Справа № 756/2335/24
Номер провадження № 1-кс/756/523/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисників адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 15 Оболонського районного суду міста Києва клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 10.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002476, про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, не заміжньої, не маючої дітей на утриманні, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ:

22.02.2024 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_7 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 10.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002476, про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Дане клопотання погоджено прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 ..

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_4 у період часу з 25.01.2019 по 25.07.2019 перебувала на посаді головного менеджера по роботі з віп-клієнтами відділення «Майдан Незалежності» у банківській установі ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де у функціональні обов`язки останньої входило консультування віп-клієнтів по всьому спектру роботи з банком, формування ділових, довірчих і партнерських відносин з клієнтом, допомога клієнтам у вирішенні їх фінансових і особистих завдань, проведення валютних операцій.

В подальшому, у ОСОБА_4 винник умисел спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), в особливо великих розмірах, у зв`язку з чим, в березні 2018 року ОСОБА_4 , маючи досвід по роботі з клієнтами, створюючи враження надійної особи, використовуючи довірливі відносини з особами, які були засновані на знайомствах і дружніх стосунках, звернулась до ОСОБА_9 , який був клієнтом банківської установи ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» з проханням надати їй у борг грошові кошти, які належали останньому, для нібито збільшення оборотного капіталу її бізнесу, який був пов`язаний з обміном валют, при цьому не маючи на меті повернення таких коштів. В свою чергу ОСОБА_9 , у якого на той час були довірливі відносини з ОСОБА_4 , не здогадуючись про дійсні злочинні наміри останньої, спрямовані на шахрайське заволодіння його коштами, погодився надати їй грошові кошти у розмірі 280 000 (двісті вісімдесят тисяч) доларів США.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), в особливо великих розмірах, притримуючись повідомленої ОСОБА_9 завідомо неправдивої інформації, за допомогою якої викликала у останнього впевненість про вигідність пропозиції щодо надання їй грошових коштів для проведення валютних операцій, використовуючи довірливі відносини, ОСОБА_4 попросила у ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 280 000 (двісті вісімдесят тисяч) доларів США. ОСОБА_9 , будучи впевненим у правомірності та правдивості переконань, в період з 25 січня 2019 року по 01 липня 2019 року передав ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 280 000 (двісті вісімдесят тисяч) доларів США, що станом на 01.07.2019 року згідно офіційного курсу НБУ становило 7 702 800 (сім мільйонів сімсот дві тисячі вісімсот) гривень. На підтвердження передачі грошових коштів, внаслідок неодноразових вимог ОСОБА_9 , ОСОБА_4 була змушена власноручно написати розписку та вказати конкретний строк повернення грошових коштів з відсотками від наданої суми, а саме до 01.08.2019.

Крім того, продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), в особливо великих розмірах, який виник раніше, ОСОБА_4 у період часу з лютого 2020 року по жовтень 2020 року, використовуючи виниклі довірливі відносини, знову звернулась до ОСОБА_9 з аналогічним проханням про надання їй для ведення бізнесу грошових коштів, при цьому повідомивши останньому недостовірну інформацію, що досі працює у банку ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та для створення відповідної обстановки і підтримання іміджу працівника банківської установи орендувала підвальне приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , що знаходиться під банківським відділенням банку ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». В той же час, згідно Наказу №785-к від 25.07.2019 ОСОБА_4 була звільнена з посади головного менеджера по роботі з віп-клієнтами відділення «Майдан Незалежності» у банківській установі ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», про що достовірно знала ОСОБА_4 і не здогадувався ОСОБА_9 . В свою чергу ОСОБА_9 , не здогадуючись про дійсні злочинні наміри останньої, спрямовані на шахрайське заволодіння його коштами, будучи знову впевненим у правдивості переконань ОСОБА_4 погодився надати їй грошові кошти в розмірі 875 000 (вісімсот сімдесят п`ять) доларів США.

