Справа №760/6296/24
Провадження №1-кс/760/3208/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000230 від 22 вересня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.361 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000230 від 22 вересня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.361 КК України, в якому просить накласти арешт з метою збереження речових доказів та проведення експертиз, а саме: предмети зовні схожі на купюри номіналом по 100 доларів США в загальні кількості 1000 купюр, які було вилучено під час проведення обшуку банківської комірки в приміщенні АТ «Райффайзен банк» за адресою: м. Київ, вул. Пирогова. 7-7Б.

В обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000230 від 22.09.2022 року.

Досудовим розслідуванням встановлено: що групою осіб створено та впроваджено протиправний механізм закупівлі широкого асортименту коштовних товарів та комп`ютерної техніки за допомогою мережі підставних осіб (т.зв. «дропів») через різноманітні Інтернет-сервіси, серед яких « Amazon », «Ebay», «Walmart», «Apple» та ін., оплата за які здійснюється виключено з використанням викрадених платіжних реквізитів банківських карток і рахунків громадян країн Європи та світу (так званий «речовий кардинг»).

Проведеними заходами було встановлено, що на протязі тривалого часу група осіб з числа яких ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець республіки Вірменія, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , користується автомобілем «FORD EXPLORER» чорного кольору 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у його власності та автомобілем «CHEVROLET CRUZE» білого кольору, 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 (на праві приватної власності належить матері дружини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженець смт Веселе Запорізької обл., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , користується автомобілем «AUDI A6» чорного кольору 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 (на праві приватної власності належить його матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець с. Яхники, Лохвицького р-ну, Полтавської обл., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 , користується автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» білого кольору 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_6 , який перебуває у його власності, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 уродженець м. Запоріжжя, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_7 , користується автомобілем «VOLKSWAGEN TIGUAN» чорного кольору 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_7 , який перебуває у його власності, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець м. Запоріжжя, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_9 , користується автомобілем «MITSUBISHI OUTLANDER» сірого кольору 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_8 (на праві приватної власності належить його матері ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_9 ), ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженець Республіки Вірменія, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_10 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_11 , користується автомобілем «HYUNDAI SONATA» чорного кольору 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_10 , який перебуває у його власності, ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженець м. Запоріжжя, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_12 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_13 , користується автомобілем «KIA CERATO» сірого кольору 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_11 , який перебуває у його власності, ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженець смт. Веселе Запорізької обл., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_14 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_15 , користується автомобілем «MAZDA 3» білого кольору 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_12 , який перебуває у його власності, ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_12 , уродженець с. Заповітне Нижньосірогозького р-ну. Херсонської обл., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_16 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_17 , через тіньову мережу «DarkNet» отримують реквізити банківських карток, які в подальшому використовують для закупівлі дороговартісної техніки, у т.ч. комп`ютерної техніки, мобільних телефонів, аксесуарів до них, планшетів, відеокарт та іншої техніки.

Вказані товари дані особи пересилають із-за кордону в Україну та в подальшому реалізують через низку підконтрольних роздрібних магазинів та сервісів, серед яких « SERVICEinUA », « StoreInUa », «Ябко» та ін. за готівку.

Встановлено, що з метою анонімізації своїх платежів, у т.ч. в мережі «DarkNet», вищевказані особи активно користуються криптогаманцями, а також мають зареєстровані акаунти на різних криптовалютних біржах, серед яких: « Binance », «WhiteBIT», «OKX» та ін.

Разом з тим, встановлено, що вищевказані особи у своїй протиправній діяльності в Інтернет-мережі «DarkNet» широко використовую Інтернет-платформи хакерської направленості, серед яких ІНФОРМАЦІЯ_13 , яка дає можливість т. зв. «кардерам» реалізовувати свою протиправну діяльність, яка полягає в закупівлі вищевказаного обладнання за допомогою викрадених реквізитів банківських карток та рахунків громадян.

Окрім цього встановлено, що для акумулювання грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, ОСОБА_9 використовує індивідуальний банківський сейф (ячейку в банківському сейфі) № НОМЕР_13 , який знаходиться у відділенні № НОМЕР_14 АТ «Райффайзен Банк», що за адресою: АДРЕСА_18 , та який орендує його мати ОСОБА_21 - ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка відповідно до відомостей з ПФУ жодних офіційних доходів за останні 10 років не мала, офіційно не працевлаштована та податки не сплачує, та надала довіреність на право розпоряджання його вмістом ОСОБА_9 . Тобто вказаний сейф фактично перебуває у розпорядженні ОСОБА_9 та безпосередньо яким користується виключно ОСОБА_9 .

В подальшому 22.02.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду було проведено обшук банківської комірки в приміщенні АТ «Райфайзен банк» за адресою: АДРЕСА_18 , під час якого було вилучено предмети зовні схожі на купюри номіналом по 100 доларів США в загальній кількості 1000 (тисяча) купюр.

Таким чином вказані речі та техніка можуть мати доказове значення у вказаному кримінальному провадженні, оскільки як в окремих випадках так й загалом можуть містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, шкідливого програмного забезпечення та інші інформаційно-цифрові сліди які в сукупності підтверджують факт вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, для встановлення якого необхідно провести комп`ютерно-технічну експертизу так як для встановлення інформаційного сліду потрібні відповідні комп`ютерно-технічні знання та відповідне обладнання з програмним забезпеченням.

