Справа № 297/3340/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегово кримінальне провадження № 0000504 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця міста Київ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні інвалід та малолітня дитина, працюючого перевізником в ТОВ «Уклон Україна», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, сприяв незаконному переправленню семи громадян України через державний кордон України, шляхом надання засобів, порад, вказівок щодо перетину державного кордону України за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , за попередньою домовленістю з невстановленою досудовим розслідуванням особою, та за її вказівкою, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «RENAULT» моделі «MEGANE» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибув 07.09.2023 у не встановлений точний слідством час до залізничного вокзалу міста Ужгород, де у присутності співучасника здійснив посадку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_8 , до вказаного транспортного засобу, разом з якими 07.09.2023 близько 23 годин вирушив в село Косонь Берегівського району, яке в свою чергу знаходиться в безпосередній близькості до державного кордону України, задля незаконного переправлення громадян України через державний кордон в умовах дії правового режиму воєнного стану.

Прибувши 08.09.2023 близько 01 години 20 хвилин до місьця, яке розташоване поруч з с. Косонь Берегівського району, в напрямку 258-259 прикордонних знаків на відстань 500 метрів від державного кордону України, здійснив висадку пасажирів та вказав їм напрямок, в якому необхідно рухатись задля незаконного перетину кордону, їх спосіб та поведінку при затриманні правоохоронцями.

Однак, рухаючись вказаним ОСОБА_4 маршрутом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були викриті та затримані 08.09.2023 близько 01 год. 30 хв. прикордонним нарядом ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 КК України - сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 вимогу ст.. 69 КК України у зв`язку наявністю таких обставин як: щире каяття, раніше не судимий, наявність на утриманні хворої матері інваліда та неповнолітньої дитини.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, визнав повністю та пояснив, що на його утриманні крім своєї родини також перебуває хвора мати і він намагався просто заробити коштів для лікування матері та забезпечення її та своєї родини всіх необхідним. У вчиненому розкаявся, обіцяв у майбутньому подібного не вчиняти.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з допитом обвинуваченого та дослідженням його характеризуючих даних. При цьому, судом учасникам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, тобто сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб є доведеною.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Те, що ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, у вчиненому розкаявся, є раніше не судимим, активно прияв розкриттю злочину, суд відповідно до ст. 66 КК України, враховує, як обставини, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Як вбачається з досудової доповіді, наданої Берегівським РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, ОСОБА_4 є раніше не судимим, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався та враховуючи спосіб життя останнього, інформацію, що характеризує його особистість, середній ризик вчинення повторного правопорушення, середній ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк не можливе та становить середню ступінь небезпеки для суспільства (у.т.ч. окремих осіб).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, вину визнав, щиро розкаявся, а також з урахуванням особи винного, суд приходить до висновку, що до обвинуваченого при призначенні покарання за ч. 2 ст. 332 КК України, слід застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 332 КК України.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Долю речових доказів, суд вважає вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався. Клопотань про обрання відносно останнього запобіжного заходу в ході судового розгляду кримінального провадження не надходило.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту його затримання.

Речові докази: транспортний засіб, автомобіль Renault Megan 2004 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Renault Megan 2004 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_13 як власнику, мобільний телефон Redmi M2101K6G, в який встановлено сім-картки НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , пластикова картка АТ «А-Банк» НОМЕР_4 , пластикова картка «Monobank» на ім`я ОСОБА_14 , посвідчення водія НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 після набрання вироком законної сили повернути власникам скасувавши ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області № 297/3192/23 від 12.09.2023 року.

Вирок оголошений і може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1