КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 11-кп/824/2135/2024 Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачено ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження заапеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001979, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Прилука Липовецького району Вінницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10.11.2020 Немировським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадяг, що становить 850 грн.,

визнано винуватим за ч. 2 ст. 121 КК України і призначенопокарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_7 покарання приєднано невідбуте покарання за вироком Немировського районного суду Вінницької області від 10.11.2020 у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, яке відповідно до ч. 3 статті 72 КК України ухвалено виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з дати ухвалення вироку у цьому кримінальному провадженні, зарахувавши у строк відбування покарання ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 12 липня 2021 року по 14 вересня 2023 року із розрахунку день за день. Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу - залишено без змін.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення злочину із застосуванням насильства, а сааме: 10.11.2020 Немировським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 186 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях перевиховання не став та вчинив новий умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Так 22.05.2021 в період часу з 12 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв. за адресою: кв. АДРЕСА_2 , з мотиву особистих неприязних відносин під час конфлікту умисно наніс кулаками удари в область голови та по тілу у життєво важливі органи ОСОБА_10 , з яким разом проживали у вказаній квартирі і яка належить потерпілому; своїми умисними діями, згідно висновку судово-медичної експертизи, спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння від яких він помер.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року скасувати, кримінальне провадження закрити у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати, мотивуючи тим, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. На переконання апелянта жоден з допитаних свідків не дав показання, які свідчили би про те, що обвинувачений наносив ОСОБА_10 удари кулаками обох рук, як у голову потерпілого, так і по тілу, де розташовані життєво важливі органи; при цьому висновок судово-медичної експертизи № 091-130-2021 від 29.06.2021 свідчить лише про виявлені у потерпілого тілесні ушкодження і не може бути доказом, що саме ОСОБА_7 їх заподіяв потерпілому.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції; захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводиапеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідност. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, ґрунтується на зібраних та належним чином перевірених у суді доказах.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7 засуджено незаконно за злочин, який він не вчиняв, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.

На підтвердження встановлених фактичних обставин справи суд першої інстанції обґрунтовано послався на докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, які як прямо, так і опосередковано у своїй сукупності доводить винуватість ОСОБА_7 у заподіянні ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження від яких він помер.

Суд у вироку детально проаналізував наведені докази, дав їм належну оцінку та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття.

Так, у суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 - мати ОСОБА_7 та дружина ОСОБА_10 - дала показання про те, що в день смерті ОСОБА_10 їй зателефонував обвинувачений та повідомив, що ОСОБА_10 погано. Коли вона прийшла, то побачила, що він ледь міг сидіти, однак тілесних ушкоджень у нього не було; вона викликала швидку медичну допомогу, яка запропонували госпіталізацію, однак потерпілий відмовився. Його поклали спати, після чого потерпіла пішла додому, оскільки проживала окремо.

Близько 16 години їй знову зателефонував обвинувачений та сказав, що потерпілому дуже погано. Коли за хвилин 40-60 вона прийшла до квартири і побачила ОСОБА_10 , то одразу побігла до сусіда ОСОБА_11 по допомогу. В цей час їй зателефонував обвинувачений та повідомив, що ОСОБА_10 помер. Вона викликала швидку, після чого зайшла до обвинуваченого, який спав у своїй кімнаті у стані алкогольного сп`яніння. Стверджувала, що у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 були добрі стосунки, конфліктів між ними не було, її син не ображав потерпілого.

Свідок ОСОБА_12 - брат обвинуваченого - також дав показання про те, що між потерпілим та обвинуваченим не було конфліктів, однак потерпілий часто зловживав алкогольними напоями, обвинувачений разом із ОСОБА_10 спиртні напої не вживав; на місці події у загиблого він бачив тілесні ушкодження лівої частини голови, потерпілий сидів.

Разом з цим, суд критично оцінив показання потерпілої ОСОБА_9 - матері обвинуваченого та свідка ОСОБА_12 - брата обвинуваченого про те, що обвинувачений мав добрі стосунки із потерпілим ОСОБА_10 та не мав із ним конфліктів, оскільки вказані особи є близькими родичами обвинуваченого, що ставить під сумнів їх об`єктивність та неупередженість.

Крім того, такі твердження спростовуються показаннями допитаних в ході судового розгляду свідків - сусідів потерпілого: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , які повідомили, що ОСОБА_10 був спокійним, тихим, неконфліктним, алкоголем не зловживав, мав вади здоров`я - хвору руку. Останнім часом проживав з обвинуваченим ОСОБА_7 . З квартири ОСОБА_10 доносилися звуки конфліктів, бійок, ОСОБА_10 постійно мав синці, які пояснював «сімейними справами» та просив не втручатися.

При цьому свідок ОСОБА_13 зазначила, що в кінці травня близько обіду з квартири ОСОБА_10 , яка розташована над її квартирою, почула гучний звук - наче впала шафа, від чого у неї затремтіло скло та посуд у шафі, що повторилось 5-7 разів протягом півгодини; свідок ОСОБА_14 вказав, що одного разу був безпосереднім очевидцем конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, помічав синці та подряпини на потерпілому; свідок ОСОБА_15 зазначила, що потерпілий скаржився їй, що син дружини його сильно ображає.

Свідок ОСОБА_11 зазначив, що в день смерті ОСОБА_10 близько 18 години до нього прийшла ОСОБА_9 та попросила перевірити стан ОСОБА_10 , оскільки до потерпілого зранку приїжджали медичні працівники. Вони разом спустились до квартири потерпілого, де він побачив мертвого ОСОБА_10 , який сидів біля шафи, у нього були гематоми на обличчі, опухле око, спиною потерпілий був опертий на сервант, ноги лежали рівно, коли експерт зняв верхній одяг з загиблого у нього на тілі виявилось кілька десятків синців, на правій лопатці була травма, нанесена, на думку свідка, недопалком.

Потерпіла ОСОБА_16 - двоюрідна сестра ОСОБА_10 - повідомила, що потерпілий розказував їй, що фіктивно одружився, однак відмовився знайомити із дружиною; вперше ОСОБА_16 побачила дружину брата лише після його смерті, а обвинуваченого - у суді. Вказала, що ОСОБА_10 інвалід дитинства: у нього була недіюча права рука; ОСОБА_10 потерпіла охарактеризувала як неконфліктну людину.

Наведенні показання свідків узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються:

даними рапорту старшого оперуповноваженого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_17 , зареєстрованого в журналі ЄО 22.05.2021 за №32788, зі змісту якого вбачається, що 22.05.2021 року на лінію «102» надійшло повідомлення про смерть ОСОБА_10 . Прибувши на місце події працівники поліції виявили тіло потерпілого у сидячому положені, сперте спиною на шафу. На лівій частині голови виявлено гематому. Родичі загиблого категорично заперечували ймовірність насильницької смерті потерпілого та стверджували, що ушкодження потерпілий, будучи у стані алкогольного сп`яніння, отримав від падіння з висоти власного росту (т.2 а.с. 16);

відомостями з талону КНП «Центр ЕМД та МК», зі змісту якого вбачається, що 22.05.2021 року о 10 год 55 хв. потерпілого було оглянуто медичними працівниками та не надано жодних рекомендацій (т. 2 ас. 17);

відомостями з витягу карти виїзду швидкої медичної допомоги №126198 від 22.05.2021 зі змісту якої вбачається, що працівники швидкої медичної допомоги, прибувши на місце події о 20 год. 36 хв., діагностували біологічну смерть потерпілого (т. 2 а.с. 17);

даними протоколу огляду місця події від 22.05.2021 року із долученими до нього фототаблицею та план-схемою, зі змісту якого вбачається, що 22.05.2021 в приміщенні квартири АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_10 усидячому положенні. Ліве око не відкривалось через набряк м`яких тканин повік. Кістки та хрящі носа на до дотик цілі. Виявлені ушкодження лівої частини голови - синець багряно-фіолетового кольору розміру; в проекції правої лопатки синець неправильної округлої форми фіолетового кольору 2.5 х 2 см; в проекції 4х, 5х грудних хребців два садна неправильної округлої форми з темночервоним дном розмірами 1 см та 2 см у діаметрі; на задній поверхні грудної клітини не рівномірно виражений невизначеної форми синець темно фіолетового кольору, розміром 15х10 см; синець багряно-фіолетового кольору у правій скроневій ділянці; у зоні правої сідниці невизначеної форми синець багряно-фіолетового кольору 3.5 х 3 см; в ділянці копчика садно з темночервоним дном приблизно 2.5х2 см (т. 2 а.с. 19-39);