Варто зазначити, що вищевказана комп`ютерна техніка використовується у злочинній діяльності та є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, оскільки у своїй сукупності та поєднанні є робочим місцем оператора, у зв`язку із чим, виникла необхідність у призначенні комп`ютерно-технічних експертиз у кримінальному провадженні, у тому числі з метою вилучення інформації, що міститься у вилучених технічних приладах.

Згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) та Постановою правління Національного банку України (далі НБУ) № 481 від 04.11.2010, якою затверджено Положення «Про електронні гроші в Україні» (далі - Положення) передбачено, що електронні гроші - це одиниці вартості, які зберігаються на електронному пристрої, приймаються як засіб платежу іншими особами, ніж особа, яка їх випускає, і є грошовим зобов`язанням цієї особи, що виконується в готівковій або безготівковій формі.

Статтею 15 Закону та Положення, визначено правові вимоги щодо випуску та використання електронних грошей в Україні, а саме:

- випуск електронних грошей в Україні мають право здійснювати лише банки відповідно до порядку, узгодженого з Національним банком України;

- банк має право здійснювати випуск електронних грошей, номінованих лише у гривні;

- поповнення електронних пристроїв («електронних гаманців»/ введення коштів) та обмін електронних грошей на готівкові та/або безготівкові кошти (виведення коштів) мають право здійснювати як сам банк-емітент, так і його комерційні агенти з поповнення та розрахунків - юридичні особи, що уклали з банком-емітентом відповідний договір. При цьому, комерційним агентом з розрахунків може бути виключно банк і небанківська фінансова установа що має ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунків, видачу Національним банком;

- обмін електронних грошей, випущених однією особою, на електронні гроші іншої особи (обмінні операції з електронними грошима) мають право здійснювати як сам банк-емітент, так і його комерційний агент з обмінних операцій, який також має бути банком.

Згідно з ч.3 ст.9 Закону встановлено, що Національний банк України веде Реєстр платіжних систем, систем розрахунків, учасників цих систем та операторів послуг платіжної інфраструктури (далі - Реєстр). Платіжні організації платіжних систем, учасники платіжних систем та оператори послуг платіжної інфраструктури мають право здійснювати діяльність в Україні виключно після їх реєстрації шляхом внесення відомостей про них до Реєстру.

На підставі вищевикладеного, з метою збереження речового доказу, та відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення, просить накласти арешт на вилучене майно.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник власника майна в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки грошові кошти, на які прокурор просить накласти арешт, є особистими коштами його клієнтки, які вона зберігала для придбання квартири та не відносяться до таких, що здобуті злочинним шляхом.

З`ясувавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Солом`янським УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному №0000230 від 22.09.2022 року за ч.5 ст.361 КК України.

22 лютого 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва №760/1962/24 від 26 січня 2024 року було проведено обшук банківської комірки в приміщенні АТ «Райффайзег банк» за адресою: м. Київ, вул. Пирогова, 7-7Б, під час якого вилучено предмети зовні схожі на купюри номіналом по 100 доларів США в загальній кількості 1000 купюр.

Постановою слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_23 від 23 лютого 2024 року предмети зовні схожі на купюри номіналом по 100 доларів США в загальній кількості 1000 купюр визнано речовими доказами, оскільки зазначені предмети містять на собі сліди кримінального правопорушення.

Прокурор, звернувшись до суду з указаним клопотанням, просить накласти арешт з метою збереження речових доказів та проведення експертиз, а саме: предмети зовні схожі на купюри номіналом по 100 доларів США в загальні кількості 1000 купюр, які було вилучено під час проведення обшуку банківської комірки в приміщенні АТ «Райффайзен банк» за адресою: м. Київ, вул. Пирогова. 7-7Б.

Згідно з вимогами ч.1 ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є в тому числі арешт майна.

Згідно ч.3, ч.5 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Як визначено ч.2 ст.173 КПК України При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Однак, під час розгляду клопотання прокурор не довів необхідність арешту майна - предметів зовні схожих на купюри номіналом по 100 доларів США в загальні кількості 1000 купюр, а саме щодо відповідності такого майна критеріям речових доказів, визначених ст.98 КПК України.

Прокурором не додано належних доказів на підтвердження того, що грошові кошти здобуті злочинним шляхом.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не доведено необхідність накладення арешту, а також те, що майно, яке він просить арештувати, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, та що воно відповідає критеріям ст.98 КК України, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

А тому, на підставі п.2 ч.1 ст.169, ч.3 ст.173 КПК України, тимчасово вилучене майно - предмети зовні схожі на купюри номіналом по 100 доларів США в загальні кількості 1000 купюр, які було вилучено під час проведення обшуку банківської комірки в приміщенні АТ «Райффайзен банк» за адресою: м. Київ, вул. Пирогова. 7-7Б необхідно повернути власнику ОСОБА_4 .

Згідно ч.3 ст.169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись статтями 98, 131, 132, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000230 від 22 вересня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.361 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1