої стінки лівої гайморової пазухи; осаднення шкіри в ділянці тім`я зліва; параорбітальна гематома зліва, які могли утворитися не менше, ніж від двох точок прикладання сили твердих тупих предметів, якими також могли бути удари кистю руки, стиснутої в кулак, стопою ноги у взутті, зігнутими ліктьовим або колінним суглобом, по давності можуть відповідати даті та обставинам, вказаним в постанові, та по ступеню тяжкості оцінюються тільки у своїй сукупності та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, та не є небезпечними для життя в момент спричинення. Враховуючи кількість, характер та анатомічну локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_5 , вони не могли утворитися при його падінні на тверду виступаючу поверхню, як з прискоренням, так і без. Дані тілесні ушкодження не є характерними для самозахисту (т. 2 а.к.п. 12-13).

Згідно з протоколом огляду місця події від 23 вересня 2023 року з фототаблицею до нього, проведеного на ділянці місцевості на околиці с. Попівка Миргородського району, ліворуч на узбіччі асфальтобетонної дороги, що веде в напрямку с. Мала Грем`яча, було оглянуто піщаний насип вище зросту людини з пологим бічним схилом з боку огляду. В ході огляду потерпілий ОСОБА_5 вказав на узбіччя та піщаний насип і заявив, що саме тут в ніч на 07 липня 2023 року ОСОБА_6 завдавав йому удари, чим спричинив тілесні ушкодження (т. 1 а.к.п. 201-204).

У відповідності з протоколом проведення слідчого експерименту від 05 вересня 2023 року з фототаблицею до нього, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_5 , останній на початку проведення слідчого експерименту розповів про обставини заподіяння йому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Так, потерпілий пояснив, що 06 липня 2023 року вони відпочивали у ОСОБА_6 вдома. З ними були ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Потерпілий попросив обвинуваченого підвезти його додому і під час руху між ними виник конфлікт. З ними в автомобілі була ОСОБА_11 . Після зупинки транспортного засобу обвинувачений побив потерпілого, при цьому ОСОБА_5 обвинуваченому удари не наносив, лише відмахувався. Перший удар було нанесено в щелепу, від якого потерпілий упав. Після того, як він підвівся, ОСОБА_6 наніс удар потерпілому в щоку, після третього удару (в ліву частину обличчя) ОСОБА_5 мало що пам`ятає. Коли потерпілий упав, ОСОБА_6 ще наносив йому удари, здебільшого в голову. В подальшому потерпілий продемонстрував, яким чином обвинувачений ОСОБА_6 наносив йому удари (т. 1 а.к.п. 206-213).

До протоколу проведення слідчого експерименту додано оптичний диск з відеофіксацією даної слідчої дії, зміст якого було оглянуто під час судового розгляду (т. 1 а.к.п. 214).

Згідно з додатковим висновком експерта від 07 вересня 2023 року № 590, при перегляді DVD-диску з відеозаписом проведення слідчого експерименту від 05 вересня 2023 року, проведеного за участю ОСОБА_5 , враховуючи кількість, характер та анатомічну локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених на тілі останнього, вони могли утворитися за вказаних потерпілим обставин (т. 1 а.к.п. 216)

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 07 липня 2023 року свідок ОСОБА_9 розповіла про обставини конфлікту, який виник між обвинуваченим та потерпілим, та за допомогою статиста показала механізм нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Так, свідок ОСОБА_9 зазначила, що 06 липня 2023 року вони вирішили відсвяткувати свято ОСОБА_16 , о 20 год вона прийшла до своєї дочки ОСОБА_17 , о 22 год до них приїхали ОСОБА_6 , який проживає з ОСОБА_18 , ОСОБА_5 . Вони розпивали спиртні напої. Близько 02 год потерпілий захотів додому, ОСОБА_6 виявив бажання з ним поговорити наодинці, при цьому обвинувачений поводився агресивно. Коли обвинувачений запропонував потерпілому відвезти його додому та заразом поговорити, ОСОБА_9 сказала, що вона поїде з ними, сіла на заднє пасажирське сидіння. Спочатку ОСОБА_6 повіз їх додому, але потім розвернувся в бік іншого села. ОСОБА_5 почав вихвачувати кермо, звернув автомобіль, після чого ОСОБА_6 різко загальмував. Вони вийшли з автомобіля, біля капоту машини обвинувачений намагався поговорити з потерпілим, а потім різко його ударив в обличчя, від чого ОСОБА_5 упав на асфальт. Свідок його підняла, після чого ОСОБА_6 знову став бити потерпілого, а свідок стала між ними. Обвинувачений намагався ударити потерпілого повз свідка, тому деякі удари припадали на неї, а деякі на потерпілого. Удари були сильними, по ниркам, по спині, декілька разів по обличчю. Все це тривало близько 30-40 хв., при цьому потерпілий то падав, то вставав. Потім ОСОБА_5 упав на пісок, ліг у позі зародка, а ОСОБА_6 завдав йому декілька ударів по обличчю. Потерпілий загубив окуляри; після того, як їх відшукали, свідок з потерпілим пішли додому. Після цього свідок за допомогою статиста детально розповіла та показала, яким чином обвинувачений ОСОБА_6 наносив потерпілому удари (т. 1 а.к.п. 217- 226).

