ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/716/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/106/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження №11-сс/817/106/24 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2024 року про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого, погоджене прокурором та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у сумі 60560 грн. та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у випадку її внесення, визначено строк дії ухвали до 19 травня 2024 року.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по місцю його проживання.

Мотивує скаргу тим, що слідчим та прокурором не доведено існування ризиків переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється. Посилається на те що підозрюваний не знищував, не приховував речові докази у даному кримінальному провадженні, а добровільно показав, де знаходяться викрадені речі, що також свідчить про співпрацю ОСОБА_7 з органами досудового розслідування.

Зазначає, що слідчий суддя при застоссуванні до підозрюваного запобіжного заходу не врахував того, що хоча ОСОБА_7 і раніше притягувався за аналогічною статтею до кримінальної відповідальності, але йому судом було обрано покарання у виді штрафу, який підозрюваним сплачено, тому в силу вимог чинного законодавства він не вважається таким, що раніше судимий, а також те, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, старшим сином у багатодітній сім`ї, являється напівсиротою, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає із своєю сім`єю, працює різноробочим в бригаді в ВГ "ГАДЗ", що вказує на його тісні соціальні зв`язки підозрюваного.

Також просить врахувати фізичний стан ОСОБА_7 , зокрема видиму наявність відсталості у його фізичному розвитку від своїх однолітків, замкнутість в собі, важкий психологічний стан пригнічення, що є перешкодою для утримання підозрюваного в умовах установи попереднього ув"язнення.

Вважає що слідчий суддя необгрунтовано взяв до уваги пояснення матері ОСОБА_7 , яка заперечила проти застосування до сина запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та просила застосувати до нього - тримання під вартою.

Вважає, що обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є надто суворим у порівнянні із іншими запобіжними заходами, а застосування відносно ОСОБА_7 цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення останнім дотримання вимог ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з мотивів у ній викладених, прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчими СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, дані про яке внесено до ЄРДР 19.03.2024 року за №0000133 за фактом умисного викрадення 19 березня 2024 року в період часу з 09.00 години по 10.00 годину ОСОБА_7 чужого майна, шляхом підбору ключа, з будинку ОСОБА_9 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з дипломату, в якому знаходився жіночий гаманець чорного кольору , грошових коштів в сумі 15500 гривень, 800 доларів США та 1200 євро, що належали потерпілій ОСОБА_9 .

ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України 19 березня 2024 року і цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло, вчиненій в умовах воєнного стану.

Перевіряючи висновок слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що він є вірним, оскільки зроблений на підставі ретельної перевірки та аналізу доказів, долучених до клопотання, зокрема, даних, які містяться у: протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколі огляду місця події від 19.03.2024, в ході якого виявлено та вилучено сліди кримінального правопорушення; протоколі допиту потерпілої ОСОБА_9 , в ході якого вона повідомила про обставини вчинення крадіжки та речі, які у неї були викрадені; протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 20.03.2024; протоколі отримання добровільно наданих предметів та речей від 19.03.2024; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 20.03.2024; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 20.03.2024; протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.03.2024; протоколі отримання зразків для експертизи у підозрюваного ОСОБА_7 від 19.03.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Перевіряючи твердження сторони захисту про те, що слідчим та прокурором не доведено існування ризиків переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, колегія суддів вважає їх необгрунтованими виходячи з того що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, усвідомлюючи яке він може переслідувати мету його уникнення а також даних про особу підозрюваного, який є не одружений, неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку на утриманні не має, офіційно не працює, має неприязні відносини зі своєю матір`ю, раніше притягувався до кримінальної відповідальності (на даний час в силу статті 89 КК України вважається несудимим), однак належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний злочин майнового характеру.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами. Зокрема, у рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім цього, у пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бекчієв проти Молдови" від 04.10.2005 року зазначено, що ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, врахувавши конкретні обставини кримінального провадження, також дійшов вірного висновку щодо можливості визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави в сумі 60560 грн., яка є співмірною з ватрістю майна, у викрадення якого він підозрюється.

Молодий вік підозрюваного, відсутність судимості, наявність постійного місця проживання, того що він є напівсиротою, працює , має видиму наявність відсталості у його фізичному розвитку від своїх однолітків не є обставинами, які здатні в достатній мірі нівелювати існуючі ризики та дали б підстави для застосування менш суворого запобіжного заходу.

Отже, підстав для скасування оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_7 немає, в зв`язку з чим в задоволенні апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2024 року про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді