Справа № 504/879/24
Номер провадження 1-кп/504/523/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2024 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши в залі суду в смт. Доброслав обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000683 від 16.09.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацевлаштованого, одруженого зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, призваним за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді радіотелефоніста радіостанції інформаційно- телекомунікаційного вузла у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», у порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил - України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, о 08:00 годин 06.08.2023 самовільно залишив розташування військовій частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та ухилявся від проходження військової служби до 19.02.2024, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, - самовільне залишення місця служби, військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні вказаного злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю, повідомив, що спочатку він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , в подальшому був переведений до військової частини НОМЕР_1 . Обвинувачений вказав, що він є хорошим зварювальником тому хотів проходити службу у ремонтній бригаді. Незважаючи на це, його було переведено на посаду, на якій він не міг виконувати посадові обов`язки, а тому у серпній 2023 року, він вирішив покинути дислокацію військової частини та повернутися у м. Запоріжжя. Після цього, звернувся до ДБР. У військову частину не повертався, так як командування вказувало, що він є таким, що самовільно залишив військову частину. Добровільно прибував за викликами до слідчого, від відповідальності не ухилявся. У вчиненому порушенні розкаявся.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів по справі та характеризуючого матеріалу відносно обвинуваченого. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби, військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану є доведеною повністю, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.5 ст.407 КК України є тяжким злочином.

ОСОБА_4 є громадянином України, одруженим, має середню освіту, щиро розкаявся у вчиненому злочині, негативно охарактеризований за місцем служби, відомості про перебування на обліку в лікаря нарколога та психіатра відсутні. Відповідно до досудової доповіді органу пробації ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлені.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, зазначену пом`якшуючу обставину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинений ним злочин покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальних межах передбачених санкцією ч. 5 ст. 407 КК України.

Правові приписи ст. ст. 69, 75 КК України у цьому кримінальному провадженні застосовані бути не можуть, з огляду на імперативну заборону у застосуванні цих норм до осіб, які вчинили кримінальні правопорушення передбачені ст. 407 КК України, у період дії воєнного стану, після набрання чинності законом 2839-IX від 13.12.2022 року.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань про обрання такого до суду не надходило.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Речові докази до кримінального провадження не долучались.

Враховуючи наведене, на підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до фактичного виконання, тобто затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виконання вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не обирати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні стягненню не підлягають.

Речові докази по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з урахуванням особливостей визначених ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1