Справа № 202/4791/24
Провадження № 1-кс/202/2712/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю

ініціатора скарги потерпілого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі скаргу потерпілого ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000019 від 17.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 28.03.2024, -

ВСТАНОВИВ:

11.04.2024, через підсистему «Електронний суд», ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову дізнавача СД ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000019 від 17.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Вважає вказану постанову незаконною, немотивованою і передчасною, а тому такою, що підлягає скасуванню в судовому порядку з наступних підстав.

В основу оскаржуваної постанови покладені показання свідка ОСОБА_5 від 28.03.2024 про те, що йому невідомо про яку фразу говорить у своїй заяві ОСОБА_3 , а саме, що начебто невідомо про повідомлення і висловлювання ОСОБА_5 . ОСОБА_3 .

На підставі цих заперечень, постановою встановлено відсутність погрози.

Відповідно до даних протоколу допиту від 28.03.2024, свідка ОСОБА_5 попереджено про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України за завідомо неправдиві показання. Втім, ОСОБА_5 надані неправдиві показання свідка. Адже, ОСОБА_5 було відомо про зазначену фразу і його висловлювання. Це підтверджено технічним записом його розмови з ОСОБА_3 11.01.2024, під час якої ОСОБА_5 неодноразово підтвердив, що він дійсно промовив вищевказану фразу.

Обізнаність ОСОБА_5 також встановлено і підтверджено постановою в абзаці 3 аркушу 2 - «11.01.2024 під час розмови ОСОБА_5 неодноразово підтвердив, що він дійсно промовив вищевказану фразу».

Крім того, підтверджено показаннями потерпілого ОСОБА_3 і могло бути підтверджено ОСОБА_6 безпосереднім свідком чого вона була під час розмови ОСОБА_5 і ОСОБА_3 .

Таким чином, в той час, як ОСОБА_5 достовірно було відомо про зазначену фразу, він надав показання свідка, що йому невідомо про таку фразу. ОСОБА_5 надавши показання протилежні технічному запису, визнаним речовим доказом і своїм же поясненням, надав завідомо неправдиві показання свідка будучи попередженим про відповідальність за них.

Більше того, в інтересах ОСОБА_5 в постанову (абзац 4 сторінки 3 останнє речення) внесені дані, які не відповідають дійсності і перекручено дійсні обставини - свідок зазначену фразу «не пам`ятає». Однак, насправді Протоколом допиту від 28.03.2024 підтверджено чітке і пряме показання ОСОБА_5 про факт, що йому невідома зазначена фраза, а не що він її «не пам`ятає».

Постанову про закриття кримінального провадження побудовано на внесенні в неї невідповідних дійсності відомостей і завідомо неправдивих показаннях свідка. Крім того, свідком ОСОБА_5 , попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від показання свідка за ст.385 КК, згідно Протоколу допиту від 28.03.2024 надані показання - я не пам`ятаю, як підходив до ОСОБА_3 та щось взагалі йому казав, не кажучи вже про погрози.

Проте, технічним записом розмови 11.01.2024, визнаним речовим доказом підтверджено, що ОСОБА_5 насправді усе добре пам`ятає: 1) і як підходив до ОСОБА_3 2) і як йому казав 3) і як вказував зазначену фразу і висловлювання погрози його усунення.

Також, записом відеоспостереження Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2024 підтверджено, що ОСОБА_5 підходив до ОСОБА_3 і що казав протягом часу, необхідного для промови саме цієї фрази та що не прийнято до уваги дізнавачем в інтересах ОСОБА_5 .

Таким чином, свідок ОСОБА_5 використав «не пам`ятаю», а саме надав неправдиві показання, що не пам`ятає з метою відмови від показань свідка за ст.385 КК України відомих йому обставин та приховування свого злочину погрози за ст..129 КК України.

Свідку ОСОБА_5 перед або під час його допиту стали відомі відомості кримінального провадження, його документи, інформація речових доказів, показання потерпілого, заява про злочин і її усі обставини.

Крім того, 28.03.2024 дізнавачем повідомлено потерпілого, що свідку ОСОБА_5 демонструвались матеріали кримінального провадження, а саме фото чи відеозапис, як він підходив у суді до ОСОБА_3 .

Отже, свідку ОСОБА_5 перед або під час його допиту розголошені і розкриті відомості кримінального провадження та при цьому, дізнавач на користь ОСОБА_5 суперечності його показань зазначеним доказам відкинув і приховав прийнятою постановою.

Розголошенням і розкриттям ОСОБА_5 відомостей кримінального провадження, як особі заціпленій у спотворенні дійсних обставин прямо забезпечено можливість надати «правильні і потрібні» показання свідка для уникнення відповідальності і закриття кримінального провадження для винесення оскарженої постанови.

