Справа № 750/367/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/425/24
Категорія - ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_6

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000280 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , освіта вища, не одружений, фізична особа-підприємець, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 , до набрання вироком законної сили, у виді застави - залишено без змін.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новозавоського районного суду м. Чернігова від 18.10.2023, на сідловий тягач «VOLVO FH460», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_11 - скасовано, а транспортний засіб повернуто власнику.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 6744,04 грн. процесуальних витрат. Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 11 жовтня 2023 року, близько 17:00 год, ОСОБА_9 , керуючи сідловим тягачем «VOLVO FH460», р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Михалевича в напрямку проспекту Миру у м. Чернігові. При виконанні маневру повороту праворуч з АДРЕСА_2 , на зелене світло світлофору додаткової секції, в порушення вимог п.2.3 «б», п.16.2 Правил дорожнього руху, ОСОБА_9 не надав дорогу пішоходу ОСОБА_12 , яка переходила проїзну частину, на яку він повертає, справа наліво та допустив наїзд на потерпілу, у результаті чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, від яких померла на місці пригоди.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, й ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України. В обґрунтування скарги зазначив, що висновки суду про відсутність підстав для позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами є невмотивованими та судом не в повній мірі враховано ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення та наслідки, які настали, а саме смерть потерпілої. Крім того, звільняючи обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, місцевий суд безпідставно не поклав на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, а також представника потерпілих, котрі просили апеляційну скаргу задовольнити лише в частині покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.76 КК України; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з пунктами 3, 4 ч.1 ст.420 КПК України, апеляційний суд має скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання чи неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. У цьому випадку додаткове покарання є альтернативним, а доцільність його застосування вирішується судом у кожному конкретному випадку.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі та звільняючи від його відбування з випробуванням, місцевий суд з достатньою повнотою урахував дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, проживає разом з матір`ю, яка має інвалідність 2 групи, та здійснює за нею постійний догляд; за місцем проживання характеризується позитивно, працює водієм; врахував думку потерпілих, які не мають претензій до обвинуваченого та просили призначити йому покарання без ізоляції від суспільства, а також не призначати йому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, добровільне відшкодування шкоди; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Отже, суд першої інстанції, зважаючи на вище вказані обставини, вважав за можливе не призначати ОСОБА_9 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання в апеляції прокурора на те, що суд не вмотивував у вироку висновок щодо не призначення додаткового покарання є безпідставним, позаяк у вироку наведені мотиви, якими керувався суд, ухвалюючи рішення щодо не призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апелянта про безпідставне непокладення на ОСОБА_9 обов`язків, визначених ст.76 КК України, з огляду на таке.

Згідно із ч.4 ст.374 КПК України, у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням відповідно до статті 75 КК України, у резолютивній частині вироку зазначаються тривалість іспитового строку та обов`язки, покладені на засудженого.

Відповідно до статті 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Системний аналіз указаних вище норм закону свідчить про те, що, призначивши обвинуваченій особі покарання та звільняючи її від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, суд повинен застосувати щодо неї вимоги ст.76 КК України та покласти на цю особу передбачені частиною першою цієї норми права обов`язки.

Проте вказаних вимог закону місцевий суд не дотримався, та звільнивши ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, не поклав на нього відповідні обов`язки, передбачені ст.76 КК України, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню в частині призначеного ОСОБА_9 покарання, з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 лютого 2024 року щодо ОСОБА_9 - скасувати в частині призначеного йому покарання.

ОСОБА_9 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4