єдиний унікальний номер справи 531/1046/24
номер провадження 1-кп/531/111/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження №0000086 від 05.02.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Полтава Полтавської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , гр. України, з середньою освітою, офіційно не працююча, не заміжня, не маюча на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, не депутат, раніше не судима

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.361, ч.1 ст.200 КК України -

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерацію проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діє на даний час.

Судом встановлено, що 03.02.2024 приблизно о 18:00 год. ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , разом із своїм співмешканцем ОСОБА_6 , та їхнім знайомим ОСОБА_5 , виявила у останнього мобільний телефон марки «Redmi 10А» у корпусі чорного кольору. В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на крадіжку вказаного мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на крадіжку чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, з корисливою метою та прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, умисно, користуючись, що за її діями ніхто не спостерігає, тобто таємно, шляхом вільного доступу, у тому ж місці 03.02.2024 близько 20:00 год., зі столу в приміщенні кухні, викрала мобільний телефон марки «Redmi 10А» у корпусі чорного кольору ІМЕН: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 із двома сім-картами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 та ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , вартістю 2 250,63 грн.

Викраденим мобільним телефоном ОСОБА_4 розпорядилася в повному обсязі на власний розсуд, а саме заклала під заставу до ломбарду «Саквояж» ПТ «Бабенко і Компанія» вул. Соборності, 79, м. Полтава за 1700 грн.

Своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, 03.02.2024 о 20:30 годині ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_2 , використовуючи раніше викрадений мобільний телефон марки «Redmi 10А» у корпусі чорного кольору із двома сім-картами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 та ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , з підключенням до мережі Інтернет, діючи з єдиним умислом, направленим на несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи АТ КБ «Приватбанк», шляхом натиснення кнопки «забули пароль» в мобільному додатку «Приват24» та введення коду підтвердження для зміни паролю входу, який надійшов на номер ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, таким чином умисно змінила пароль входу до електронного кабінету та увійшла в обліковий запис потерпілого ОСОБА_5 в автоматизованій системі віддаленого доступу «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», з прив`язкою до його банківської картки № НОМЕР_5 , яка згідно ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до ЗУ «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, чим здійснила несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем та інформації, яка зберігається та обробляється в автоматизованій системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», що виразилось у позбавленні потерпілого ОСОБА_5 можливості здійснювати вхід у вищевказаний обліковий запис та користуватись ним.

Своїми умисними діями, що виразилися у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України.

Окрім цього, 03.02.2024 о 20:59 годині ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, порушуючи встановлений діючим законодавством України порядок функціонування банківської системи України, як складової частини кредитно-фінансової системи держави, маючи умисел на заволодіння грошових коштів потерпілого ОСОБА_5 , використовуючи раніше викрадений у нього мобільний телефон марки «Redmi 10А» із двома сім-картами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 та ІІрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , маючи доступ до облікового запису потерпілого в автоматизованій системі віддаленого доступу «Приват24» AT КБ «ПриватБанк», з прив`язкою до його банківської картки № НОМЕР_5 , знаючи пароль доступу, який остання самостійно змінила, та який достовірно відомий лише їй, без дозволу та відома потерпілого, з корисливих спонукань, виконала підробку документів на переказ, який існує в електронній формі, а саме заявки на переказ грошових коштів від імені від ОСОБА_5 , за допомогою перерахунку коштів потерпілого, з належної йому банківської картки № НОМЕР_5 на банківську картку, емітовану АТ «A-Банк», таємно викрала із вищевказаного рахунку грошові кошти на загальну суму 377 грн., таким чином спричинила потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на вищевказану суму.

Своїми умисними діями, що виразилися у підробці документів на переказ, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 200 КК України.

Окрім цього, 03.02.2024 о 20:59 годині ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, використовуючи раніше викрадений мобільний телефон марки «Redmi 10А» із двома сім-картами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 та ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , належний потерпілому ОСОБА_5 , маючи доступ до облікового запису потерпілого в автоматизованій системі віддаленого доступу «Приват24» AT КБ «ПриватБанк», з прив`язкою до його банківської картки № НОМЕР_5 , знаючи пароль доступу, який остання самостійно змінила, та який достовірно відомий лише їй, без дозволу та відома потерпілого, тобто таємно, здійснила одну операцію по переказу із вище вказаної банківської карти на картку, емітовану АТ «A-Банк», в сумі 377 грн., таким чином викравши кошти потерпілого ОСОБА_5 , чим спричинила потерпілому майнової шкоди на вищевказану суму.

Своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст.361, ч.1 ст.200 КК України, визнала в повному обсязі та повністю підтвердила час, обставини та спосіб вчинення кримінальних правопорушень. У скоєному щиро розкаялась.

Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст.361, ч.1 ст.200 КК України та призначити покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч.1 ст. 361 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за ч.1 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки.

Просив вирішити долю речових доказів.

ОСОБА_4 вину визнала, підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті та не заперечувала проти призначення покарання, зазначеного прокурором.

Потерпілий ОСОБА_5 підтримав думку прокурора.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.361, ч.1 ст. 200 КК України, визнаних судом доведеним, крім визнання своєї вини, підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене обвинуваченій знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а її дії органами досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому, в умовах воєнного стану, за ч.1 ст. 361 КК України, а саме несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, за ч.1 ст. 200 КК України, а саме підробка документів на переказ, та за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно в умовах воєнного стану кваліфіковане правильно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставини, що обтяжують покарання, згідно 67 КК України, відсутні.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинуваченої, суд вбачає наступне:

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується нейтрально, офіційно не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не судима.

Згідно до висновків досудової доповіді у кримінальному провадженні, складеною Полтавським районним сектором №3 Філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як середній.

Орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе.

Згідно ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, а саме ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином, а правопорушення передбачені ч.1 ст.361 та ч.1 ст.200 КК України є нетяжкими злочинами.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої: її вік, соціальне становище, відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, характеристику.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення, наслідки суспільно-небезпечних діянь, відсутність судимостей за корисливі злочини, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції: ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.361 та ч.1 ст.200 КК України без обрання запобіжного заходу.

Підстав застосування відносно ОСОБА_4 ст. 69 КК України суд не вбачає.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.361 та ч.1 ст.200 КК України і призначити покарання

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч.1 ст. 361 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн;

- за ч.1 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 грн;

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази - відсутні.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1