Порушенням передбаченого порядку допиту ОСОБА_5 надані незаконні привілеї і застосовано законом невизначені підстави. Рішення дізнавача про надання незаконних переваг не мотивовано.

Також зазначив, що вимогою заяви про злочин потерпілого було забезпечити конфіденційність відомостей, матеріалів і інформації провадження за цією заявою і закритість усіх пов`язаних судових розглядів. Однак, зазначену вимогу заяви про злочин проігноровано і не вирішено, причому її свідомим порушенням, без її розгляду та належного розв`язання.

Записом відеоспостереження Індустріального районного суду від 26.12.2024 достовірно підтверджено, що адвокат ОСОБА_7 був безпосереднім свідком того, що ОСОБА_5 і як підходив до ОСОБА_3 і як казав ОСОБА_3 і як вказував йому фразу за часом промови фразу зазначену у заяві про злочин.

Також, ОСОБА_7 , який приймав участь у допиті, із розголошених відомостей показань потерпілого і заяви про злочин, був обізнаний, що ОСОБА_5 була відома зазначена фраза і його висловлювання. Більше того, був обізнаним, що висловлювання ОСОБА_5 визнано дійсним.

Проте, ОСОБА_7 свідомо приймав участь у наданні і вчиненні ОСОБА_5 неправдивих показань і відмови від показань свідка неправдивими показаннями «не пам`ятаю», достовірно знаючи про їх неправдивість і фактичну відмову від показань.

ОСОБА_7 безпосередньо був співучасником і пособником, приймав участь у груповому вчиненні з ОСОБА_5 неправдивих показань та відмові показань свідка використанням неправдивого показання «не пам`ятаю», оскільки прямо дозволив, не перешкодив і не запобіг їм.

Участь ОСОБА_7 у вчиненні зазначених злочинів полягала у їх замовчуванні, у сприянні їх вчиненню не перешкоджанням, у їх підготуванні відповідними консультативними юридичними порадами, тобто спрямуваннями їх вчинення. А також, підтримування, заохочення, направлення і груповому з ОСОБА_5 розробленні плану злочину надання неправдивих показань «не пам`ятаю», «невідомо» та відмові від показань свідка. Якби не було зазначених участі і дій адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_5 не могло б бути вчинено зазначених правопорушень і кримінальне провадження не було б закрито.

Постановою не проаналізовано, не зроблено і не надано належної оцінки тому, що невинувата особа не виправдовується шляхом неправдивих показань та відмовою показань свідка, а також не намагається спотворювати дійсні обставини.

Дізнавач не зазначив мотивів і підстав свого рішення надати незаконні переваги показанням юридично зацікавленої особи у спотворені дійсних обставин ОСОБА_5 над визнаними належними доказами - технічним записом і показаннями потерпілого, які спростовували показання ОСОБА_5 .

Оцінку їх суперечності не зроблено і не узгоджено.

Додаткового допиту ОСОБА_5 за участі ОСОБА_3 для їх усунення не проведено. Дізнавачем не мотивовано чому показання ОСОБА_5 , які суперечать доказам у справі виявились переконливішими показань потерпілого ОСОБА_3 , які підтверджено зазначеними доказами.

Допит ОСОБА_5 проведено без фіксації на носії інформації, обмежив потерпілого обізнаності у повному обсязі і фактичних подіях кримінального провадження, а перекручуваннями спричинив перешкоджання потерпілому у змагальності довести винуватість ОСОБА_5 і необхідність притягнення його до відповідальності.

У Постанові зазначено, що здійснено огляд відеозапису відеоспостереження суду від 26.12.2023 щодо невстановленої особи, яка підходила у фойє суду до ОСОБА_3 . Тобто, особу ОСОБА_5 на якого конкретно вказувалось заявою про злочин взагалі не встановлювалось і не перевірялось на причетність злочину.

Не встановлюючи особу, неможливо встановити і участь такої особи у події злочину. Тобто, відсутність участі ОСОБА_5 у події злочину визначена заздалегідь наперед без належних слідчих і процесуальних дій. Навіть не отримано його показань свідка чи він на відеозаписі суду.

В порушення вимог п.3 ч.1 ст.284 КПК невичерпані можливості отримати достатні докази.

Взагалі не розглянуто і не прийнято рішення за важливим клопотанням потерпілого від 28.03.2024 (вх.№ Г-21)

Резолютивна частина постанови суперечить її мотивувальній частині. Підставою закриття кримінального провадження мотивувальною частиною зазначено не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді (п.3 ч.1 ст.284 КПК), а резолютивною частиною визначено зовсім іншу підставу - відсутність складу злочину (п.2 ч.1 ст.284 КПК). При цьому, відсутність складу злочину не встановлено мотивувальною частиною.

