УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 , про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000144 від 14.02.2024 року-

В С Т А Н О В И В :

25 квітня 2024 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотанняслідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 , про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що 3 відділом 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000144 від 14.02.2024 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідків, з корисливих мотивів та мотивів непогодження з офіційною державною політикою України, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у тому числі щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів російської федерації, які передбачають перебування України у сфері її впливу, будучи достеменно обізнаним про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України та проведення у зв`язку з цим з боку рф підривної діяльності проти України, з метою завдати шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, став на шлях вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки - державної зради, що виразилося у наданні іноземній державі, представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану.

12.03.2024 ОСОБА_4 у встановленому КПК України порядку вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

13.03.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 07.05.2024 включно.

26.04.2024 заступником Генерального прокурора ОСОБА_8 було винесено постанову щодо продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000144 від 14.02.2024 до трьох місяців тобто до 08.06.2024 включно.

У клопотанні слідчого наведені посилання на перелік доказів, що вказують на причетність ОСОБА_4 , до вчинення інкримінованих йому дій та обґрунтованість пред`явленої останньому підозри, а саме: рапортом про виявлений злочин від 09.02.2024, в якому міститься інформація щодо виявлення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України; відповіддю на доручення оперативного підрозділу від 16.02.2024, в якому міститься інформація щодо співробітника ФСБ рф ОСОБА_9 ; відповіддю на доручення оперативного підрозділу від 11.03.2024, в якому міститься інформація щодо переданих ОСОБА_4 місць дислокацій підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_2; відповіддю на доручення оперативного підрозділу від 06.03.2024 з додатками; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 29.02.2024, яким зафіксована протиправна діяльність ОСОБА_4 ; листом керівника військової частини НОМЕР_1 , яким підтверджується факт розташування в/ч НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 ; листом від представників станції теплопостачання АДРЕСА_3 ), яким підтверджується факт розташування станції теплопостачання № 1 за адресою: АДРЕСА_4 ; протоколом огляду веб-сторінки «Google maps» від 11.03.2024 щодо розміщення в/ч НОМЕР_1 ; іншими матеріалами вказаного кримінального провадження, які у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення.

Виправдовуючи подальше тримання ОСОБА_4 під вартою, слідчий посилається на обставини вчинення ним інкримінованого злочину, його, характер та значну суспільну небезпеку, а також на те, що є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків інших співучасників у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 спливає 07 травня 2024 року, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку є неможливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Оскільки строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , спливає 07 травня 2024 року, а для виконання необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій потрібен додатковий час, слідчий просить суд продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , у межах строків досудового розслідування, звертаючи увагу суду на те, що більш м`які запобіжні заходи не є достатніми для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане слідчим клопотання та просив задовольнити його у повному обсязі, зазначивши про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначених у ст. 177 КПК України, тому ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, захисник просив суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію захисника також просив суд застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши позиції прокурора, підозрюваного, його захисника дослідивши наявні у матеріалах клопотання докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Встановлено, що що 3 відділом 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000144 від 14.02.2024 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

12.03.2024 ОСОБА_4 у встановленому КПК України порядку вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

13.03.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 07.05.2024 включно.

26.04.2024 заступником Генерального прокурора ОСОБА_8 було винесено постанову щодо продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000144 від 14.02.2024 до трьох місяців тобто до 08.06.2024 включно.

Слідчий суддя, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, а також повідомлення про підозру ОСОБА_4 вважає доведеним зв`язок підозрюваного з інкримінованими кримінальними правопорушеннями, що підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дають підстави вважати, що вірогідність причетності підозрюваного до вчинення к кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 ККУкраїни, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження застосування до нього запобіжного заходу, з метою здійснення подальшого розслідування.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

При цьому, як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України").

А відтак, вимоги ст. ст. 177, 178 КПК України передбачають, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину повинна бути підтверджена вагомими доказами, які являють собою досить переконливі факти, та в сукупності наданої ним розумної оцінки надають підстави вважати причетність особи до вчинення злочину достатньо вірогідною.

Між цим, Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Разом із цим, слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого злочину і правильності кваліфікації його дій є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, посилання захисника, на те, що підозра повідомлена ОСОБА_4 , є необґрунтованою, слідчий суддя вважає непереконливими, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, зважаючи на імовірну тяжкість майбутнього покарання, у разі визнання вимни останнього у вчиненні кримінальних правопорушеннях та призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 15 років до довічного позбавлення волі, зважаючи слідчий суддя вважає доведеним ризик можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

Крім того, існує ризик того, що підозрюваний взмозі знищити, спотворити чи сховати будь-яку з речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не встановлено всі обставини, досудове розслідування триває, в ході якого проводяться слідчі.

Встановлюючи ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Тобто, ризик незаконного впливу існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя враховує, що покази свідків у вказаному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_4 , як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя зазначає, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При продовженні запобіжного заходу, слідчим суддею враховуються конкретні обставини справи та дані про особу ОСОБА_4 , його молодий вік, відсутність постійного місця роботи, постійного місця проживання постійного місця роботи, спосіб його життя та поведінку, які на думку суду, не є достатнім стримуючим фактором для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Оскільки слідчим суддею встановлено ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, сховання або спотворення будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вплив на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, наявність цих ризиків підтверджена достатніми доказами, слідчий суддя вважає, що стосовно ОСОБА_4 , необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

Разом з тим, ч. 4 ст. 183 КПК України закріплює, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402, 405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Вказані вище обставини підозри у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, що характеризуються високим ступенем суспільної небезпеки, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризику ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, можливості впливати на свідків та інших учасників провадження, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати органу досудового розслідування шляхом знищення речей і документів, які можуть бути визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, вагомості наявних доказів підозри, особи підозрюваного, дають підстави слідчому судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи обсяг підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, з огляду на високий ступінь встановлених ризиків, застосування застави у даному випадку також не зможе забезпечити ефективного уникнення встановлених ризиків, у зв`язку з чим застава не застосовується.

З урахуванням вимог частин 3 та 5 статті 115 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування до 07 червня 2024 включно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 186, 193-197, 309, 310, 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 , - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , визначити в межах строку досудового розслідування, а саме до 07 червня 2024року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_10