КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 лютого 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19.02.2024 задоволено частково клопотання слідчого СУ Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки України Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжній захід у виді тримання під вартою строком на 54 дні, тобто з 19.02.2024 по 12.04.2024.

Цією ж ухвалою визначено ОСОБА_6 заставу в розмірі 80 000 гривень.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади, у разі їх наявності, свої паспорт для виїзду за кордон, інші документи,

_____________________________________________________________________________

Справа № 760/3488/24 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2364/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

що дають право на виїзд з України і на в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Строк дії покладених судом обов`язків визначено до 12.04.2024 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначав, що повідомлена йому підозра ґрунтується лише на припущеннях та не підтверджується доказами, оскільки заклики до повалення конституційного ладу повинні бути публічними, тобто проголошені у публічних місцях, проте електронна скринька не є публічним місцем.

Диспозиція ст. 436 КК України передбачає дії, а саме заклики щодо ведення і розв`язання агресивної війни до її початку, однак згідно твердження органу досудового розслідування, такі дії вчинялись ним ( ОСОБА_6 ) з березня по серпень 2022, коли вже було оголошено воєнний стан і в Україні йшли бойові дії.

Орган досудового розслідування не призначив та не провів судову комп`ютерну експертизу, судову авторознавчу експертизу на предмет з`ясування наявності втручання у програмне забезпечення комп`ютера ОСОБА_6 , та встановлення, чи є він автором надісланих текстів.

Незаконне зберігання бойових припасів спростовується тим, що він має відповідний дозвіл на право носіння, володіння і зберігання нарізної вогнепальної зброї та боєприпасів.

Крім того, апелянт вказав, що під час проведення обшуку за місцем його проживання слідчим незаконно були вилучені речі, які не мають жодного відношення до інкримінованих йому злочинів, а також грошові кошти, без зазначення їх у протоколі обшуку. Внаслідок таких незаконних дій він звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо нього кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, СУ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000191 від 18.09.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ст. 436, ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 263 КК України.

12.02.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у розповсюдженні матеріалів із закликами до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 109 КК України; у розповсюдженні матеріалів із закликами до зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 110 КК України; у поширенні матеріалів, у яких мітиться виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерація проти України, розпочатої у 2014 році, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 436-2 КК України; у розповсюдженні матеріалів із закликами до агресивної війни, з правовою кваліфікацією таких дій за ст. 436 КК України; у зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 263 КК України.

13.02.2024 слідчий СУ Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки України Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19.02.2024 задоволено частково клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжній захід у виді тримання під вартою строком на 54 дні, тобто з 19.02.2024 по 12.04.2024.

Цією ж ухвалою визначено ОСОБА_6 заставу в розмірі 80 000 гривень, та покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади, у разі їх наявності, свої паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і на в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Строк дії покладених судом обов`язків визначено до 12.04.2024 включно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ст. 436, ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 263 КК України.

Обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ст. 436, ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , їх наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, характер та конкретні обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан підозрюваного, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, дійшов висновку про можливість визначення підозрюваному застави, у виді 80 000 гривень.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ст. 436, ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 263 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи апелянта про те, що викладені у підозрі обставини є припущеннями та не доводяться зібраними у справі доказами, посилання на наявність у підозрюваного відповідного дозволу на право носіння, володіння і зберігання нарізної вогнепальної зброї та боєприпасів, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи ОСОБА_6 про те, що орган досудового розслідування не призначив та не провів судову комп`ютерну експертизу, судову авторознавчу експертизу на предмет з`ясування наявності втручання у програмне забезпечення комп`ютера ОСОБА_6 , та встановлення, чи є він автором надісланих текстів, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Колегія суддів звертає увагу, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінальних правопорушень.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України, прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Посилання апелянта на те, що під час проведення обшуку за місцем його проживання слідчим незаконно були вилучені речі, які не мають жодного відношення до інкримінованих йому злочинів, а також грошові кошти, без зазначення їх у протоколі обшуку, та внаслідок таких незаконних дій він звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, не впливають на правильність висновків слідчого судді.

Вказані доводи апелянта фактично стосуються оскарження дій органу досудового розслідування в ході проведення обшуку, та питань оцінки належності та допустимості доказів, отриманих у ході проведеного обшуку, що не є предметом даного судового розгляду. Натомість оцінка законності проведеної слідчої (процесуальної) дії - обшуку, а також належності та допустимості отриманих унаслідок такої слідчої дії відомостей, може бути надана під час розгляду кримінального провадження по суті.

Посилання захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду на те, що органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилання захисника на те, що слідчий суддя не врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 та його майновий, спростовуються змістом ухвали слідчого судді.

Так, як убачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя в повній мірі врахував дані про особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, унаслідок чого дійшов висновку про часткове задоволення клопотання слідчого та можливість визначення ОСОБА_6 розміру застави, хоча у поданому клопотанні слідчим порушувалось питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Доводи захисника про те, що визначена слідчим суддею застава є завідомо непомірною для підозрюваного є необгрунтованими, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри, та даних про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що застава саме у виді 80 000 гривень, здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, як убачається із даних листа начальника Державної установи "Київський слідчий ізолятор" від 20.02.2024 № 3883, ОСОБА_6 20.02.2024 звільнений з-під варти у зв`язку із внесенням застави, визначеної ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19.02.2024 у розмірі 80 000 грн.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 лютого 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3