В подальшому, ОСОБА_4 , притримуючись повідомленої ОСОБА_9 завідомо неправдивої інформації, за допомогою якої викликала у останнього впевненість про вигідність пропозиції щодо надання їй грошових коштів для проведення валютних операцій, внаслідок введення в оману про те, що вона досі являється банківським працівником, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , що знаходиться під банківським відділенням банку ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», в період з лютого 2020 року по серпень 2020 року, продовжуючи зловживати довірою ОСОБА_9 , отримала від останнього грошові кошти в розмірі 875 000 (вісімсот сімдесят п`ять) доларів США, що станом на 31.08.2020 року згідно офіційного курсу НБУ становило 24 036 250 (двадцять чотири мільйонів тридцять шість тисяч двісті п`ятдесят) гривень. На підтвердження передачі грошових коштів, внаслідок повторних неодноразових вимог ОСОБА_9 , ОСОБА_4 була змушена 23.09.2020 власноручно написати розписку на загальний залишок отриманих нею грошових коштів ОСОБА_9 - 1 155 000 (один мільйон сто п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США.

Після цього, не маючи на меті та не бажаючи повертати грошові кошти ОСОБА_9 , ОСОБА_4 почала переховуватись від нього, уникати будь-яких контактів із ним, а отриманою у такий спосіб сумою грошових коштів розпорядилась на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1 155 000 (один мільйон сто п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США, що становить 31 766 050 (тридцять один мільйон сімсот шістдесят шість тисяч п`ятдесят) гривень.

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах, тобто у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений день, час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на повторне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), в особливо великих розмірах, а саме грошовими коштами належними ОСОБА_10 , з яким вона була знайома протягом 10-ти років, в них були довірливі стосунки, внаслідок співпраці як банківського працівника із клієнтом.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), в особливо великих розмірах, який виник раніше, ОСОБА_4 у вересні 2020 року, використовуючи виниклі довірливі відносини, звернулась до ОСОБА_10 з проханням про надання їй грошових коштів нібито для купівлі нерухомості, при цьому повідомивши останньому недостовірну інформацію, що досі працює у банку ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та для створення відповідної обстановки і підтримання іміджу працівника банківської установи орендувала підвальне приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , що знаходиться під банківським відділенням банку ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». В той же час, згідно Наказу №785-к від 25.07.2019 ОСОБА_4 була звільнена з посади головного менеджера по роботі з віп-клієнтами відділення «Майдан Незалежності» у банківській установі ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», про що достовірно знала ОСОБА_4 і не здогадувався ОСОБА_10 . В свою чергу

ОСОБА_10 , не здогадуючись про дійсні злочинні наміри останньої, спрямовані на шахрайське заволодіння його коштами, будучи впевненим у правдивості переконань ОСОБА_4 погодився надати їй грошові кошти в розмірі 1 900 000 (один мільйон дев`ятсот тисяч) доларів США.

В подальшому, ОСОБА_4 , притримуючись повідомленої ОСОБА_10 завідомо неправдивої інформації, внаслідок введення в оману про те, що вона досі являється банківським працівником, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , що знаходиться під банківським відділенням банку ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», 29 вересня 2020 року, отримала від останнього грошові кошти в розмірі 1 900 000 (один мільйон дев`ятсот тисяч) доларів США, що станом на 29.09.2020, згідно офіційного курсу НБУ становило 53 770 000 (п`ятдесят три мільйони сімсот сімдесят тисяч) гривень. На підтвердження передачі грошових коштів, внаслідок вимоги ОСОБА_10 , ОСОБА_4 була змушена 29.09.2020 власноручно написати розписку та вказати конкретний строк повернення грошових коштів, а саме до 30.09.2020.

Після цього, не маючи на меті та не бажаючи повертати грошові кошти ОСОБА_10 , ОСОБА_4 почала переховуватись від нього, уникати будь-яких контактів із ним, а отриманою у такий спосіб сумою грошових коштів розпорядилась на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1 900 000 (один мільйон дев`ятсот тисяч) доларів США, що станом на 29.09.2020 згідно офіційного курсу НБУ становило 53 770 000 (п`ятдесят три мільйони сімсот сімдесят тисяч) гривень.

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у повторному заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Слідчий посилається на те, що підставою звернення з клопотанням про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваної ОСОБА_4 , відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у кримінальному правопорушенні передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, а також вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, є встановлення під час досудового розслідування наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість ОСОБА_4 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, учинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з чим, у клопотанні слідчий просить продовжити підозрюваній ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 02.04.2024, оскільки у даному провадженні необхідно виконати ряд слідчих (розшукових) дій та прийняти відповідні процесуальні рішення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, при цьому не заперечував щодо відомостей, які наведені захисником та підозрюваним, які характеризують особистість підозрюваного.

