Справа № 204/2720/24
Провадження № 1-кс/204/519/24
УХВАЛА

Іменем України

11 квітня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого -судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

засудженої - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, заяву засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України,-

встановив:

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України.

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_4 підтримала свою заяву і просила задовольнити, застосувавши відносно неї умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, на підставі ст.81 КК України. Також, суду пояснила, що з листопада 2023 року по теперішній час вона знаходиться в ДУ «ДУВП№4», оскільки знайомиться з матеріалами справи. Раніше вона відбувала покарання у ДУ ВК№65. За час знаходження у ВК№65 вона мала попередження у 2023 році, яке вже погашені, заохочень не має. За час знаходження у ДУ «ДУВП№4» вона не встигла себе проявити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_4 , зазначивши, що згідно матеріалів особової справи засудженої, під час відбуття покарання у ВК№65 засуджена характеризується негативно, на даний час знаходиться в ДУВП№4, оскільки знайомиться з матеріалами справи, підстави для застосування ст.81 КК України відносно ОСОБА_4 на даний час відсутні.

Представник установи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив розглянути заяву засудженої на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи засудженого та надані до суду докази у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення -це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці, добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді трьох років позбавлення волі.На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2021 більш суворим, призначеним цим вироком, визначивши до відбування три роки позбавлення волі. Застосувано до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» до набрання вироком законної сили, здійснивши її затримання в залі судового засідання. Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 24.03.2022 року. Зарахувати в строк відбування призначеного покарання перебування ОСОБА_4 під вартою з 22 квітня 2021 року по 20 червня 2021 року та з 19 жовтня 2021 по 08 грудня 2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2022 року набрав законної сили 26 квітня 2022 року. Відповідно до рапорту затримання особи, 24 березня 2022 року ОСОБА_4 було затримано на підставі вказаного вироку суду. Початок строку:24.03.2022 року, кінець строку: 07.12.2024 року. Згідно характеристики засудженої ОСОБА_4 від 14.04.2023 року, яка знаходиться в матеріалах особової справи засудженої, ОСОБА_4 утримувалася в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4», під час утримання характеризувалася посередньо, заохочень та стягнень не мала, до оплачуваної праці не залучалася, з 15.03.2023 року відбуває покарання у Державній установі «Надержинщинська виправна колонія «№65». За час відбування покарання характеризується негативно, не стає на шлях виправлення і не заслуговує на застосування заміни умов тримання у виді переведення до дільниці соціальної реабілітації згідно до ст..101 КВК України. Заохочень не має, 09.05.2023 року за порушення вимог режиму відбування покарання, рішенням ДКУ протокол №60, до ОСОБА_4 застосовано стягнення у виді попередження. Згідно характеристики засудженої від 22.06.2023 року, ОСОБА_4 характеризується негативно, за час відбування покарання не стала на шлях виправлення і не заслуговує на застосування статті 82 КК України - заміну не відбутої частини покарання більш м`яким. Згідно ст.118 КВК України, працевлаштована на підприємстві установи в швейній бригаді №21, швачкою, до роботи відноситься посередньо. Згідно ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 листопада 2023 року, засуджену ОСОБА_4 , переведена з Державній установі «Надержинщинська виправна колонія «№65» до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4», для надання можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження та на даний час перебуває у вказані установі. Характеристика відносно засудженої ОСОБА_4 з ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» відсутня.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що засуджена ОСОБА_4 на даний час дійсно відбула дві треті строку призначеного судом покарання, однак матеріали особової справи відносно ОСОБА_4 не містять доказів, що засуджена стала на шлях виправлення, а термін покарання, який відбула засуджена є недостатнім для висновку про виправлення засудженої та можливість застосування пільги, передбаченої ст. 81 КК України, а тому в задоволенні заяви засудженої ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 67, 103 КВК України, ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539, ст.ст.369-372 КПК України, суд,-

постановив:

В задоволенні заяви засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1