Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/252/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у повному обсязі)

17.05.2024смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю : секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор- ОСОБА_3 ,

обвинувачена- ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження ЄРДР №,№ 0000015 від 18.01.2024, 0000054 від 10.03.2024 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 гр.України, уродженки і мешканки АДРЕСА_1 (на даний час Хустського) району Закарпатської області, з професійною середньою освітою, непрацюючої, має на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимої, номер телефону: НОМЕР_1 ,

- про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 190 ч.1,ч.2 , 185 ч.4 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

21.01.2020 ОСОБА_4 звернулась до працівників управління соціального захисту населення Міжгірської районної державної адміністрації (на даний час управління соціального захисту населення Хустської РВА) із заявою призначення їй соціальної допомоги як малозабезпеченим сім`ям, де у декларації «Про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги», бланк якої затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 204 від 22.07.2003 не вказала відомості про свого співмешканця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як члена сім`ї та відомості про його доходи, хоча у задекларований нею період останній був членом сім`ї ОСОБА_4 , оскільки проживав разом з нею та вони мали спільний побут. На підставі цього, ОСОБА_4 було призначено державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї та виплачено грошові кошти в сумі 9372 гривень, якими остання розпорядилась на власний розсуд, для свого збагачення, хоча, у відповідності до вимог Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» не мала право на такий вид державної соціальної допомоги взагалі, так як не мала середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

14.07.2020 ОСОБА_4 звернулась до працівників управління соціального захисту населення Міжгірської районної державної адміністрації (на даний час управління соціального захисту населення Хустської РВА) із заявою про призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, де у декларації «Про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги», бланк якої затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 204 від 22.07.2003 не вказала відомості про свого співмешканця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як члена сім`ї та відомості про його доходи, хоча у задекларований нею період останній був членом сім`ї ОСОБА_4 , оскільки проживав разом з нею та вони мали спільний побут. На підставі цього, ОСОБА_4 було призначено державну соціальну допомогу, як «малозабезпеченій сім`ї» та виплачено грошові кошти в сумі 7364,76 гривень, якими остання розпорядилась на власний розсуд, для свого збагачення, хоча, у відповідності до вимог Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» не мала право на такий вид державної соціальної допомоги взагалі, так як не мала середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

16.03.2021 ОСОБА_4 звернулась до працівників центру надання адміністративних послуг Міжгірської ОТГ із заявою призначення їй соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, де у декларації «Про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги», бланк якої затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 204 від 22.07.2003 не вказала відомості про свого співмешканця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як члена сім`ї та відомості про його доходи, хоча у задекларований нею період останній був членом сім`ї ОСОБА_4 , оскільки проживав разом з нею та вони мали спільний побут. На підставі цього, ОСОБА_4 управлінням соціального захисту населення Хустської районної військової адміністрації було призначено державну соціальну допомогу, як малозабезпеченій сім`ї та виплачено грошові кошти в сумі 13768,14 гривень, якими остання розпорядилась на власний розсуд, для свого збагачення, хоча, у відповідності до вимог Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» не мала право на такий і вид державної соціальної допомоги взагалі, так як не мала середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

20.09.2021 ОСОБА_4 звернулась до працівників центру надання адміністративних послуг Міжгірської ОТГ із заявою призначення їй соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, де у декларації «Про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги», бланк якої є додатком №9 до Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги не вказала відомості про свого співмешканця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як члена сім`ї та відомості про його доходи, хоча у задекларований нею період останній був членом сім`ї ОСОБА_4 , оскільки проживав разом з нею та вони мали спільний побут. На підставі цього, ОСОБА_4 управлінням соціального захисту населення Хустської районної військової адміністрації, було призначено державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї та виплачено грошові кошти в сумі 30336,48 гривень, якими остання розпорядилась на власний розсуд, для свого збагачення, хоча, у відповідності до вимог Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» не мала право на такий вид державної соціальної допомоги взагалі, так як не мала середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

19.10.2022 ОСОБА_4 звернулась до працівників центру надання адміністративних послуг Міжгірської ОТГ із заявою призначення їй соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, де у декларації «Про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги», бланк якої є додатком №9 до Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги не вказала відомості про свого співмешканця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як члена сім`ї та відомості про його доходи, хоча у задекларований нею період останній був членом сім`ї ОСОБА_4 , оскільки проживав разом з нею та вони мали спільний побут. На підставі цього, ОСОБА_4 управлінням соціального захисту населення Хустської районної військової адміністрації було призначено державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї та виплачено грошові кошти в сумі 42843,30 гривень, якими остання розпорядилась на власний розсуд, для свого збагачення, хоча, у відповідності до вимог Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» не мала право на такий вид державної соціальної допомоги взагалі, так як не мала середньомісячного сукупного доходу сім`ї. Враховуючи викладене, ОСОБА_4 умисно, незаконно заволоділа грошовими коштами на загальну суму 103 684,68 гривень.

