ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/310/24
Номер провадження: 11-кп/819/ 371/24
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

01 липня 2024 року суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001049 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 17 травня 2024 року стосовно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білоусове Великоолександрівського району Херсонської області, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Адвокат ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на вказаний вирок, яку належить залишити без руху, як таку, що не відповідає вимогам ст. 396 КПК України.

Відповідно до положень п.4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі, крім іншого, зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Зазначаючи про порушення судом певних норм, скаржник має належно обґрунтувати такі свої доводи й вказати які саме норми закону порушено та в чому саме полягають такі порушення. Прохання, висловлене до суду апеляційної інстанції, має узгоджуватись із мотивами, з яких апелянт оскаржує судове рішення.

Посилаючись в апеляційній скарзі на незаконність судового рішення, апелянт має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни вироку, і які, на його думку, допущені судом при його винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Захисник зазначає, що вирок підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Стаття 414 КПК передбачає, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке би мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Захисник в апеляційній скарзі не наводить обґрунтувань невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, зокрема, не вказує у чому полягає його явна несправедливість, які саме обставини та докази свідчать про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, які обставини не були враховані судом, які б можна було визнати безумовними підставами для скасування вироку суду першої інстанції з огляду на положення ст. 414, ст.413 КПК та приписи статей 50, 65 КК у їх взаємозв`язку .

Апелянт не зазначає, які саме порушення допустив суд першої інстанції, у чому саме полягає неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність в контексті приписів ст. 413 КПК, ст. 414 КПК , не наводить доводів яким чином ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість вироку, і чому їх слід відносити до підстав для скасування вироку в цілому.

Підстави для ухвалення апеляційним судом нового вироку передбачені ст. 420, 421 КПК.

Прохальна частина апеляційної скарги не містить сформульованої вимоги відповідно до положень ст. 407 КПК. Захисник просить скасувати вирок в цілому , і не вказує яке він просить прийняти процесуальне рішення після скасування вироку згідно вимог ст. 407 КПК.

Також апеляційна скарга містить доводи про неповне з`ясування судом обставин кримінального правопорушення. При цьому захисник не зазначає у чому саме полягає неповнота судового розгляду в контексті ст. 410 КПК , як вона вплинула на законність та обґрунтованість вироку , в чому полягає неправильність застосування судом ч. 3 ст. 349 КПК.

З огляду на те, що апеляційний суд переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги, відсутність в апеляційній скарзі належного обґрунтування, перешкоджає вирішенню питання про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 цього кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без руху та встановити строк у 5 днів з дня отримання копії ухвали для усунення вищезазначених недоліків апеляційної скарги.

Звертаю увагу апелянта, що недоліки апеляційної скарги, які пов`язані з її змістом можуть бути усунуті шляхом подання нової редакції апеляційної скарги з наданням копій апеляційної скарги у кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження.

Одночасно вважаю за необхідне роз`яснити, що у випадку не усунення недоліків апеляційної скарги у встановлений 5-ти денний строк, апеляційна скарга буде повернута апелянту у відповідності до п.1 ч.3 ст. 399 КПК України.

Керуючись ст.ст. 396, 399 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 17 травня 2024 року стосовно ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк 5 днів з дня отримання копії ухвали для усунення вищезазначених недоліків апеляційної скарги.

Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надіслати апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2