Справа № 148/1956/22
Провадження №1-кс/148/98/24
У Х В А Л А

Іменем України

04 березня 2024 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

Слідчий суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторони кримінального провадження

дізнавача СД Тульчинського РВП ОСОБА_3

розглянувши клопотання сторони кримінального провадження дізнавача СД Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 10.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України про проведення обшуку.

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування встановлено, що 09.09.2021 до ЧЧ ВП №2 надійшов рапорт ст. інспектора ІВ УОАЗОР ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про те, що під час перевірки ВП №2 ним було виявлено, що у зверненні гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 містяться відомості про вчинення кримінального правопорушення, а саме невідома особа, перебуваючи в будинку останньої здійснила крадіжку її особистих речей, а саме грошових коштів, двох диванів, двох крісел, одного мішка цукру, підвіски та каблучки жовтого металу, після чого з місця події зникла та завдала матеріальної шкоди

Відомості по даному факту винесено до ЄРДР за №0000089 від 10.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час повторного допиту потерпілої ОСОБА_5 , остання вказала, що час від часу у неї гостював її колишній однокурсник ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та 27.05.2021 вони мали разом їхати у м. Одеса, проте за день до поїздки ОСОБА_6 повідомив, що не поїде та запропонував потерпілій залишитись у її будинку, на що вона погодилась. 02.06.2021близько 18:00 год. потерпіла повернулась із м. Одеса до свого постійного місця проживання, коли зайшла до будинку вона помітила відсутність великої кількості побутових речей.

Враховуючи вищевикладене, орган дізнання вважає, що є об`єктивні підстави вважати, що до скоєння даного злочину причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , який може зберігати викрадене майно за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Соболівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області на території домогосподарства розташованого за адресою АДРЕСА_2 власник якого ОСОБА_7 (яка являється матір`ю ОСОБА_6 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ніхто не зареєстрований та не проживає.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_8 .

Згідно довідки виданої КП «Гайсинського міжрайонного бюро технічної інвентаризації» повних даних про власників нерухомого майна, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 установа не володіє. Відповідно до вище наданих довідок в спадщину на нерухоме майно, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 ніхто не вступав.

Заслухавши дізнавача, судом встановлено, що відповідно до вимог ст. 223 КПК України підставами для проведення слідчої дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до ст. 12 ч.2 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Таким чином, ст. 185 ч.1 КК України, відноситься до категорії кримінальні проступки, тому досудове розслідування вказаного кримінального правопорушення має здійснюватись органом дізнання.

Відповідно до ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. На підставі п. 4 ч. 2 цієї статті, дізнавач уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Згідно ст. 298 ч.2 КПК України досудове розслідування кримінальних проступків (дізнання) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави 25 КПК.

Відповідно до ст. 300 КПК України, для досудового розслідування кримінальних проступків дозволяється виконувати всі слідчі (розшукові) дії передбачені цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 233 ч.1 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьої цієї статті.

У відповідності до вимог ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення.

В статті 233 ч.2 цього ж Кодексу, під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Тобто, з аналізу вказаної правої норми вбачається, що в клопотанні про обшук мають бути зазначені підстави для обшуку, індивідуальні ознаки об`єкту, який підлягає обшуку, а також індивідуальна або родова характеристика речей, документів, які планується відшукати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими дізнавач обґрунтовує доводи клопотання.

Не дотримання вказаних вимог КПК України на переконання суду є істотними.

На підставі ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Належних та допустимих доказів, які б надали можливість слідчому судді прийти до висновку про необхідність втручання органів державної влади, в даному випадку дізнання, у приватне життя особи, що відповідало б вимогам ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 30 Конституції України, ст. 233 КПК України, дізнавачем суду не надано.

Так, в клопотанні дізнавач просить слідчого суддю надати дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення викраденого майна.

Однак, дізнавачем в прохальній частині клопотання, не ідентифіковано вказане майно, яке підлягає відшуканню та вилученні, не зазначено індивідуальні особливості вказаного майна, а також матеріали додані до клопотання не містять таких відомостей.

Зазначений в описовій частині клопотання перелік майна не дає слідчому судді підстав для самостійної ідентифікації майна в рішенні, в разі задоволення клопотання. Так, як вказані обставини, суперечили б вимогам ст. 235 ч. 2 п. б, а також ст. 9 КПК України.

Крім того, також слід зазначити, що в копії пояснень ОСОБА_6 зазначено, що майно, яке потерпіла вважає викраденим, зокрема частина меблевої стінки, дві приліжкові тумбочки, диван-книжка, комплект у складі дивану та двох крісел, болгарка, грошові кошти у сумі 7000 грн., належали йому.

Разом з тим, матеріали справи не містять інших доказів, окрім як пояснення ОСОБА_6 , який стверджує, що вказане майно належало йому та покази потерпілої ОСОБА_5 , яка вказує, що вказане майно належало їй. Свідок ОСОБА_9 , вказав на те, що в 2021 році своїм автомобілем перевозив особисті речі ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2

Проте, доказів того, що ОСОБА_6 проживав за адресою АДРЕСА_2 не надано, а також не надано відомостей, що за вказаною адресою можуть знаходитись вказані речі, оскільки згідно довідки виданої виконавчим комітетом Соболівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області на території домогосподарства розташованого за адресою АДРЕСА_2 ніхто не зареєстрований та не проживає.

Крім того, надана органом дізнання Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, засвідчує факт, що земельна ділянка площею, 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою АДРЕСА_2 , належить на праві власності гр. ОСОБА_8 .

Разом з тим, матеріали клопотання взагалі не містять жодних відомостей, крім зазначених про вказану особу.

Згідно з ч. 5 п. 5 ст. 234 КПК України слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

Відповідно до вимог ст. 132 ч.5 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

За правилами ст. ст. 7, 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач, інші службові особи органів державної влади зобов`язанні неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Суд також, враховує те, що ст. 2 КПК України, встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, суд зазначає, що зміст клопотання органу досудового розслідування має відповідати вимогам ст. 234 ч.3 п.7 КПК України, де зазначено про необхідність вказати в клопотанні про відомості щодо індивідуальних або родових ознак речей, документів, іншого майна або осіб, яких планується відшукати, а також їхній зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням, які необхідні для розгляду судом.

Обов`язок з`ясування вищевказаних фактів не може перекладатися на суд, адже клопотання має бути обґрунтованим, а обставини, викладені у ньому, повинні бути підтверджені належними доказами, достатніми для вирішення питання по суті.

Тобто, вказуючи у клопотанні про певного роду факти, орган досудового розслідування має довести, що вони дійсно мали місце.

Оскільки суд діє відповідно до засад кримінального провадження, до яких зокрема відноситься диспозитивність, закріплена у ст.26 КПК України, відповідно до якої суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на їх розгляд та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, суд дійшов до висновку про неможливість задоволення такого клопотання, яке на переконання суду є необґрунтованим, та не підтверджене належними і допустимими доказами.

З огляду на викладене суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання в повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 233, 234, 235, 236, 237 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання дізнавача СД Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 10.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України про проведення обшуку, в зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: