Справа № 367/6329/23
Провадження по справі № 1-кп/367/549/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: помічника судді ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000849 від 19.05.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця міста Ірпінь, Бучанського району Київської області, громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ

ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, та ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», якою визначено основні засади запобігання та протидії домашньому насильству, в період часу з 06.06.2022 по 18.05.2023, маючи прямий умисел на заподіяння психологічного та фізичного страждання своїй дружині гр. ОСОБА_6 , з якою спільно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв домашнє насильство відносно останньої, що призвело до фізичних та психологічних страждань потерпілої ОСОБА_6 .

Так, 06.06.2022 близько 15:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем спільного з потерпілою проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив щодо потерпілої ОСОБА_6 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлювався на адресу потерпілої нецензурною лайкою та виганяв її з помешкання, чим спричинив останній психологічне страждання.

Також, 07.06.2022 близько 10:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем спільного з потерпілою проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив щодо потерпілої ОСОБА_6 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлювався на адресу потерпілої ОСОБА_6 нецензурною лайкою та виганяв її з помешкання, чим спричинив останній психологічне страждання.

Постановою Ірпінського міського суду в Київській області від 28.06.2022 ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні 06.06.2022 та 07.06.2022 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУПАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень.

Крім цього, 20.10.2022 о 24:00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем спільного з потерпілою проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив щодо потерпілої ОСОБА_6 домашнє насильство психологічного характеру, висловлювався на адресу потерпілої нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою, чим спричинив останній психологічне страждання.

Постановою Ірпінського міського суду в Київській області від 01.12.2022 ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні 20.10.2022 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Також, 05.04.2023 о 16:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем спільного з потерпілою проживання адресою: АДРЕСА_1 , вчинив щодо потерпілої ОСОБА_6 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, чим спричинив останній психологічне страждання.

Крім цього, 18.05.2023 приблизно о 16:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем спільного з потерпілою проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив щодо потерпілої ОСОБА_6 домашнє насильство психологічного характеру, яке виразилось у висловлюванні на адресу потерпілої нецензурною лайкою, словесних образ та погроз фізичною розправою, що призвело до психологічного страждання потерпілої, а також домашнє насильство фізичного характеру, яке виразилось у нанесенні потерпілій ОСОБА_6 ударів по рукам, спричинивши останній тілесні ушкодження у виді забоїв м?яких тканин, підшкірної гематоми правого передпліччя, лівого зап?ястка, що призвело до фізичних страждань потерпілої.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 237 від 24.05.2023, над потерпілою ОСОБА_6 здійснювалось психологічне насильство з боку її чоловіка ОСОБА_5 , яке супроводжувалось систематичним приниженням її гідності та честі. Внаслідок вчинення домашнього насильства у сім?ї з боку її чоловіка ОСОБА_5 , у ОСОБА_6 виникли зміни в психоемоційному стані у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань образливості, приниженої гідності та розгубленості почуттів, які перешкоджають її соціальному функціонуванню. Домашнє насильство з боку ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 призвело до виникнення у неї психологічних (моральних) страждань.

ІІ. КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за:

ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо подружжя, шо призводить до фізичних та психологічних страждань.

ІІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав у повному обсязі та надав покази, якими підтвердив обставини скоєння злочину. Обвинувачений ОСОБА_5 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 126-1 КК України, визнав себе повністю винним, щиро розкаявся. Запевнив, що зробив для себе належні висновки, просив суворо не карати та застосувати до нього більш м`яке покарання.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_5 в обвинувальному акті, просив визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді одного року обмеження волі з можливістю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання встановленої в санкції статті ст. 126-1 КК України та призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій зазначила, що вона з обвинуваченим примирилися, жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Просила звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням.

Суд, на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували обвинувачений, його захисник та прокурор, та будучи повідомленими про наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, показання обвинуваченого,враховуючи визнання вини обвинуваченим, вважає доведеною вину ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо подружжя, що призводить до фізичних та психологічних страждань.

ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а він законом віднесений до нетяжкого злочину. Обвинувачений, як особа, по місцю проживання характеризується посередньо, участі в громадському житті міста не приймає, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. На психоневрологічному та наркологічному обліку не перебуває, раніше не судимий.

В порядку ст. 66 КК України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, те що обвинувачений щиро розкаявся в скоєному злочині та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, вчинив злочин вперше, відсутні тяжкі наслідки від вчиненого злочину, примирився із потерпілою.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за вчинене, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим правопорушення, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, обставин їх вчинення, з урахуванням принципу справедливості та невідворотності покарання за вчинене, а також враховуючи його щире каяття, повне визнання своєї вини, відсутність попередніх судимостей, а також те, що тяжких наслідків від вчиненого ним злочину не настало, примирення із потерпілою, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та дає підстави для застосування ст. 69 КК України.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 03 лютого 2021 року №629/2739/18 зауважила про те, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам треба мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

Отже, призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України полягає в домашньому насильстві, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо подружжя, що призводить до фізичних та психологічних страждань, однак, враховуючи думку потерпілої, яка зазначила, що жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просила звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, також суд враховує, що обвинувачений щиро розкаявся в скоєному злочині та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, вчинив злочин вперше, відсутні тяжкі наслідки від вчиненого злочину, примирився із потерпілою, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі явно не буде відповідати вимогам справедливості та меті покарання.

Відповідно до ч.1 ст.53 КК України штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов до висновку, що призначаючи покарання можливо застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України, а саме перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 126-1 КК України за цей злочин, а саме штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

V. ІНШІ РІШЕННЯ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ УХВАЛЕНІ ВИРОКУ

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 50, 65-67, 69, ст. 126-1 КК України, статтями 100, 349, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов, судові витрати, речові докази - відсутні.

Засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це відповідний суд шляхом представлення документа про сплату штрафу.

На вирок до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд може бути подано апеляцію на протязі 30 днів із дня отримання копії вироку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі неподання апеляційної скарги, а в разі її подання з дня вирішення апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1