Крім того, на виконання вимог ст. 194 КПК України, в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваній ОСОБА_4 , прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, на думку прокурора, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання за кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, може навмисно переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки покарання за особливо тяжкий злочин передбачає позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Про це свідчить і факт постійних переховувань від потерпілих, а також систематичні неявки за викликом до слідчого, без повідомлення поважності причин, перебування підозрюваної у розшуку, переховування від слідчого судді (якою неодноразово застосовувались примусові приводи до підозрюваної та надався дозвіл на затримання останньої). Описані відомості були повністю відображенні в ухвалі слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, у розумінні практики Європейського суду з прав людини (справа «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001) «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів», а (рішення «Боротюк проти України» від 16.12.2010) тримання особи під вартою допускається за наявності реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи.

Про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що враховуючи мету, спосіб та обстановку вчинення даного кримінального правопорушення, особу підозрюваної, ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження є те, що підозрюваній на даний час відомо коло потерпілих та свідків, від яких вона шахрайським шляхом виманювала та отримувала грошові кошти. Вказаний ризик повністю знайшов своє підтвердження в ході проведення обшуку 31.10.2023, в ході якого ОСОБА_4 та її матір, перешкоджаючи проведенню обшуку, знищували наявні в квартирі документи, а саме порвали документ, в якому згадувалось про шахрайське заволодіння грошовими коштами потерпілих. Описане може суттєво ускладнити проведення досудового розслідування в подальшому.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні, є те, що підозрюваній відомо анкетні дані, місця проживання вказаних осіб, так як протоколи допитів із зазначенням анкетних даних таких осіб вручено стороні захисту з даним клопотанням, а також те, що свідки є товаришами підозрюваної, з якими вона безпосередньо спілкується. Підозрювана ОСОБА_4 шляхом вмовляння, погрози або підкупу може схиляти таких осіб до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування..

Про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є те, що з огляду на початкову стадію досудового розслідування (рішення ЄСПЛ у справі Яжинський проти Польщі (Jarzynskiv. Poland § 43) та з огляду на те, що на даний час органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб причетних до вчинення вказаних кримінальних правопорушень осіб та можливих потерпілих, підозрювана ОСОБА_4 може перешкоджати встановленню таких обставин..

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється є тривалий характер та систематичність вчинення інкримінованих їй злочинів, а також те, що підозрювана на теперішній час не працевлаштована, не має постійних джерел доходу та належних засобів для існування, підозрюється у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів та перебуваючи на волі може продовжити свою злочинну діяльність. В тому числі слід врахувати спосіб, методи і цинічність вчинення кримінальних правопорушень, а тому вказаний ризик слід розглядати в аспекті наявності інших підтверджених ризиків та систематичності описаних у письмовому повідомленні про підозру діянь, що в сукупності свідчить про ймовірність свідомої поза процесуальної поведінки ОСОБА_4 . Описане також підтверджується тим, що після заволодіння грошовими коштами потерпілих,

ОСОБА_4 свідомо та умисно 08.10.2020 договорами дарування перереєструвала усе належне їй нерухоме майно на свого батька - ОСОБА_11 . До того, після затримання ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді, за місцем її переховування було вилучено ще одну розписку про отримання нею грошових коштів у розмірі 500 000 доларів США..

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого, або застосувати інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Так, ОСОБА_4 зазначила, що протягом тривалого часу у потерпілих брала гроші, на яких заробляла та повертала ці кошти останнім вже в більшому розмірі. Вона була зареєстрована ФОП, інвестувала грошові кошти в криптовалюту, нерухомість, має можливість повернути грошові кошти потерпілим, але наразі все майно арештовано, а вона сама утримується під вартою.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення слідчого, просив у його задоволенні відмовити посилаючись підтримавши позицію підозрюваної, додавши, що наразі розглядається цивільна справа щодо стягнення з ОСОБА_11 грошових коштів на користь ОСОБА_10 , з яким були цивільні правовідносини. Крім того, ОСОБА_9 підозрювана частково повернула грошові кошти, має намір далі повертати кошти надалі, однак перебуваючи в умовах СІЗО не має такої можливості. Просив суд змінити запобіжний захід на домашній арешт або зменшити суму застави.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання слідчого, просив у його задоволенні відмовити посилаючись на те, що наведені прокурором ризики не є обґрунтованими.