даними постанови про визнання речовими доказами від 01.06.2021 року, згідно якої визнано речовими доказами паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , НОМЕР_1, свідоцтво про право власності на житло від 31.10.2003, а сааме: кв. АДРЕСА_2 , технічний паспорт на вказану квартиру та один металевий ключ від квартири, які було виявлено та вилучено під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 40);

даними висновку експерта №012-67-2528-2021 від 14.06.2021 року зі змісту якого вбачається, що при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_10 , 1972 р.н., виявлено, що смерть ОСОБА_10 , 1972 р.н., настала внаслідок внутрішньочерепної травми з крововиливами під м`які оболонки головного мозку та його набряком-набуханням, на що вказує вищеописане в п. 1 А) а), б), в); розширення навколосудинних та навколоклітинних просторів в тканині головного мозку з ішемічної дистрофією нейроцитів; дрібноплямисті крововиливи під ендокардом лівого шлуночка серця. Враховуючи характер, локалізацію та механізм виникнення вищеописаних тілесних ушкоджень, які були виявлені при експертизі трупу ОСОБА_10 , 1972 р.н., слід вважати, що вони не могли виникнути внаслідок падіння тіла з вертикального чи близького до нього положення;

даніпостанови про визнання речовими доказами від 03.08.2021 року, зі змісту якої вбачається, що під час проведення огляду місця події 22.05.2021 за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено зрізи нігтів з правої та лівої руки ОСОБА_10 , змиви з правої та лівої руки ОСОБА_10 , зразок букального епітелію ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 133).

Доводи сторони захисту про те, що тілесні ушкодження, які потягли за собою смерть ОСОБА_10 , він міг отримати внаслідок нападу епілепсії або смерть могла статись в результаті наявних у загиблого хронічних захворювань, спростовуються даними висновку судово-медичної експертизи №012-67-2528-2021 від 14.06.2021, якою чітко встановлено причину настання смерті ОСОБА_10 : внаслідок внутрішньочерепної травми з крововиливами під м`які оболонки головного мозку, отриманої від ударної дії тупого (тупих) предмету (предметів), особливості контактної поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися, приблизно за 40-60 хвилин, до настання смерті.

При цьому згідно даних висновку експерта №012-67-2528-2021 від 14.06.2021 року, враховуючи характер, локалізацію та механізм виникнення вищеописаних тілесних ушкоджень, які були виявлені при експертизі трупу ОСОБА_10 , 1972 р.н., слід уважати, що вони не могли виникнути внаслідок падіння тіла з вертикального чи близького до нього положення.

Крім того, у ході судового розгляду не здобуто достовірних даних про те, що ОСОБА_10 страждав на епілепсію та під час нападу епілепісії міг отримати такі ушкодження, як і не здобуто жодних даних, які вказували би, що в момент завдання потерпілому вказаного тілесного ушкодження у квартирі перебували інші, окрім обвинуваченого, особи. Більше того, з огляду на гучні звуки, якими супроводжувалось завдання ударів, малоймовірною виглядає версія сторони захисту, що у той момент у квартирі могли перебувати невідомі особи, які завдали битакі удари потерпілому, а обвинувачений при цьому спав та нічого не чув.

Отже, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для скасування вироку у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати, є неспроможними, позаяк спростовуються дослідженими доказами.

На переконання колегії суддів винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, доведена в повній мірі за критерієм «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЧ у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року) і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При перегляді апеляційним судом вироку суду першої інстанції істотних порушень КПК України, що унеможливлювали би прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, не встановлено; інші порушення, на які посилається у своїй апеляційній скарзі захисник, не впливають на доведеність винності ОСОБА_7 , кваліфікацію його дій та призначення покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування, передбачених ст. 409 КПК України, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - без зміни.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді: ______________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4