Справа № 369/2162/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3260/2024 Доповідач у 2 інстанції
В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2024 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою суду зі стадії підготовчого судового засідання обвинувальний акт повернутий прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.
Мотивуючи ухвалу, суд посилається на порушення вимог п. 2 ч. 2ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті зазначені дані про місце проживання обвинуваченого, які не відповідають дійсності, так як за зазначеною в обвинувальному акті адресою проживання обвинувачений ОСОБА_7 не проживає, судові виклики залишаються без реагування, а примусовий привід працівниками поліції не виконано за відсутністю обвинуваченого за місцем проживання, судом 13.10.2022 обвинуваченого оголошено в розшук, проте, станом на 12.02.2024, вказана ухвала суду не виконана, обвинувачений не розшуканий.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України, так як містить анкетні відомості обвинуваченого, а саме його прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство. Вважає підстави для повернення обвинувального акту формальними, а відмову прокурору у задоволенні клопотання про повторне надання дозволу на затримання з метою приводу та розшук обвинуваченого необґрунтованою, оскільки попередня ухвала суду не була дієва через незалежні від суду та прокурора обставини та зумовлена поведінкою обвинуваченого, а саме - переховуванням. Вважає, що суд надавши один раз дозвіл на затримання обвинуваченого та оголосивши його в розшук, визнав належним чином встановленим його місце проживання на досудовому слідстві і, оскільки обвинувальний акт не змінювався, мав зайняти послідовну позицію, задовільнивши повторне клопотання.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Основне завдання стадії підготовчого судового засідання полягає в тому, щоб процесуально та організаційно забезпечити проведення судового розгляду відповідно до положень кримінального процесуального законодавства.
Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно частини 4 статті 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього кодексу.
Отже, суд може повернути прокурору обвинувальний акт виключно з підстав його невідповідності вимогам статті 291 КПК, для чого суд має встановити невідповідність такого обвинувального акту положенням цієї статті.
Вимоги до обвинувального акту визначені у ч.ч.1-3 ст.291 КПК України.
Так, обвинувальний акт має містити, зокрема, анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Відповідно обвинувального акту, який надійшов до суду 10.02.2022 року, місцем реєстрації обвинуваченого ОСОБА_7 є АДРЕСА_1 , місцем проживання зазначено: АДРЕСА_2 .
На судові виклики у підготовче судове засідання ОСОБА_7 неодноразово не з`являвся.
Також судом двічі до обвинуваченого застосовувався привід в судове засідання, виконання якого було доручено Бучанському РУП ГУНП в Київській області.
Проте, привід обвинуваченого в судові засідання не здійснений і органом поліції встановлено, що за адресою АДРЕСА_2 проживає літня жінка віком близько 80 років з вадами здоров`я, а ОСОБА_7 сусідам не відомий.
Місцевому суду прокурором також не надано будь-яких даних про те, що місце проживання обвинуваченого, зазначене в обвинувальному акті, відповідає дійсності.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що висновки суду про те, що органом досудового слідства неналежним чином встановлено місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Адреса проживання ОСОБА_7 , зазначена у постанові про закриття справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП, , яка долучена прокурором під час апеляційного розгляду і винесена ще до внесення відомостей про кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадження до ЄРДР, правильності висновків суду не спростовує.
Формальне зазначення в обвинувальному акті місця проживання обвинуваченого без належного його встановлення свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам п.2 ч.2 ст.291 КПК України, що перешкоджає суду процесуально та організаційно забезпечити проведення судового розгляду відповідно до положень кримінального процесуального законодавства.
За таких обставин судове рішення є законним.
Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя