Справа № 538/1053/24
Провадження № 1-кп/538/143/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Лохвиця кримінальне провадження ,внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 21.05.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Піски, Лохвицького району. Полтавської області,

громадянина України, з середньою освітою, одруженого,

маючого на утриманні одну малолітню дитину,

не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше

не судимого, РНОКПП НОМЕР_1

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи достеменно обізнаним, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане на його ім`я, є підробленим, вирішив використовувати зазначений завідомо підроблений документ при експлуатації ним автомобіля марки «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_3 . і йу період із січня 2021 року по 21.05.2024 ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, використовував посвідчення водія на своє ім`я під час керування транспортними засобами, зокрема автомобілем марки «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_4 . Так, 21.05.2024 о 12:30 ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись по автодорозі Р-60 у напрямку с.Млини Миргородського району Полтавської області, через порушення Правил дорожнього руху, був зупинений працівниками СРПП ВП №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області. Під час перевірки документів він пред`явив працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане на власне ім`я « ОСОБА_4 », достовірно знаючи, шо воно є підробленим, чим використав завідомо підроблений документ. Згідно висновку судово-технічної експертизи документів Полтавського НДЕКЦ СЕ-19/117-24/8825-ДД від 23.05.2024 наданий на дослідження бланк посвідчення водія серії та номеру: НОМЕР_2 на пластиковій основі з вихідними типографськими даними «ПК «Україна». Зам. 21-3230. 2021 р. III кв.», заповнений на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що ще в кінці 2020 р. знайшов через соціальну мережу оголошення, де замовив виготовлення посвідчення водія, надіславши через Вайбер фото, фото паспорту, а в січні 2021 р. отримав таке посвідчення на Новій пошті, заплативши 9 тис грн. В травні цього року, їхав на автомобілі, був зупинений працівниками поліції через те, що перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, пред`явив посвідчення, проте працівники перевіривши його по відповідній базі виявили, що воно недійсне.

Обвинувачений не заперечує правильність кваліфікації дій органами досудового розслідування, а також критично ставиться до вчиненого ним кримінального правопорушення та щиро розкаюється у вчиненому.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті в межах висунутого звинувачення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин в межах висунутого звинувачення із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, та наступні дані про особу винного.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, має на утриманні одну малолітню дитину.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся. Крім того, сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджено стороною обвинувачення.

На підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального проступка, враховуючи, що за місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, тобто враховуючи наведені вище дані про особу обвинуваченого, та наявність пом`якшуючих покарання обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання за ч. 4 ст. 358 КК України - у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 510 грн.

Така міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 394 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Бойка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступка, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України і призначити йому покаранняу вигляді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 510 (п`ятсот десять) грн.

Стягнути з Бойка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави 2650,48 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) грн. 48 коп на відшкодування витрат на проведення експертизи.

Речовий доказ: бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке поміщене до сейф пакету № 5391066, та знаходиться в матеріалах кримінального повадження №0000071 від 21.05.2024, - знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням обмежень передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лохвицького

районного суду ОСОБА_1