КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 травня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.05.2024 задоволено частково клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 07.06.2024, із визначення застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 908 400 грн.

Цією ж ухвалою покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого прокурору або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про ______________________________________________________________________________

Справа № 757/20131/24-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3774/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорт) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, крім паспорта громадянина України; носити електронний засіб контролю.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу залишено без задоволення.

Визначено строк дії ухвали та термін дії покладених на ОСОБА_7 обов`язків до 07.06.2024.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною йому залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , із покладення на підозрюваного обов`язків, визначених КПК України.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник вказував на те, що органом досудового розслідування при зверненні із клопотання порушено строк, визначений ч. 1 ст. 199 КПК України, оскільки строк дії попередньої ухвали закінчувався 05.05.2024, а клопотання слідчого надійшло до суду лише 03.05.2024. Клопотання про поновлення такого строку не заявлялося.

Апелянт зазначав про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Зокрема, останній не визнає себе винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. ОСОБА_7 познайомився з ОСОБА_10 у другій половині листопада 2023 року, який запропонував йому роботу водієм. До обов`язків підозрюваного входило супроводження ОСОБА_11 та їх дітей до навчальних закладів, секцій та гуртків, також він їздив по господарським справам та інколи возив ОСОБА_12 другій половині січня 2024 року, підозрюваний перестав спілкуватися з ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

При цьому, більшість долучених до клопотання слідчого документів датована жовтнем та листопадом 2023 року.

Як убачається із протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій та інших матеріалів, органом досудового розслідування задокументовано переважно діяльність ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

У доданих до клопотання слідчого матеріалах відсутні належні та допустимі докази, з яких вбачається, що саме ОСОБА_7 здійснював пересилання наркотичних засобів за допомогою поштових сервісів, у тому числі ТОВ «Нова Пошта». Як убачається із відповіді на адвокатський запит ТОВ «Нова Пошта» № 1474-24к від 29.03.2024 та № 2024/1 від 25.03.2024, наявна інформація відносно двох експрес накладних № 7067 та № 7576, відправником/отримувачем яких є ОСОБА_7 , дані відправлення це одяг та домашні речі.

Стороною обвинувачення належним чином не обґрунтовано обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Апелянт звертав увагу на належну процесуальну поведінку підозрюваного, зокрема ОСОБА_7 після вручення повідомлення про підозру та обшуку, самостійно, без супроводження співробітників поліції з`явився до суду для розгляду клопотання слідчого про застосування щодо нього запобіжного заходу. ОСОБА_7 не мав та не має намірів ухилятися від суду та слідства.

Крім того, відносно інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_18 та ОСОБА_19 застосовано запобіжні заходи у виді домашнього арешту, а підозрюваний ОСОБА_20 помер.

Стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а сама тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення не може свідчити про його намір чи бажання ухилятися від слідства чи суду, або перешкоджати досудовому слідству чи судовому розгляду.

ОСОБА_7 проживав у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності його близькому родичу ОСОБА_21 .

Слідчий суддя не взяв до уваги те, що стороною захисту до заперечень на клопотання слідчого додано копії заяв матері підозрюваного - ОСОБА_22 та її чоловіка ОСОБА_21 , які просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту. При цьому, ОСОБА_21 , як колишній співробітник правоохоронних органів та військовий, був готовий взяти на особисту поруку ОСОБА_7 .

Також апелянт звертав увагу на незадовільний стан здоров`я підозрюваного.

Слідчим суддею не враховано те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, тісні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та під час військового стану позбавлений можливості виїхати за межі України чи переховуватися.

Ризик незаконного впливу на свідка або будь яких інших осіб, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, на думку апелянта, є надуманими та не підтверджені жодним доказом.

На переконання захисника, до ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001653 від 06.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

07.03.2024 о 06 год. 36 хв. в межах даного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, у великих розмірах та особливо великих розмірах, вчинених повторно, організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.03.2024 застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 05.05.2024, у межах строку досудового розслідування.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_23 від 01.05.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001653 до трьох місяців.

03.05.2024 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням від 29.04.2024, погодженим з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив продовжити підозрюваному ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.05.2024 задоволено частково клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 07.06.2024, із визначення застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 908 400 грн.

Цією ж ухвалою покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого прокурору або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорт) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, крім паспорта громадянина України; носити електронний засіб контролю.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу залишено без задоволення.

Визначено строк дії ухвали та термін дії покладених на ОСОБА_7 обов`язків до 07.06.2024.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження існування ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду; знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Такого висновку слідчий суддя дійшов з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, конкретні обставини кримінальних правопорушень, дійшов висновку про визначення підозрюваному застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 908 400 грн.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного злочину.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апеляційної скарги про неналежність та недопустимість долучених до клопотання слідчого доказів, відсутність доказів причетності ОСОБА_7 до пересилання наркотичних засобів за допомогою почтових сервісів, колегія суддів вважає передчасними, оскільки вказані обставини підлягають встановленню під час розгляду по суті.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій та наявність або відсутність у його діях складу інкримінованих злочинів, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Твердження апелянта про недоведеність продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, приховувати або спотворити будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання апелянта на належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також твердження захисника про відсутність у ОСОБА_7 наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином, не впливають на правильність висновків слідчого судді у межах даного судового провадження, та самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою. Дія на території України воєнного стану не спростовує можливість ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та суду на підконтрольній Україні території.

Твердження апелянта про незадовільний стан здоров`я підозрюваного, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки стороною захисту не надано суду доказів на підтвердження неможливості утримання останнього під вартою у зв`язку із наявними у нього захворюваннями.

Доводи апелянта про те, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою подане до слідчого судді з порушенням строку, передбаченого ч. 1 ст. 199 КПК України, а саме за три дні до закінчення строку дії попередньої ухвали, колегія суддів вважає такими, що не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке потягло б за собою скасування оскаржуваної ухвали.

Крім того, станом на день звернення слідчим із клопотанням, та станом на день судового розгляду такого клопотання, строк дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою не закінчився, а відтак дана обставина відповідно до вимог КПК України, не є безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 травня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3