ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представника потерпілого ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000611 від 20.09.2023 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, освіта середня спеціальна, не працюючого, який не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, освіта середня-спеціальна, одруженого, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині призначеного йому покарання та призначити покарання у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, та зменшити стягнуту з нього на користь потерпілого ОСОБА_10 моральну шкоду до 25 000 гривень.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що він не оскаржує фактичні обставини справи та правову кваліфікацію злочину, але вважає, що вирок є незаконним в частині призначеного йому покарання, яке є надмірно суворим, а також він незгоден з розміром стягнутої з нього моральної шкоди.

Вказує, що він не переслідував ціль спричинити потерпілому тілесні ушкодження, а намагався зупинити можливі подальші агресивні дії відносно нього і наніс удар людині, яка опинилась біля нього. Щиро розкається в скоєному, неодноразово вибачався перед потерпілим.

Також зазначає, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, активно сприяв розслідуванню справи, визнав свою провину. За час розгляду справи в суді він знайшов постійну роботу, має можливість працевлаштуватись, щоб мати офіційний заробіток, виплатити потерпілому ОСОБА_10 збитки, матеріально допомагати своєму батькові, який має захворювання легенів і через це не може працювати.

Також вказує, що він повністю визнає заявлений потерпілим ОСОБА_10 позов в частині відшкодування матеріальних збитків, почав відшкодовувати шкоду потерпілому. Не згоден з розміром стягнутої з нього моральної шкоди, оскільки вона є завищеною і вдвічі перевищує розмір матеріальної шкоди.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.2 ст. 125 КК України, та призначене йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 100 (ста) годин громадських годин;

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських годин;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських годин

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 160 (ста шістдесяти) годин громадських робіт.

Частково задоволено позовні вимоги потерпілого ОСОБА_10 та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 : в рахунок відшкодування майнової шкоди - 31 768 гривень 01 копійка; в рахунок відшкодування моральної шкоди - 60 000 гривень; в рахунок відшкодування судових витрат (понесених витрат на професійну правничу допомогу) - 12 000 гривень.в інший частині позовних вимог ОСОБА_10 відмовлено.

ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що останній 15 вересня 2023 року, близько 23 години 20 хвилин, знаходився неподалік від буд.

АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , який перебував неподалік від нього. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_7 , в той же день, близько 23 години 25 хвилин, перебуваючи у зазначеному вище місці, підбіг до потерпілого ОСОБА_10 та знаходячись у безпосередній близькості, стоячи навпроти нього, наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область верхньої щелепи, причинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу на червоній каймі верхньої губи по центру та ліворуч з переходом на слизову оболонку відповідно, забійної рани на червоній каймі верхньої губи ліворуч з переходом на слизову оболонку відповідно, травматичної екстракції 1-го (частково) та 2-го зубу (повної) на верхній щелепі ліворуч, трьох крововиливів на слизовій оболонці нижньої губи до центру та ліворуч, на червоній каймі губи ліворуч, садна на слизовій оболонці нижньої губи дещо праворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таких, що спричиняють короткочасний розлад здоров?я, тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день).

ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що останній, 15 вересня 2023 року, близько 23 години 20 хвилин, також знаходився неподалік від буд. АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , який перебував неподалік від нього. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_8 , в той же день, близько 23 години 22 хвилин, перебуваючи у зазначеному вище місці, підбіг до потерпілого ОСОБА_9 та знаходячись у безпосередній близькості, стоячи навпроти нього, наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи зліва.

Після цього, обвинувачений ОСОБА_7 , в той же день, близько 23 години 30 хвилин, який також перебував у зазначеному вище місці, реалізуючи свій злочинний умисел на спричинення потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, підбіг до нього та знаходячись у безпосередній близькості, стоячи навпроти потерпілого, який сидів на бордюрі, наніс ОСОБА_9 один удар лівою ногою збоку в область носу.Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: травматичного перелому третього зубу на нижній щелепі ліворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, a обвинувачений ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: синця на верхній повіці правого ока в проекції зовнішнього кута з переходом на нижню повіку на всьому протязі та на проекцію гайморової пазухи праворуч, внутрішньо-шкіряного крововиливу на спинці носу по центру, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та захисника ОСОБА_12 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначивши ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу в мінімальному розмірі та зменшити стягнуту з нього на користь потерпілого шкоду; прокурора, потерпілих та представника потерпілих, які заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Вирок суду в частині, що стосується ОСОБА_8 , ніким не оскаржений, а тому, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, у цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Переглядаючи вирок в оскарженій частині, що стосується ОСОБА_7 , колегія суддів зважає на те, що висновки суду першої інстанції про фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст.125 КК України та доведеність його вини в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, що стосуються суворості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів приходить до наступного.

Так, частиною 1 ст. 65 КК передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів, не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, вважає правильними висновки суду першої інстанції про необхідність та достатність призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт за ч.1 ст.125 КК України, та у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт за ч. 2 ст. 125 КК України, а також остаточного покарання за правилами ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

На думку колегії суддів, характер, цілеспрямованість та тривалість дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вчинення ним двох окремих кримінальних правопорушень щодо двох різних осіб одночасно, наслідки для потерпілого ОСОБА_10 у вигляді зокрема травматичної екстракції 1-го (частково) та 2-го зубу (повної) на верхній щелепі ліворуч, не дають підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого за видом або розміром покарання. Натомість покарання у виді штрафу, на призначенні якого наполягає обвинувачений, вочевидь не відповідає його особі та вчиненим діянням.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не є найбільш суворим з числа передбачених санкціями ч. 1 ст.125, ч. 2 ст. 125 КК України ані за видом, ані за розміром, а також при визначенні остаточного покарання застосований найбільш м`який принцип з числа визначених ч. 1 ст. 70 КК України, а відтак призначене ОСОБА_7 покарання не може вважатися суворим.

Колегія суддів також зважає на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа Скополла проти Італії від 17.09.2009 року).

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає покарання, призначене обвинуваченому судом першої інстанції, таким, що відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а також особі винного, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а підстав для його пом`якшення не вбачає.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, що стосуються неправильного, на думку обвинуваченого, вирішення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_10 , колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

Цивільні правовідносини, що виникають з приводу відшкодування шкоди, заподіяної злочином, врегульовані положеннями ст. 1177 ЦК України, згідно із якою шкода, завдана особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

На переконання колегії суддів, сума у відшкодування нанесеної ОСОБА_10 моральної шкоди, стягнута з обвинуваченого ОСОБА_7 у розмірі 60.000, 00 грн., відповідає обсягу заподіяних цьому потерпілому фізичних і моральних страждань, переживань і життєвих незручностей, пов`язаних зокрема із травматичною екстракцією двох зубів внаслідок неправомірних дій ОСОБА_7 , необхідністю проходження тривалих та дискомфортних процедур щодо їх протезування, які за будь-яких обставин не зможуть повністю відновити попередній стан здоров`я потерпілого.

Підстав для зменшення суми відшкодування колегія суддів не вбачає та доводи апелянта у цій частині оцінює критично, оскільки вони не містять нових відомостей, що не були враховані судом першої інстанції, а полягає у переоцінці фактичних обставин, які, на думку суду апеляційної інстанції, у вироку дістали належну оцінку.

З огляду на викладене у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4