Справа № 282/359/24
Провадження № 1-кс/282/235/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 рокуселище Любар

Слідчий суддя Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 від 26.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Любарського районного суду Житомирської області надійшло клопотання ОСОБА_3 , в якому він просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 06.03.2024 на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 та дві металеві рамки з номерним знаком НОМЕР_2 , які вилучено у останнього. Також він просить повернути йому вищезазначене.

Клопотання мотивовано тим, що арешт на даний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу накладено в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000023 від 26.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, яке 29.03.2024 закрито начальником СД ВП №1 Житомирського РУП на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто підстави арешту відпали.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, подала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності, вказала, що проти задоволення клопотання ОСОБА_3 не заперечує.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумної підозри вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Встановлено, що в провадженні СД Відділення поліції №1 Житомирського РУП перебували матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР 26.02.2024 за №0000023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області по справі №282/359/24 від 06.03.2024, накладено арешт (позбавлено права на відчуження, розпорядження та/або користування) на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 та дві металеві рамки з номерним знаком НОМЕР_2 та позбавлено власника, будь-яких осіб, які відповідно до чинного законодавства мають право можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, зазначених прав на нього.

Власник майна під час розгляду клопотання про арешт майна не був присутній в судовому засіданні.

При вирішенні питання про накладення арешту на вказане вище майно, дізнавачем було доведено, що воно є речовим доказом, зберегло на собі та містить відомості, які можуть бути використані як доказ.

Арешт майна був застосований з врахуванням вимог ст.98 КПК України, оскільки майно є речовим доказом, який міг зберегти на собі або містить сліди кримінального правопорушення та відомості, які можуть бути використані як докази. Окрім того, необхідність накладення арешту мотивовано запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна згідно абз.2 ч.1 ст.170 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано, якщо його власником або володільцем буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Постановою начальника СД Відділення поліції №1 Житомирського РУП від 29.03.2024, кримінальне провадження №0000023 від 26.02.2024, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 ст. 132 КПК України ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку передбаченим цим Кодексом.

Водночас, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.04.2024 року у справі №55 554/2506/22 зробила ряд висновків, зокрема: щодо застосування норми, передбаченої абзацом 1 ч.4 ст.132 КПК, згідно якого у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч.4 ст.132 КПК, та щодо застосування норм, передбачених ст.309, ч.4 ст.399 КПК, у їх взаємозв`язку із приписами статей 170 - 174 КПК, за яким ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, не передбачена кримінальними процесуальними нормами.

Частиною 5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Враховуючи вище викладене та висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.04.2024 року у справі №55 554/2506/22, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.107, 174, 303, 305-307, 309, 369 - 371 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 та дві металеві рамки з номерним знаком НОМЕР_2 , по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2024 за №0000023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1