Дата документу 19.06.2024Справа № 554/6127/24
Провадження № 1-кс/554/6582/2024
У Х В А Л А

19 червня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000897 від 24 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання, в якому слідча просить накласти арешт на вилучене 07 червня 2024 року в ході проведення огляду майно, зокрема дві подушки прямокутної форми розміром близько 52х150 см синього кольору, одну подушку прямокутної форми розміром близько 52х150 см бузкового кольору та одну подушку прямокутної форми розміром близько 40х40 см бузкового кольору, з позбавленням права відчуження, розпорядження та використання.

В обґрунтування поданого клопотання зазначила, що СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000897 від 24 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом того, що 23 травня 2024 року, в період часу з 00 год 00 хв до 06 години, невідома особа шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану здійснила крадіжку чотирьох подушок з літнього майданчику закладу харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 , чим спричинила матеріального збитку на суму близько 8000 грн.

Слідча вказує, що в ході проведення досудового розслідування 07 червня 2024 року, в період часу з 08 год 30 хв по 08 год 50 хв, було проведено огляду, в ході якого ОСОБА_5 добровільно на законну вимогу слідчого видав речі, які, зі слів останнього, були ним викрадені з літнього майданчику закладу харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 , зокрема дві подушки прямокутної форми розміром близько 52х150 см синього кольору, одну подушку прямокутної форми розміром близько 52х150 см бузкового кольору та одну подушку прямокутної форми розміром близько 40х40 см бузкового кольору.

Постановою слідчого від 07 червня 2024 року вилучене майно визнане речовими доказами в кримінальному провадженні.

Як слідує із змісту клопотання, на даний час в слідства існує обґрунтована необхідність запобіганню можливості пошкодження, перетворення та відчуження майна, яка може бути реалізована лише шляхом накладення на нього арешту.

На підставі викладеного, слідча просить задовольнити клопотання та накласти арешт на вищезазначене майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судове засідання слідча ОСОБА_3 не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, в якій його підтримала й просила задовольнити.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим доведено, що вищезазначене майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема було об`єктом кримінально протиправних дій. Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідча довела необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчої задовольнити.

Накласти арешт на вилучені 07 червня 2024 року в ході проведення огляду дві подушки прямокутної форми розміром близько 52х150 см синього кольору, одну подушку прямокутної форми розміром близько 52х150 см бузкового кольору та одну подушку прямокутної форми розміром близько 40х40 см бузкового кольору, шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та використання до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6