Справа № 344/5423/24
Провадження № 1-кс/344/2412/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , , в рамках кримінального провадження № 0000656 від 08.11.2023 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 307 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилався на те, що ОСОБА_5 в період із 26.11.2023 по 23.01.2024, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», використовуючи вигадані персональні дані, через оператора поштового зв`язку ТОВ «Нова Пошта» здійснив 7 поштових відправлень різним особам, із вмістом особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено на території України.

Окрім цього, ОСОБА_5 з корисливих мотивів організував та утримував місце для незаконного виготовлення наркотичних засобів, а саме у будинку, за місцем власного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також незаконно виготовляв та зберігав за даною адресою обладнання, призначене для виготовлення наркотичних засобів.

23 січня 2024 року о 18 год 48 хв ОСОБА_5 затримано на місці вчинення злочину та поміщено до ізолятора тимчасового тримання.

24 січня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

25 січня 2024 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із можливістю внесення застави у розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 105 980 гривень.

26 січня 2024 року ОСОБА_5 звільнено з-під варти із ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12», у зв`язку із внесенням застави у розмірі 105 980 грн. На виклики слідчого, прокурора ОСОБА_5 не являється, місце знаходження останнього не відоме.

Будучи допитаними в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили, що їм не відоме місце знаходження ОСОБА_5 .

На повістки про виклик 08.02.2024, 09.02.2024, 12.02.2024 та 13.02.2024 ОСОБА_5 до СУ ГУНП в Івано-Франківській області не прибув та не повідомив про причини свого неприбуття.

Після внесення застави та звільнення з-під варти ОСОБА_5 , з метою уникнення покарання за вчинені кримінальні правопорушення переховується від органу досудового розслідування.

13 лютого 2024 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

15 лютого 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду винесена ухвала про звернення застави, внесеної за ОСОБА_5 в дохід держави.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 30.01.2024 перебував на території Республіки Румунія, а також в період із 03.02.2024 по 04.02.2024 перебував на території Чеської Республіки.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується: показами свідка ОСОБА_9 ; протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; відеозаписами із камер відеоспостереження; висновками експертів; протоколами обшуків та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 офіційно не працює не має сталих соціальних зв`язків, що свідчить про ризик передбачений п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, підозрюваний вже переховується від органів досудового розслідування та оголошений в міжнародний розшук.

Також, ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вищенаведене свідчить про ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, встановлено, що у даному кримінальному провадженні є велика кількість осіб, перевірка яких про причетність до вчинення даних та інших злочинів триває, з якими підозрюваний контактував безпосередньо чи опосередковано, та які в подальшому можуть дати викривальні покази щодо нього. З метою уникнення від кримінальної відповідальності

ОСОБА_5 може незаконно впливати на них, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень. Також встановлюється причетність ОСОБА_5 до інших злочинів пов`язаних із незаконним обігом психотропних речовин, що свідчить про ризик передбачений п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України

За наведених обставин просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав викладених в ньому, просив клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваного щодо вирішення вказаного клопотання поклався на розсуд суду, також повідомив, що йому не відомо місцезнаходження підозрюваного.

Підозрюваний в судове засідання не викликався, оскільки згідно постанови слідчого 13 лютого 2024 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Заслухавши прокурора, захисника, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

24 січня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

25 січня 2024 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із можливістю внесення застави у розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 105 980 гривень.

26 січня 2024 року ОСОБА_5 звільнено з-під варти із ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12», у зв`язку із внесенням застави у розмірі 105 980 грн. На виклики слідчого, прокурора, ОСОБА_5 не являється, місце знаходження останнього не відоме.

Будучи допитаними в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили, що їм не відоме місце знаходження ОСОБА_5 , ймовірно він перебуває за кордоном, оскільки в Чехії проживає його друг, а в Італії мама.

На повістки про виклик 08.02.2024, 09.02.2024, 12.02.2024 та 13.02.2024 ОСОБА_5 до СУ ГУНП в Івано-Франківській області не прибув та не повідомив про причини свого неприбуття.

Після внесення застави та звільнення з-під варти ОСОБА_5 , з метою уникнення покарання за вчинені кримінальні правопорушення переховується від органу досудового розслідування.

13 лютого 2024 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

15 лютого 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду винесена ухвала про звернення застави, внесеної за ОСОБА_5 в дохід держави.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , 30.01.2024 перебував на території Республіки Румунія, а також в період із 03.02.2024 по 04.02.2024 перебував на території Чеської Республіки.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , оголошено у міжнародний розшук та 30.01.2024 перебував на території Республіки Румунія, а також в період із 03.02.2024 по 04.02.2024 перебував на території Чеської Республіки.

21 березня 2024 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в міжнародний обшук.

Згідно з роз`ясненням Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ відповідно до статі 84 Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2011-RES-07, публікацію циркулярного розшукового повідомлення про міжнародний розшук особи з метою її арешту та подальшої екстрадиції має бути погоджено з центральним органом щодо видачі (екстрадиції) та Генеральному секретаріату Інтерполу мають бути надані чіткі та прямі гарантії, що тимчасовий арешт і видачу (екстрадицію) особи буди запитано у випадку її арешту (затримання) на території країн-членів МОКП - Інтерпол у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Згідно листа щодо використання можливостей Інтерполу «Генеральний секретаріат та Комісія з контролю файлів) дійшли висновку про те, що справи, в яких інформація про перебування особи в обліках Генерального секретаріату Інтерполу була використана як підстава для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розглядають як типово такі, що не відповідають Правилам Організації, оскільки в цих випадках механізми МОКП - Інтерпол використовуються для вирішення на національному рівні питань щодо обрання (застосування) більш суворих запобіжних заходів.

У разі подальшого внесення до Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про зміну статусу розшуку з «встановленням місцезнаходження» на «арешт з метою екстрадиції» щодо осіб, відносно яких запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обрано із посиланням на наявність інформації про них у обліках Генерального секретаріату Інтерполу, це може призвести до того, що відомості про таких осіб будуть видалені із відповідних обліків, про прийняте рішення буде інформовано усі країни члени Організації, а подальше співробітництво у вказаних справах буде неможливо здійснювати каналами Інтерполу.

З урахуванням того, що підозрюваний знаходиться за межами України, то у випадку встановлення його місцезнаходження чи затримання на території іноземної держави, до нього будуть застосовуватись правові процедури передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, в тому числі Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13.12.1957.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» передбачено, що у випадку, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності у встановленому порядку, встановлено інші правила, ніж передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно ст. 5. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Статтею 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Згідно зі ст. 25 вказаної вище Конвенції для цілей цієї Конвенції термін постанова (ухвала суду) про утримання під вартою означає будь яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Тобто, вказані норми міжнародних договорів вказують на те, що у разі застосування правових норм, передбачених цими договорами у процесі екстрадиції особи необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без будь яких альтернатив.

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та обрати щодо ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст. ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Обрати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1