Справа № 405/1174/24
провадження № 1-кс/405/517/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2024 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника-адвоката ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 лютого 2024 року №0000099 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під варто підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українці, громадянці України, уродженці смт. Побузьке, Голованівського району, Кіровоградської області, одруженій, маючій на утриманні двох неповнолітніх дітей, перебуваючій на посаді лікаря-хірурга КНП «Голованівська центральна районна лікарня» Голованівської селищної ради Кіровоградської області, включеної до складу ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів. При визначені розміру застави просив врахувати обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваної, особу підозрюваної, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та заставу у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні надав пояснення, відповідно до яких клопотання підтримав та просив задовольнити.

Захисник у судовому засіданні надав пояснення, згідно з якими заперечував щодо задоволення клопотання. Просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час, для надання можливості підозрюваній забезпечувати своїх малолітніх дітей. У разі застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив зменшити розмір застави.

Підозрювана підтримала думку захисника. Вказала, що діти перебувають з сестрою, яка є інвалідом 3-ї групи з дитинства.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши доводи прокурора, захисника та підозрювану, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0000099 від 02.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України (а.к. 6 витяг з ЄРДР).

23.02.2024 ОСОБА_5 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України (а.к. 31-39).

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Щодо обґрунтованості підозри:

Під час розгляду клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

Слідчиим суддею враховується, що відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 84 КПК України).

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ч.1 ст. 92 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Разом з тим слідчим суддею відмічається, що в обґрунтування врученого підозрюваній повідомлення про підозру слідчий та прокурор надали заяву ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення (а.к. 7), протокол допиту свідка ОСОБА_7 (а.к. 12-13), повідомлення про підозру (а.к. 31-39).

Крім того, в матеріалах даного клопотання міститься копія протоколу обшуку, проведеного 22.02.2024 року у невідкладних випадках, в КНП «Голованівська центральна районна лікарня», який було надано слідчим в обґрунтування підозри.

Відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.

Але, як вбачається з матеріалів даного клопотання, на час розгляду цього клопотання слідчим суддею, ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, відповідно до положення ст. 233 КПК України, відсутня.

Отже, з урахуванням пояснення прокурора та факту відсутності ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку у невідкладних випадках, слідчим суддею зазначений вище протокол обшуку від 22.02.2024 року, який проведено у невідкладних випадках, в КНП «Голованівська центральна районна лікарня» до уваги не береться, а виявлені та вилучені під час цієї дії речі та документи, якими прокурор обґрунтовував вручену ОСОБА_5 підозру, слідчий суддя вважає недопустимими доказами. У зв`язку з цим слідчим суддею не береться також до уваги протокол огляду речей та документів (а.к.23) та постанова про визнання речовими доказами від 22.02.2024 (а.к.24-25), протокол огляду речей та документів (а.к.26-27).

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя також зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обгрунтованості підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Необхідно зауважити, що на данному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин данного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Одайська- ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, яке відповідно статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України:

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному правопорушення, на даний час існує ризик того, що підозрювана ОСОБА_5 може ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення місця проживання, маючи при цьому всі можливості та засоби (має закордонний паспорт), що свідчить про можливість підозрюваної залишити межі території України або виїхати до непідконтрольних Україні територій.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КК України.

Інші ризики на які посилається слідчий в клопотанні та прокурор у судовому засіданні не доведенні.

Водночас, слідчий суддя при вирішенні питання про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу враховує те, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч.5 ст.9 КПК). Так, згідно правової позиції ЄСПЛ, викладеної у пункті 80 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до ч.1 ст. 178 ККПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Отже наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що факти та інформація, на які вказують слідчий та прокурор на час вирішення клопотання слідчого про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевіряються, збираються докази. Достатніх аргументів під час розгляду клопотання стосовно застосування до підозрюваної виключно такого запобіжного, як тримання під вартою прокурор не надав, обставин, передбачених пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України не довів. Підозрювана є особою соціально адаптованою, має постійне місце проживання, двох малолітніх дітей, від посади не відсторонена, а тому слідчий суддя, з урахуванням положення ст. 194 КПК України дійшов обґрунтованої переконливої думки щодо можливості застосування до підозрюваної ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, з покладанням на неї обов`язків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту «с» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини (пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії», «Лавентс проти Латвії»).

З урахуванням встановлених обставин, пояснень прокурора, підозрюваної та її захисника, практики ЄСПЛ, враховуючи наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, слідчий суддя визнає за можливе застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід - домашній арешт, заборонивши підозрюваній цілодобово залишати житло та поклавши на неї обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком на два місяці.

Керуючись ст.ст.176-197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашній арешт, який полягає у забороні підозрюваній цілодобово, до 23.04.2024 року, залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого у кримінальному провадженні, прокурора у кримінальному провадженні та слідчого судді, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, за винятком проведення за їх участі слідчих дій;

5) здати на зберігання до відповідного територіального органу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Контроль за виконанням ОСОБА_5 , покладених на неї обов`язків покласти на слідчого.

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрювану обов`язків визначити до 23.04.2024 року.

Підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з-під варти в залі суду негайно та доставити за місцем її проживання.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9