Справа № 308/9283/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Служби безпеки України в Закарпатській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою, в якій просить зобов`язати слідчого Служби безпеки України в Закарпатській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 110 та ч.1 ст. 111-2 КК України, вчинене ОСОБА_4 .

Скаргу обґрунтовано тим, що 21 травня 2024 року ОСОБА_3 подав заяву до слідчого Служби безпеки України в Закарпатській області з вимогою внести відомості та розпочати досудове слідство проти директора ПАТ «Закарпатавтотранс» громадянина ОСОБА_4 за ч.2 ст.110 та ч.1 с.111-2 КК України. 29 травня 2024 року прибув у приймальню СБУ В Закарпатській області за витягом з реєстру аби на підставі номеру досудового провадження - клопотати про проведення конкретних слідчих дій у цій справі. Однак отримав усну відмову щодо існування досудового провадження за його заявою від 21.05.2024 року. Отже заявник вважає, що слідчий Служби безпеки України в Закарпатській області припустився бездіяльності, бо не виконав вимог закону України. Протягом доби не вніс відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_4 .

У судове засідання заявник не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. При цьому, 07.06.2024 року подав через канцелярію суду заяву, згідно якої просить розгляд скарги проводити без його участі.

Представник Служби безпеки України в Закарпатській області у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. Відсутність особи, бездіяльність якої оскаржується, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до вимог ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання керівником органу досудового розслідування.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по-батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по-батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства (ч. 2 ст. 214 КПК України).

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, яке затверджене наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року.

Згідно з п. 1 глави 2 розділу I цього Положення до Реєстру, окрім іншого, вносяться відомості про: час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України.

Таким чином, норма ст. 214КПК України містить два ключових положення: 1) строк, протягом якого мають бути внесені відомості невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення; 2) зміст заяви, повідомлення вони мають бути про вчинене кримінальне правопорушення.

Разом з тим, ст. 25 КПК України визначено засаду публічності. Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

З вказаною нормою кореспондується вимога п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до якої до Єдиного реєстру досудового розслідування вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Викладене свідчить про наявність у слідчого, дізнавача, прокурора обов`язку після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, перевірити достатність відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, і лише за наслідками такої перевірки ним може бути ухвалене рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться не будь-які заяви (повідомлення), які надходять до органів досудового розслідування чи прокуратури, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли вони викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення, які можуть об`єктивно свідчити про вчинення такого кримінального правопорушення.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Із досліджених слідчим суддею матеріалів, доданих до скарги, вбачається, що 21 травня 2024 року ОСОБА_3 подав заяву до слідчого Служби безпеки України в Закарпатській області з вимогою внести відомості та розпочати досудове слідство проти директора ПАТ «Закарпатавтотранс» громадянина ОСОБА_4 за ч.2 ст.110 та ч.1 с.111-2 КК України.

Заявник у заяві зазначає, що ОСОБА_4 став на шлях пособництва державі - агресору, коли шляхом умисних дій, спрямованих на допомогу державі - агресору завдав і продовжує завдавати шкоди Україні шляхом підтримки рішень та дій держави - агресора, добровільно збирає та передає представникам держави - агресора матеріальні ресурси при наступних обставинах:

ОСОБА_5 на самочинно призначеній посаді генерального директора Приватного акціонерного товариства «Закарпатавтотранс», власником (формальним) є його дружина громадянка України ОСОБА_6 , сам громадянин ОСОБА_4 , як керівник і власник розгалуженої сітки автомобільних станцій у Закарпатській області неодноразово висловлював публічні закликами до зміни меж території України та порушення порядку, встановленого Конституцією України. А саме в супереч ст. 65 Конституції України він зневажає перед підлеглими захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. Забороняє вивішувати на будівлі автостанцій Закарпатської області державні прапори України та іншу національну символіку. Не шанує її державних символів, мови та закону.

Він вступив у злочинну змову з Фірташем та Живаго, коли у 1994 році за їх матеріального і юридичного сприяння викупив за балансовою вартістю будівлі усіх автостанцій Закарпатської області. І вже 05 липня 1994 року зареєстрував на дружину ОСОБА_6 Приватне акціонерне товариство «Закарпатавтотранс». Неодноразово виїжджав на зустріч з ними або їхніми емісарами до Росії, Угорщини, Молдови.

За їх сприяння ОСОБА_7 у 2017 році купив житло в АДРЕСА_1 і там поселив російських окупантів.

ОСОБА_8 , грубо порушує закон, системно умисно принижує інвалідів війни, тим що, будучи монополістом, обклав усі дві тисячі, зареєстрованих на цей час в Закарпатській області воїнів - інвалідів, грошовими поборами при отриманні ними безкоштовних проїзних квитків на приміських та міжміських пасажирських перевезеннях. Усі ці незаконні дії ОСОБА_4 відбувалися і відбуваються щодня на усіх автобусних станціях Закарпатської області. Свідками є усі ми ініваліди - війни. Не складні підрахунки засвідчують,що ОСОБА_4 і його дружина ОСОБА_6 не законно стягнули з інвалідів війни привласнили за самими скромними підрахунками ( 240 грн.00 коп. х 2000 чол. х 10 років - 4800000 грн. 00 коп. Таким чином, генерального директора Приватного акціонерного товариства «Закарпатавтотранс» громадянин ОСОБА_4 є ознаки злочинів, передбачених ч.1 ст. 111-2 КК України тобто умисні дії, спрямовані на допомогу державі - агресору, підтримки рішень та дій держави - агресора, добровільного збору та передачі представникам держави - агресора матеріальних ресурсів; та передбаченого ч.2 ст. 110 КК України умисні за попередньою змовою групою осіб дії, поєднанні з закликами до зміни меж території України, направленої на порушення порядку, встановленого Конституцією України, розпалюванням національної ворожнечі яке заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам громадян.

На переконання слідчого судді, у заяві ОСОБА_3 не вбачається об`єктивних даних, які свідчать про вчинення злочину ОСОБА_4 .

Так, заява про вчинення злочину не містить викладу конкретних обставин, які прямо свідчили б про вчинення кримінальних правопорушень, а твердження заявника мають загальний характер та ґрунтуються на припущеннях про існування тих чи інших фактів (вчинення протиправних дій), також жодних доказів на підтвердження даної інформації вказаної в заяві суду не надано, хоча на заявника покладено обов`язок доведення правомірності заявлених ним вимог.

Положеннями ст.26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що наведена ОСОБА_3 у заяві про вчинення злочину від 21.05.2024 року інформація не містить достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів щодо наявності ознак кримінального правопорушення, які б підтверджували реальність конкретної події злочину у зв`язку із чим таке звернення не може бути безальтернативною підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У відповідності до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

У зв`язку із наведеним вище у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 214, 303, 306-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Служби безпеки України в Закарпатській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1