Справа № 199/5380/23
УХВАЛА

14.03.2024 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участі: прокурора - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Дане клопотання прокурор обґрунтовує ймовірною тяжкістю покарання, яке може бути призначено обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватим у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Крім того, раніше ОСОБА_3 оголошувався у розшук, а тому прокурор убачає, що перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є всі підстави вважати, що обвинувачений може знову переховуватися від суду. Також сторона обвинувачення вказує, що знаходячись під загрозою застосування тяжкого покарання, обвинувачений ОСОБА_3 , володіючи відомостями щодо свідків, які не допитані, може вплинути на них з метою відмови від дачі показів чи зміни показів. На думку прокурора, враховуючи суть обвинувачення вчинення тяжкого корисливого злочину проти власності, приймаючи до уваги відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який офіційно не працевлаштований та не має офіційно підтверджених джерел доходів, обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення вчиненого в період іспитового строку за попереднім вироком, де він засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тому продовжує існувати і ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 просили вирішити клопотання сторони обвинувачення на розсуд суду.

Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 днів, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як слідує з ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до змісту обвинувального акта раніше судимий ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, вчиненого в умовах воєнного стану, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07.06.2023 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком дії до 15.07.2023, який продовжувався неодноразово і останній раз було продовжено до 24.03.2024.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_3 , перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання може переховуватися від суду. Крім того, ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню 13.04.2023 ухвалою суду було оголошено у розшук, тобто існує і продовжує існувати ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, що у свою чергу може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , володіючи відомостями щодо осіб-свідків сторони обвинувачення, які не допитані, може вплинути на них з метою схилення до зміни показів чи відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3) ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні грабіжу, скоєного в період іспитового строку за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 22.11.2022, не має офіційного працевлаштування та офіційно підтверджених джерел доходів, є підтвердженим ризик, передбачений п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також суд звертає увагу й на те, що протягом перебування ОСОБА_3 під вартою будь-яких лікарських протипоказань проти утримання останнього під вартою суду не надано, як і не надано суду відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків ОСОБА_3 чи іншого комплексу обставин, які би переважали ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Суд враховує, вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, який за місцем проживання зарекомендував себе з негативного боку, враховуючи його майновий стан, вважає, що вказані відомості про особу ОСОБА_3 в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими п.п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать про те, що підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу не вбачається.

Суд констатує, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, на переконання суду подальше продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 не порушує його права на свободу та особисту недоторканність, гарантованого статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також права, передбачені Конституцією України, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України, у сумі 161004 (сто шістдесят одну тисячу чотири) гривні 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 110, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 12.05.2024 включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України, у сумі 161004 (сто шістдесят одну тисячу чотири) гривні 00 копійок.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будуть покладені обов`язки:

-не відлучатися з міста Дніпра без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-не відвідувати розважальні заклади.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, внесені кошти будуть звернені в дохід держави.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Термін обов`язків, у разі внесення застави, визначити до 12.05.2024 включно.

Попередити обвинуваченого, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, потерпілим, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: ОСОБА_1