Вислухавши клопотання прокурора, думку захисників та підозрюваної, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Оболонського УП ГУНП в місті Києві перебуває кримінального провадження, внесеного 10.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002476, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

31.10.2023, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, у зв`язку з наявністю достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах та у повторному заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах.

10.01.2024 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва до підозрюваної ОСОБА_4 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 52 дні, тобто до 01.03.2024 з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі триста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 гривень.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31.01.2024 ухвалу слідчого судді було скасовано та постановлено нову ухвалу, якою відносно підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29 лютого 2024 року включно з визначенням застави в розмірі 10 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 30 280 000 гривень.

21.02.2024 постановою керівника Оболонської окружної прокуратури міста Києва строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 02.04.2024 включно.

В якості підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано такі докази:

- Протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 ;

- Протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 ;

- Протокол допиту свідка ОСОБА_12 ;

- Протокол допиту свідка ОСОБА_13 ;

- Протокол допиту свідка ОСОБА_14 ;

- Протокол допиту свідка ОСОБА_15 ;

- Протокол допиту свідка ОСОБА_16 ;

- Протокол допиту свідка ОСОБА_17 ;

- Протокол допиту свідка ОСОБА_18 ;

- Протокол допиту свідка ОСОБА_19 ;

- Протокол допиту свідка ОСОБА_20 ;

- Висновок експерта від 14.07.2023 №10860/10861/23-32 за результатами проведеної почеркознавчої експертизи;

- Протокол обшуку від 31.10.2023 за адресою: АДРЕСА_1

- Протокол допиту свідка ОСОБА_21 ;

- Протокол допиту свідка ОСОБА_22 ;

- Протокол допиту свідка ОСОБА_23 ;

- Протокол допиту свідка ОСОБА_11 ;

- Протокол огляду предмету від 08.11.2023, а саме мобільного телефону ОСОБА_4 ;

- Протокол огляду місця події від 09.01.2024;

- Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення на підставі ухвали слідчого судді від 09.01.2024;

- Висновок експерта № СЕ-19/111/24-7639-ВЗ від 12.02.2024 за результатами проведеної судової експертизи відео-, звукозапису;

- Протокол допиту потерпілої ОСОБА_24 ;

- Протокол допиту потерпілого ОСОБА_25 ;

Отже, дослідивши у судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, суд дійшов висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_4 в інкримінованому злочині, тобто можливості того, що ОСОБА_4 могла вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах та у повторне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах.

При цьому, суд ураховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку суду, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як видно з пояснень прокурора в судовому засіданні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, а саме можливість ОСОБА_4 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, може незаконно впливати на свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, учинити інше кримінальне правопорушення.

Досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, обставини, які суд уважає доведеними в якості обґрунтованості підозри, беручи до уваги пояснення підозрюваного, захисника, а також особистість ОСОБА_4 , суд погоджується з тим, що на даний час наявним є ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування, учинити інше кримінальне правопорушення, тобто існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, суд не погоджується з існуванням ризиків, передбачених пунктом 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки прокурором не наведено фактичних даних на підтвердження наявності таких ризиків, зазначено лише припущення можливості ОСОБА_4 знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконного впливу на свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Європейський суду з прав людини також неодноразово зазначав про те, що будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя, оцінюючи клопотання слідчого, ураховує тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винної у вчиненні інкримінованого злочину, зокрема, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення строком від п`яти до дванадцяти років, вагомість наявних у кримінальному провадженні обгрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 196 КПК України під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу, яке розглядається за правилами обрання запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наведені, на думку суду, обставини свідчать у судовому засіданні прокурор довів обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбачених п. 2, 3 тобто існування ризиків та наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу як - тримання під вартою (п. 1, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України), який є винятковим запобіжним заходом, і що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків.

Суд зауважує, що ним перевірено у судовому засіданні, що закінчити досудове розслідування неможливо, внаслідок виконання великого обсягу роботи та особливої складності кримінального провадження. Так, як видно з клопотання, з метою забезпечення належного виконання завдань кримінального провадження, під час досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій спрямованих на отримання та перевірку зібраних доказів.

