В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 ,розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зеленівка Приморського району Запорізької області, громадянина України,з середньою спеціальною освітою,адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ,адреса мешкання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

встановив:

на початку липня 2023 року, у денний час доби, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, знаходячись поблизу Одарівського кар`єру, розташованого в с.Одарівка (Таврійська ОТГ) Запорізького району Запорізької області, незаконно придбав , шляхом зриву верхніх частин, гілки рослини зеленого кольору, яка росла на ділянці поблизу вищевказаного кар`єру.

Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи незаконно, переніс вказані гілки рослини до квартири, за місцем свого мешкання, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де залишив їх для висихання.

Далі, продовжуючи свій злочинний умисел, щодо незаконного виготовлення наркотичного засобу, ОСОБА_4 поділив на частини вищевказані гілки рослини та незаконно зберігав у приміщенні своєї квартири, розташованої за вищевказаною адресою, без мети збуту до 01.08.2023, коли о 09 годині 28 хвилин, в ході проведення санкціонованого Вільнянським районним судом Запорізької області обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено, вищевказану подрібнену сіро-зелену речовину, яка згідно з висновком експерта №СЕ-19/108-23/12292-НЗПРАП від 23.08.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальна маса якого скалаЗ0,992 г в перерахунку на висушену речовину.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю. Пояснив,що в липні 2023 р.,точну дату не пам`ятає за давністю подій,проїздив на мопеди повз Одарівський кар`єр,де побачив рослину роду конопель та зірвав верхні частини гілок,перевіз їх до місця мешкання в АДРЕСА_2 ,залишив на висихання,діючи без мети збуту. Надалі працівники поліції провели у цьому помешканні санкціонований обшук,в ході якого він вказав місце зберігання рослин,які вилучили. Під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочину до якого не приховував своєї причетності.У скоєному розкаявся,фактичних обставин справи та доказів,що їх підтверджують,не оспорював.

Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд,з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим,за згодою учасників судового провадження,визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин,що підтверджують винуватість обвинуваченого,які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки,передбачені ч.3 ст.349 КПК України,переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів,що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України»,та кваліфікує його дії по ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання,виготовлення ,зберігання наркотичних засобів,без мети збуту.

Відповідно до статей 50,65 КК України особі,яка вчинила злочин, має бути призначено покарання,необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального проступку та враховує відомості про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 раніше не судимий,має постійне місце проживання, позитивно характеризується,не перебуває на обліку із шкідливими залежностями,тяжких наслідків від його дій не настало.

Обвинувачений є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання,має протипоказання для працевлаштування,як вдівець одноособово виховує сина ОСОБА_5 ,2010 р.н.

Обставиною,яка пом`якшує покарання обвинуваченого,суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття у скоєному,наявність інвалідності ,перебування на його утриманні малолітньої дитини.

Обставин,що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України ,судом не встановлено.

При розгляді справи суд дійшов висновку,що притягнення до кримінальної відповідальності призвело до позитивних змін у особистості обвинуваченого, створило в нього готовність до самокерованої законослухняної поведінки в суспільстві, він зробив належні висновки для себе, став на шлях виправлення.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Прокурором у судових дебатах запропоновано призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.309 КК України,однак його розмір 17000 гр. у даній справі явно є несправедливим покаранням, у такій оцінці принципового характеру,оскільки вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між встановленими обставинами конкретної справи щодо кримінального проступку та особою обвинуваченого.

Враховуючи відсутність у обвинуваченого іншого джерела доходів,крім пенсії по інвалідності, перебування на його утриманні дитини 2010 р.н.,яку він виховує без матері,суд вважає ці виключні обставини такими,що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,дають підстави призначити обвинуваченому основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч.1 ст.309 КК України,у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ,що становить 3400 гривень,що відповідає принципам справедливості покарання й відповідності його меті ? виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ ,викладеній у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 р. та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 р.,в яких ЄСПЛ зазначив,що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значним,якщо встановлено,що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 р.ЄСПЛ вказав,що для того,щоб втручання вважалося пропорційним,воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

На переконання суду,призначення обвинуваченому такого покарання справедливим,співмірним і достатнім для його виправлення,кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим,так і іншими особами,а також буде відповідати таким принципам Конвенції,як пропорційність обмеження прав людини,легітимна мета і невідворотність покарання.

Так,у розумінні ЄСПЛ ,покарання повинне встановлювати новий додатковий обов`язок для особи,який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає,що покарання переслідує подвійну мету:покарання і стримування від вчинення нових злочинів,а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтир для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Речовими доказами по даному провадженню,виходячи із змісту обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування,до справи долучені наркотичні засоби, які відповідно до ст.100 КПК України необхідно знищити.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати на проведення судової хімічної експертизи суд відповідно до ст.118,124 КПК України при постановленні обвинувального вироку стягує з обвинуваченого в дохід держави.

До обвинуваченого запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.368,374,392,615 КПК України,суд-

Ухвалив:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ,що становить 3400 (три тисячі чотириста)гривень.

Відповідно до ч.1,3 ст.26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Речові докази:

- канабіс загальною масою 30,992 г.,переданий на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області по квитанції № 507 -знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової хімічної експертизи № СЕ-19/108-23/12292-НЗПРАП від 23.08.023 р.у розмірі 956(дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення,обвинувачем,який тримається під вартою,у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1