Справа № 734/1900/23
1-кп/729/32/24 р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі колегії суддів: головуючої судді: ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000473 від 13.12.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Остер, Козелецького району, Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, військовозобов`язаного, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

У провадженні Бобровицького районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0000473 від 13.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 , передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурором подано письмове клопотання про продовження строку застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який згідно ухвали Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 березня 2024 року закінчується 28 травня 2024 року.

У своєму клопотанні прокурор посилається на обгрунтованість підозри обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_8 , з хуліганських мотивів, що мало місце 12.12.2022 року близько 21 год. 30 хв. неподалік приміщення кафе більярдної "Піраміда" по АДРЕСА_1 .

Прокурор вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , застосовувався та продовжувався з метою запобігання ризикам, визначених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обґрунтуванням вказаних ризиків є те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України. Злочин передбачений п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України посягає на найвищі соціальні цінності як то життя і здоров`я потерпілого. Настали невідворотні наслідки - смерть потерпілого.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що його дії були направлені на позбавлення життя іншої людини, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до порушення належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків. Покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України - довічне позбавлення волі також може стати підставою для переховування, розшуку, затягування судового розгляду. Обвинувачення у вчиненні злочину в стані алкогольного сп`яніння є проявом вживання алкогольних напоїв, тобто ризиком неявок до суду та вчинення інших кримінальних правопорушень. Перебуваючи на волі з метою відстоювання власної правової позиції, матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж судовому провадженні, які проживають з ним в одному населеному пункті. На даний час у даному провадженні триває судовий розгляд, не допитані всі свідки у кримінальному провадженні. Слід врахувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). 3а таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наведені обставини свідчать, що заявлені ризики які існували на час обрання і продовження заробіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, що виправдовує тримання його під вартою.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України не може запобігти відповідним ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клоптання з підстав в ньому зазначених, оскільки раніше встановлені ризики залишилися незмінними.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт посилаючись на те, що злочину він не вчиняв. Пояснив, що його обвинувачують в тому, що він не робив, свідки в судовому засіданні дають неправдиві показання. Звертає увагу, що особи, які винні у вчиненні даного кримінального правопорушення, підбурюють інших свідків та погрожують їм, щоб ті давали не правдиві показання проти нього. Намірів переховуватися від суду та впливати на свідків не має, а навпаки він заінтересований в тому, щоб розгляд справи відбувся якнайшвидше.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт посилаючись на те, що докази на які посилається прокурор в своєму клопотанні, не підтверджують вчинення ОСОБА_5 злочину в якому його обвинувачують. Вважає, що органами досудового розслідування не в повній мірі проведено розслідування, допитані в судовому засіданні свідки дають різні показання. Окрім того, прокурором не доведені ризики передбачені ст. 177 КПК України, ним не надані будь які докази, що обвинувачений може створити штучні докази та підбурити осіб, які не були свідками кримінального правопорушення. Звертає увагу суду на той факт, що обвинувачений має постійне місце проживання, позитивно характеризується, добровільно прибув до суду для розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу. Все це свідчить про той факт, що намірів переховуватися від суду у обвинуваченого не має.

Розглянувши клопотання прокурора, дослідивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд врахувує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При судовому розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування чи повторного вчинення злочинів.

У справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попередні ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім цього, у свої справах ЄСПЛ неодноразово зазначав про те, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від пред`явленого обвинувачення, а тому, необхідно попередити тиск на свідків.

При розгляді клопотання суд також оцінює підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 березня 2024 року запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою закінчується 28 травня 2024 року.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України віднесеного до категорії особливо тяжкого, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі.

Судом враховується, що не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які неодноразово враховувались судом при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні, по якому ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення, до закінчення строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого не буде завершено, оскільки не допитані всі свідки.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.

Тобто, завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню.

Щодо посилання сторони захисту на відсутність доказів вчинення злочину обвинуваченим, колегія суддів звертає увагу на той факт, що суд не вправі на даному етапі судового розгляду оцінювати докази, які долучені прокурором, оцінювати покази свідків без оцінки доказів в сукупності. На даному етапі суд встановлює наявність чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України для вирішення підставності продовження чи не продовження обвинуваченому запобіжного заходу і не вправі оцінювати докази по справі в сукупності. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування запобіжного заходу з огляду потреб судового провадження.

Щодо недоведеності ризиків стороною обвинувачення, колегія суддів зазначає наступне. Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, прокурор повинен довести, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності. Таким чином ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати, зокрема судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Таким чином колегія суддів, відповідно до положень статей 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини з огляду на те, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованості ризиків у кримінальному провадженні, передбачених ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, ризики, передбачені у ч. 1 ст. 177 КПК України, які було враховано під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, та неодноразового його продовження, на цей час не змінились, а також, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, приходить висновку, що обставини кримінального провадження свідчать про наявність високого ступеню ризиків, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення і таким чином негативно вплинути на хід судового розгляду та встановлення об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні, а тому вважає достатніми підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Також судом не встановлено будь-яких інших обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого на даному етапі судового розгляду.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_5 менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе належним чином запобігти наявним ризикам, що призведе до неможливості розгляду справи в розумні строки.

Суд вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.

Таким чином, колегія суддів відхиляє посилання сторони захисту про доцільність застосовування інших більш м`яких запобіжних заходів та зазначає, що наразі дієво забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам зможе лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосований запобіжний захід - тримання під вартою стосовно обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 201, 331, 369-372, 376 КПК Українии, колегія суддів, -

у х в а л и ла :

Клопотання прокурора Козелецької окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0000473 від 13.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_5 на 60 днів до 21 липня 2024 року включно з утриманням його в державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі у місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Кримінальне провадження відкласти для виклику свідків на 20 червня 2024 року на 12 год.00 хв.

Головуюча суддя : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_10 Кузюра

ОСОБА_3