Тож, на думку суду, клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 199 КПК України та є підставою для його задоволення, та продовженню строку тримання під вартою підозрюваній в межах строку досудового розслідування.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину, а також майновим станом.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Так, слідчим у клопотанні зазначено, що приймаючи до уваги умови, спосіб та наслідки вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , сторона обвинувачення вважає за необхідне залишити визначений розмір застави, сума якої випливає із ступеня тяжкості злочину та розміру грошових коштів, отриманих від потерпілих шахрайським шляхом, а саме 10 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 30 280 000 грн.

Слідчий суддя, визначаючи розмір застави підозрюваній ОСОБА_4 приймає до уваги, що останній повідомлено про підозру у вчинені особливо тяжкого злочину, в той же час відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчиненого кримінального правопорушення внесено ще в 2021 року, наразі строк досудового розслідування вже продовжено до 3 місяців, розмір застави, в тому числі і апеляційним судом, було визначено на його початковій стадії, суд також приймає до уваги дані про майновий та сімейний стан, інші дані про особу підозрюваної та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та приходить до висновку, що зазначена в клопотанні слідчого сума застави є завідомо непомірною для підозрюваної.

Так, органи зобов`язані належним чином виправдати суму застави, та прийняти до уваги фінансовий стан обвинуваченого та його спроможність сплатити необхідну суму (Рішення ЄСПЛ «Мангурас проти Іспанії»).

Як сума гарантії, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції повинна бути оціненою переважно стосовно обвинуваченого і його активів, а не можливих розмірів збитків. Так, намагання прив`язати суму гарантії від затриманої особи виключно до суми збитку приписуваного йому, не відповідає ст. 5 (3) Конвенції. Гарантії, передбачені цією статтею призначені не для відшкодування збитків, а скоріше для забезпечення присутності звинуваченого на слуханні. Тож її сума повинна бути встановлена в основному шляхом посилання на нього, його активи і його відносини з особами, які повинні надати заставу, іншими словами, перспектива втрати застави чи дій проти гарантів у разі його неявки до суду буде виступати в якості достатнього стримуючого фактора, щоб розсіяти будь-яке бажання з його боку переховуватись від правосуддя (Рішення ЄСПЛ «Ноймайстер проти Австрії»).

Крім того, в Рішенні «Істоміна проти України» Європейський суд дійшов висновку, що, зосереджуючись на розмірі шкоди, як стверджувалося, завданої заявницею, не здійснивши ретельної оцінки всіх відповідних факторів, у тому числі її спроможність сплатити визначений розмір застави, і відсутність задовільного пояснення, чому застава була визначена у такому надзвичайно великому розмірі, національні суди не навели відповідного та достатнього обґрунтування для своїх рішень про визначення розміру застави.

Таким чином, визначаючи розмір застави, слідчий суддя бере до уваги обставини, встановлені ст. ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому вважає, що підозрюваній ОСОБА_4 слід визначити заставу в межах, що перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та вважає необхідним визначити його в розмірі 5 000 (п`яти тисяч) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 15 140 000 (п`ятнадцять мільйонів сто сорок тисяч) грн та покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України. На переконання слідчого судді, застава у визначеному розмірі здатна забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків.

Отже, клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 10.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002476, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у частині застосування запобіжного заходу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 206, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 10.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002476, про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити частково.

Продовжити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 37 (тридцять сім) днів запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тобто в межах строку досудового розслідування кримінального провадження.

Установити ОСОБА_4 заставу в розмірі 5 000 (п`яти тисяч) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 15 140 000 (п`ятнадцять мільйонів сто сорок тисяч) грн 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (одержувач - ТУ ДСА України в м. Києві, ЄДРПОУ - 26268059, банк одержувача - Держказначейська служба України м. Київ, МФО - 820172, рахунок UA1012089, призначення платежу: застава № ухвали суду, П.І.Б. платника застави. ЄДРПОУ суду - 02896785).

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого;

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Указані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 строком на два місяці, який починається з моменту внесення застави.

У разі невиконання перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_4 , відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, а останнім днем строку дії ухвали є 02.04.2024. Між тим, строк дії ухвали не може перевищувати меж строку досудового розслідування кримінального провадження, у випадку його не продовження, або не зверненням із обвинувальним актом до суду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1