24.02.2024 року біля 21 години 00 хвилин, знаходячись в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з метою крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, в умовах воєнного стану викрала грошові кошти в розмірі 2000 тисячі 200 гривень, які лежали в шкіряному гаманці під матрацом на печі, що належали ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_1 , чим спричинила останньому матеріальну шкоду на вищезазначену суму. Отже, своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_4 заподіяла ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2000 тисячі 200 гривень 00 копійок.

Обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала вище встановлені обставини, які відповідають змісту формулювання обвинувачення і визнала себе винуватою у чиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 190 ч.1, 190 ч.2, 185 ч.4 КК України, розкаялась у вчиненому і підтвердила встановлені органом досудового розслідування і судом обставини в своїх показах. ОСОБА_4 також повністю визнала цивільний позов прокурора про відшкодування шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, передбаченими статтею 190 ч.1, ч.2 КК України і запевнила, що буде працювати щоб сплатити незаконно отримані соціальні допомоги.

ОСОБА_4 також пояснила, що всі її малолітні діти народжені без реєстрації шлюбу з їх батьками. Колишній співмешканець ОСОБА_5 фактично є батьком однієї дитини (доньки ОСОБА_7 ), однак він не подавав заяви про реєстрацію цієї дитини і акт запису про народження дитини здійснено за заявою матері ОСОБА_4 на прізвище батька ОСОБА_4 . ОСОБА_4 просить узяти до уваги, що станом на час розгляду справи і винесення вироку її малолітні діти перебувають в спеціальних закладах тимчасово за рішенням органу опіки і піклування та служби в справах дітей Міжгірської селищної ради, зокрема в селі Пилипець Хустського району (старша дитина) і в АДРЕСА_3 (двоє молодших дітей) до прийняття рішення Міжгірським районним судом щодо вирішення питання відібрання дітей та позбавлення батьківських прав. ОСОБА_4 також повідомила та надала документальне підтвердження про те, що вона пройшла курс лікування від алкоголізму добровільно в спеціалізованій медичній установі в м. Ужгород.

Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву про розгляд справи в його відсутності з позицією, що не має претензій до обвинуваченої майнового та морального характеру у зв`язку з викраденням від нього коштів. Цю заяву потерпілий ОСОБА_6 також підтверджував особисто в судовому засіданні.

Представник потерпілої юридичної особи з Управління соціального захисту населення Хустської районної державної (військової) адміністрації ОСОБА_8 подала письмову заяву про розгляд справи без її участі і підтримала позицію прокурора про задоволення цивільного позову повністю.

За згодою сторін кримінального провадження суд постановив розглянути судове кримінальне провадження без участі потерпілих, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, бо такі ніким не оспорюються, роз`яснив наслідки застосування положень ч.3 статті 349 КПК України і постановив обмежитись допитом обвинуваченої та дослідженням документів, що характеризують її особу та процесуальних документів вирішення заходів забезпечення кримінального провадження.

Оцінивши встановлені обставини, позиції і покази обвинуваченої, суд дійшов висновку, що вона є винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, які мали місце за такими кваліфікуючими ознаками, передбаченими Кримінальним кодексом України :

- ч.1 статті 190 заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) за первісним епізодом від 21.01.2020;

- ч.2 статті 190 заволодіння чужим майном (шахрайство), вчинене повторно, - за епізодами від 14.07.2020, 16.03.2021, 20.09.2021, 19.10.2022;

- ч.4 статті 185 викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

За вчиненні кримінальні правопорушення ОСОБА_4 підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання за кожне вчинене кримінальне правопорушення, суд зважає на таке.

Суд бере до уваги характер і ступінь тяжкості кожного вчиненого кримінального правопорушення, а саме : всі кримінальні діяння вчинені умисно і завдали майнової шкоди потерпілим; згідно з статтею 12 КК України, з урахуванням дати вчинення кримінальних діянь, зазначені кримінальні правопорушення відносяться : за статтею 190 ч.1 до кримінальних проступків, за статтею 190 ч.2 до нетяжких злочинів; за статтею 185 ч.4 до тяжких злочинів.

Суд бере до уваги особу обвинуваченої, яка вперше вчинила кримінальні правопорушення, є матір`ю, яка народила троє малолітніх дітей віком 6, 3, 1 рік. Це стверджено змістом свідоцтв про народження дітей і довідкою з Міжгірської селищної ради.

Обвинувачена не працює, не навчається. Однак має зареєстроване постійне місце проживання, пройшла курс лікування від алкогольної залежності, що стверджено довідками із медичного заклад Закарпатського обласного медичного центру психічного здоров`я, м. Ужгород. З місця проживання обвинувачена характеризується старостою села В. Бистрий без негативних ознак.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає повне і беззастережне визнання нею вини, щире розкаяння, висловлення бажання відшкодувати шкоду завдану кримінальними правопорушеннями, передбаченими статтею 190 ч.1, ч.2 КК України. Суд бере до уваги й те, що потерпілий ОСОБА_6 не заявив претензій до обвинуваченої щодо відшкодування завданої йому шкоди.