Враховуючи викладене просив слідчого суддю скасувати постанову старшого дізнавача СД ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 28.03.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 17.01.2024.; в прийнятому судовому рішенні надати оцінку суду і звернути увагу на недопустимість винесення дізнавачем постанови використовуючи на її підставу неправдиві показання свідка і відмову свідка від них (ст.ст.384,385 КК України) та невиконання вимог ч.1 ст.214 і ч.1 ст.25 КПК України щодо обов`язку дізнавача, прокурора внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування після виявлення обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; в прийнятому судовому рішенні надати оцінку суду і звернути увагу на недопустимість використання адвокатського посвідчення і неправомірність співучасті, пособництва і участі адвоката ОСОБА_7 у кримінальних правопорушеннях ОСОБА_5 передбачені ст.ст.384,385 КК України та порушення вимог ч.1 ст.214 і ч.1 ст.25 КПК України щодо не реагування, не запобігання, не припинення, не внесення відомостей до ЄРДР, не розпочате розслідування і не кваліфікування дій, які містять ознаки кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні ОСОБА_3 доводи своєї скарги підтримав та наполягав на її задоволенні.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, жодних заяв, клопотань чи заперечень на адресу суду не надходило.

22.04.2024, на запит слідчого судді, надані матеріали кримінального провадження № 0000019 для огляду у судовому засіданні.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого/дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши ініціатора скарги, дослідивши скаргу, додані до неї матеріали, оглянувши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

СД ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 17.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Постановою дізнавача ОСОБА_4 від 28.03.2024 кримінальне провадження закрите. Рішення дізнавача мотивоване тим, що відсутні свідки та очевидці, які б могли підтвердити погрозу вбивством ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_3 . Також відсутні інші докази, які б підтверджували факт погрози, реальність її виконання. Підставою закриття визначено п.2 ч.1 ст.284 КПК України встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За змістом скарги ОСОБА_3 , органом досудового розслідування не було вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування.

Згідно п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою, її копії.

Слідчим суддею встановлено, що оскаржувана постанова винесена 28.04.2023 року та отримана заявником 01.04.2024.

Таким чином, строк, встановлений ст.304 КПК України, не порушений, оскільки скарга подана до суду через підсистему «Електронний суд» 11.04.2024 десятий день.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

За змістом ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

При цьому, за змістом ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.

Таким чином, правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови та матеріалів кримінального провадження, випливає, що в рамках даного кримінального провадження: допитано заявника (потерпілого) ОСОБА_3 , проведено огляд відеозапису, а саме запису телефонної розмови між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 11.01.2024, допитано свідка ОСОБА_5 , оглянуто відеозапис з камери відеоспостереження Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Будь-яких інших слідчих дій у кримінальному провадженні не проводилось.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що дізнавач не проаналізував та не перевірив доводи ОСОБА_3 , які викладені ним у заяві про кримінальне правопорушення; не встановив свідків розмови ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в фойє суду, хоча ОСОБА_3 прямо вказує на те, що свідками вказаної розмови був адвокат ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ; не проаналізував на предмет розбіжностей показання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ; не провів одночасний допит вказаних осіб, тощо.

При цьому дізнавач безпідставно в основу свого рішення поклав лише показання ОСОБА_5 , хоча вказана особа є особою на яку прямо вказує ОСОБА_3 як на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Відтак, висновок дізнавача про те, що встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення є таким, що не відповідає попередньому висновку дізнавача про те, що відсутні свідки та очевидці, які б могли підтвердити погрозу вбивством ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_3 . Також відсутні інші докази, які б підтверджували факт погрози, реальність її виконання. Оскільки фактично дізнавач прийшов до висновку, що відсутня сама подія кримінального правопорушення, що виключає закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Положення КПК України за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів справи та встановлення і покарання винних осіб. Це не є обов`язком досягнення результату, але обов`язком вжиття заходів. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання усіх наявних доказів, які мають стосунок до події, зокрема показів очевидців та експертних висновків тощо. Будь-які недоліки розслідування, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту, а вимоги щодо оперативності та розумної швидкості є також безумовними у цьому контексті.

При новому розслідуванні належить виконати усі дії щодо належного виконання завдань кримінального провадження (вирішити питання про встановлення та допит свідків на яких вказує ОСОБА_3 , провести одночасний допит осіб, тощо), і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

Враховуючи викладене скарга підлягає задоволенню, а постанова дізнавача про закриття кримінального провадження скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 28.03.2024 у кримінальному провадженні №0000019 від 17.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Матеріали кримінального провадження №0000019 повернути до СД ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 25.04.2024

Слідчий суддя ОСОБА_1