Справа № 487/6805/23
Провадження № 1-кс/487/3629/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001643 від 08.0692024, року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України про арешт майна

встановив:

20.06.2024 прокурор відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0001643 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, яке було вилучено у ході обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «Redmi» IMEI: НОМЕР_1 IMEI: НОМЕР_2 в якому встановлена одна сім-карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 та одна сім-карта мобільного оператора «lifecell» НОМЕР_4 , які поміщено до сейф-пакету № PSP1057983; дві банківські карти АТ «Банк Кредит Дніпро» № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , які поміщено до сейф-пакету № PSP1057982.

Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що вилучене майно є речовим доказом, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 170 КПК України на вилучене майно необхідно накласти арешт.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав, просив про його задоволення.

На підставі ст. 172 КПК України клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001643 від 08.09.2023, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб за попередньою змовою, вчиняє шахрайські дії, а саме: створють фіктивні оголошення в соціальній мережі «Fаcebook» стосовно продажу будівельних матеріалів за заниженими цінами, за які завчасно просять передплату. Дані особи підбирають невеликі територіальні громади (сільську місцевість), які постраждали від обстрілів військових рф, або від стихійного лиха (потопу, зливи, урагану тощо), де дуже великий попит на недорогі будівельні матеріали, після внесення грошових коштів на банківські реквізити, видаляють фіктивні оголошення та зникають, вимикаючи мобільні телефони.

В ході виконання наданих оперативним співробітникам УСР в Херсонській області ДСР Національної поліції України доручень, а також за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що до вчинення вищевказаних шахрайських дій причетні наступні особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Для приховання своєї злочинної діяльності останній постійно змінює своє місце проживання; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_6 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_9 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

19.06.2024 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено майно на яке прокурор просить накласти арешт.

Слідчий СВ Скадовського РВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 своєю постановою від 19.06.2024 вилучене майно в ході обшуку майно визнала речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

У зв`язку з тим, що вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, місте відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, тобто містить ознаки, зазначені в ст. 98 КПК України, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту на вказане майно.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимогами ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так прокурором доведено, що майно, вилучене в ході санкціонованого обшуку 19.06.2024 зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використано у якості доказів у кримінальному провадженні, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено у ході обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон марки «Redmi» IMEI: НОМЕР_1 IMEI: НОМЕР_2 в якому встановлена одна сім-карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 та одна сім-карта мобільного оператора «lifecell» НОМЕР_4 , які поміщено до сейф-пакету № PSP1057983;

- дві банківські карти АТ «Банк Кредит Дніпро» № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , які поміщено до сейф-пакету № PSP1057982.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1