Згідно з висновком досудової доповіді органу пробації ризик повторного вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення визначено середнім, а також середнім визначено ризик небезпеки для суспільства. За цим же висновком виправлення обвинуваченої можливе за умови здійснення соціально-виховних заходів та коригування думки про усвідомлення нею правильного способу життя із звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків , передбачених статтею 76 ч.3 КК України.

Оцінивши встановлені обставини, відомості про особу обвинуваченої, суд дійшов переконання, що ОСОБА_4 слід призначити покарання, виходячи з альтернативних видів санкції частин 1,2 статті 190 КК України, тобто : за ч.1 ст. 190 КК України громадські роботи на строк двісті годин; за ч.2 статті 190 КК України один рік позбавлення волі, за статтею 185 ч.4 КК України п`ять років позбавлення волі.

При цьому суд зважає на таке. Штраф, який передбачений статтею 190 ч.1 , 2 КК України не доцільно призначити обвинуваченій. Адже вона не працює. Організовувала своє побутове життя за рахунок соціальних державних виплат і тимчасових робіт селянського побутового призначення за місцем проживання. Виконання цього покарання може бути утруднено з огляду на розміри штрафу, які визначені в санкції зазначеного кримінального закону, що значно перевищують мінімальний прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений в законі України «Про Державний бюджет на 2024 рік». Натомість покарання у виді обмеження волі не застосовується до обвинуваченої, бо вона має трьох малолітніх дітей віком до 14 років. Виправні роботи не можуть бути призначені, бо обвинувачена не працює, тобто не має постійного зареєстрованого місця праці.

Призначаючи остаточне покарання за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає, що слід застосувати положення статті 70 ч.1 КК України за принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням і призначення остаточного покарання до відбуття у виді позбавлення волі на строк 5 років. Адже особа вперше вчинила кримінальні правопорушення за відсутності обтяжуючих покарання обставин і наявності в справі пом`якшуючої покарання обставини.

Суд дійшов висновку, що покарання, яке запропоновано прокурором із застосуванням статті 75 КК України є правильним, спів мірним з учиненими кримінальними діяннями, відповідає особі і є доцільним для виправлення обвинуваченої, бо наявні вищезазначені підстави для звільнення її від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку. Розмір іспитового строку є достатнім протягом одного року.

З огляду на те, що всі вчиненні кримінальні правопорушення є умисними діяннями, а кримінальне правопорушення, передбачене статтею 185 ч.4 КК України, відноситься до тяжких злочинів, до обвинуваченої доцільно застосувати положення статті 76 ч.3 КПК України у виді заборони виїзду за кордон України без згоди органу пробації, а також покласти обов`язок з працевлаштування. При цьому суд зважає на те, що обвинувачена хворіла і в цей період орган опіки і піклування та служба в справах дітей Міжгірської селищної ради тимчасово відібрали малолітніх дітей від обвинуваченої та помістили в спеціальні дитячі заклади та порушили питання з цього приводу у Міжгірському районному суді Закарпатської області.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави з вимогою стягнути з обвинуваченої суми неправомірно отриманих державних соціальних виплат у користь держави в особі органу соціального захисту підлягає повному задоволенню .

Судових витрат не має. Речових доказів для вирішення їх долі в справі не має.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який обирався на досудовому розслідуванні з визначенням строку дії до 13.05.2024 припинений у зв`язку із закінченням строку дії. Прокурор не порушив питання обрання запобіжного заходу до обвинуваченої до набрання вироком законної сили. Обвинувачена виконувала процесуальні обов`язки належно.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, які передбачені :

- за статтею 190 ч.1 КК України призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин;

- за статтею 190 ч.2 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік ;

- за статтею 185 ч.4 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Згідно з статтею 70 ч.1 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Згідно з статтями 75, 79 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку одного року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно з статтею 76 ч.1 пункти 1,2, ч.3 пункти 2,3 КК України покласти на ОСОБА_4 під час відбування покарання з випробуванням протягом визначеного іспитового строку такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу), - за умови відсутності обов`язку по догляду за малолітніми дітьми за рішенням служби в справах дітей, органу опіки і піклування чи суду.

Цивільний позов прокурора задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 майнову шкоду, завдану кримінальними правопорушеннями, передбаченими статтями 190 ч.1, 190 ч.2 КК України, в розмірі суми 103684 грн (сто три тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) 68 коп у користь Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації (, адреса м. Хуст, вулиця Поперечна, 1 Хустського району Закарпатської області).

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Оскарження вироку з питань не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались згідно з ч.3 статті 349 КПК України не допускається.

Вирок набирає законної сили після спливу строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Вирок в повному обсязі складено 17.05.2024 року.

Суддя ОСОБА_1