1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/961/21 1-кп/335/129/2024
лютого 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_5 про застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,
Ухвалою суду від 18.12.2023 обвинувачену ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук, провадження у справі зупинено до розшуку обвинуваченої.
23.02.2024 прокурор звернулася до суду з клопотанням про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор зазначила наступне.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років.
Обвинувачена тривалий час не з`являється в судові засідання, причини неявки суду не повідомляє. Місце перебування обвинуваченої невідоме.
В проваджені сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебуває оперативно-розшукова справа № 50242302 від 10.04.2023 стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 , яку ухвалою суду оголошено в розшук. Розшуковими заходами місце перебування обвинуваченої на території України не встановлено. Разом з тим, встановлено, що обвинувачена перетнула державний кордон України 15.03.2022.
18.12.2023 ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук. Відомості щодо повернення обвинуваченої на територію України відсутні.
Стороною обвинувачення встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_6 , усвідомлюючи про невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Обвинувачена ОСОБА_6 непрацевлаштована, незаміжня, дітей не має.
Перебуваючи на волі, обвинувачена може залякуванням або вмовлянням впливати на свідків, які своїми показаннями підтверджують факт вчинення нею кримінального правопорушення.
Крім того, з огляду на обставини вчинення інкримінованого обвинуваченій злочину, є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачена може продовжити злочинну діяльність та вчинить інші аналогічні кримінальні правопорушення.
Посилаючись на те, що запобігти вищезазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, прокурор просить застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засідання прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити.
Захисник заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його передчасним. На переконання захисника, доказів того, що обвинувачена переховується від суду прокурором не надано, а перебування останньої за межами України обумовлено військовою агресією РФ проти України.
Обвинувачена в судове засідання не з`явилася.
Розгляд клопотання здійснено за відсутності обвинуваченої в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України.
Заслухавши думку прокурора та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваного питання, суд доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це.
З наявних в матеріалах справи відомостей з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 15.03.2022 виїхала за межі України, перетнувши державний кордон в пункті пропуску «Ягодин».
Ухвалою суду від 18.12.2023 обвинувачену ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук, провадження у справі зупинено до розшуку обвинуваченої.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно із ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Згідно із ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На даному етапі судового провадження суд не вправі давати оцінку обґрунтованості підозри та пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, оскільки вказані обставини будуть досліджуватися судом в ході судового розгляду та за результатами чого буде прийнято остаточне рішення у справі. Разом з тим, оцінці судом під час розгляду клопотання підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність наведеного прокурором ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.
Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.
Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Перевіривши доводи прокурора на предмет існування ризиків, суд встановив, що заявлені прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існують.
Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. Отже важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, який інкримінується обвинуваченому.
З огляду на стадію судового провадження вірогідним є й ризик незаконного впливу обвинуваченої на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Разом з тим, доводи прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є непереконливими та відхиляються судом.
У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Враховуючи тяжкість злочину, вчинення якого інкримінується ОСОБА_6 , наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, поведінку обвинуваченоїпід час судового провадження, яка протягом тривалого часу в судові засідання не з`являється, про зміну місця свого перебування суду не повідомляла, суд вважає доведеною необхідність застосування до обвинуваченої найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що у випадку розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання такого запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, після затримання цієї особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.
Також суд враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, яким передбачено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Частиною 1 ст. 335 КПК України передбачено, що у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 335, 372, 376 КПК України, суд
Клопотання прокурора про обрання стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченій у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Після затримання обвинуваченої і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.
Судове провадження зупинити до розшуку обвинуваченої.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1