Доданий до вказаного протоколу оптичний диск з відеозаписом ходу слідчої дії за участю ОСОБА_9 оглянутий судом, його зміст відповідає протоколу слідчого експерименту (т. 1 а.к.п. 227).

Під час судового розгляду, оскільки наразі ОСОБА_9 перебуває за межами України, суд був позбавлений можливості допитати вказаного свідка, але її пояснення, надані під час слідчого експерименту, є послідовними, логічними, такими, що узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження.

У відповідності з додатковим висновком експерта від 07 вересня 2023 року № 591, враховуючи кількість, характер та анатомічну локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_5 , вони могли утворитися за обставин, вказаних ОСОБА_9 під час слідчого експерименту (т. 1 а.к.п. 236).

Під час проведення слідчого експерименту (протокол від 26 вересня 2023 року) ОСОБА_6 розповів, що 07 липня 2023 року, коли він відвозив потерпілого додому після спільного відпочинку, між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 почав хапати за кермо, висмикувати коробку передач, вистрибувати на ходу. Обвинувачений зупинив автомобіль, ОСОБА_5 почав його ображати, тому ОСОБА_6 не стримався і наніс потерпілому два удари по обличчю. Також обвинувачений показав механізм нанесення ним потерпілому тілесних ушкоджень: спочатку правою долонею в ліву частину обличчя, а потім лівою рукою в праву частину. Після цього ОСОБА_5 обперся на пісочний насип, втратив окуляри, вони почали їх шукати, на цьому бійка закінчилась (т. 1 а.к.п. 228-233).

До протоколу проведення слідчого експерименту додано оптичний диск з відеозаписом слідчої дії за участю ОСОБА_6 , зміст якого було оглянуто під час судового розгляду (т. 1 а.к.п. 234).

У відповідності з протоколом огляду речей (документів) від 07 липня 2023 року з фототаблицею до нього було оглянуто мобільний телефон Samsung, добровільно наданий для огляду свідком ОСОБА_9 . В меню месенджера Viber вказаного телефону виявлено бесіду з користувачем « ОСОБА_19 », від якого наявні повідомлення, де останній повідомляє свідку, що «прийде поліція, вони не билися, а штовхалися, бо буде йому 5 років суворого режиму» (т. 1 а.к.п. 238-241).

З урахуванням викладеного, допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідка, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до переконання, що своїми діями ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення за обставин, викладених у вироку, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України як умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисні ушкодження, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання, передбаченими ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У відповідності з листом Святошинського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 14 вересня 2023 року № 32/28/9325-23, ОСОБА_6 засуджений 27 квітня 2021 року Миргородським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, перебуває на обліку Святошинського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області з 07 червня 2021 року по теперішній час. Іспитовий строк за вищезазначеним вироком закінчився 07 червня 2023 року. Проте матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 для вирішення питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку до суду не направлялись, оскільки засуджений вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку (т. 2 а.к.п. 37).

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке у відповідності зі ст. 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів, конкретні обставини провадження, дані про особу ОСОБА_6 , який позитивно характеризується за місцем проживання, але має негативну характеристику за місцем служби; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, однак має діагноз: стійкий різко виражений тривожно-депресивний розлад з проявами емоційно-вольової нестійкості та логоневрозу після перенесеної гострої реакції на стрес, захворювання пов`язане з проходженням військової служби; наразі не працює, що унеможливлює призначення альтернативного покарання у виді виправних робіт; його відношення до скоєного, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття, часткове відшкодування потерпілому матеріальної шкоди; той факт, що мати обвинуваченого є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок онкологічного захворювання; висновок органу пробації, у відповідності з яким виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, та приходить до висновку про доцільність призначення покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки саме це покарання найбільш відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, а також вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки покладені судом обов`язки будуть гарантувати запобігання вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, а заходи контролю стимулюватимуть його виправлення.

Правові підстави для застосування відносно обвинуваченого положень ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 , у вигляді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.

Цивільний позов заявлено не було.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 , у вигляді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

СуддяОСОБА_1