Справа № 344/9912/24
Провадження № 1-кс/344/4192/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , інтереси якої представляє ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 30.04.2024 про закриття кримінального провадження №0000484 від 21.09.2023р.,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник, інтереси якої представляє адвокат, звернулася в суд 23.05.2024р. з вказаною скаргою, в обґрунтування якої покликалася на викладені у ній обставини. Зокрема, у скарзі зазначено, що ОСОБА_3 є потерпілою у даному кримінальному провадженні №0000484 від 21.09.2023р., розпочатого за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Однак, постановою, що оскаржується, слідчим було порушено право на захист потерпілої, так як проведено слідчий експеримент 31.01.2024р. без участі адвоката. Повторний слідчий експеримент 28.03.2024р., за участі адвоката вже, не встановив місце вчинення ДТП, яке не відповідає місцю на який вказала потерпіла при проведенні слідчого експерименту попереднього, різниця у 5.1 метра, про вилучення слідчим фрагментів пластмасових від ящика велосипеду, він не вказав в оспорюваній постанові, не враховано що автомобіль винуватця ДТП від`їхав від місця ДТП на 7.1м., тобто фактично покинуто місце події. Також не призначено у справі інженерно-транспортної експертизи по фактах встановлених під час слідчого експерименту 28.03.2024р. Звідси, постанова слідчого є передчасною та упередженою,без повного та всебічного з`ясування обставин справи.

Скаржник та її адвокат просили скаргу задовольнити, скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий заперечив доводи скарги, просив відмовити у її задоволенні з підстав наданих пояснень, надав слідчому судді матеріали кримінального провадження.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю наступне.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Постановою старшого слідчого СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 30.04.2024 було закрито кримінальне провадження №0000484 від 21.09.2023р., розпочатого за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у зв`язку з відсутністю у діях водія ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з отриманих пояснень, матеріалів кримінального провадження та даної оскаржуваної постанови, слідчим суддею встановлено, що 21.09.2023р. було внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки цього ж дня близько 12.15год ОСОБА_6 керуючи автомобілем у с.Коршів Коломийського району вчинила наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , що рухався в попутному напрямку і перетинав проїзну частину справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля, унаслідок ДТП ОСОБА_7 помер в медичному закладі.

Стаття 286 ч.2 КК України передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Сторона скаржника просила скасувати оскаржувану постанову, оскільки слідчим було порушено право на захист потерпілої, так як проведено перший раз слідчий експеримент 31.01.2024р. без участі адвоката.

Заперечуючи доводи в цій частині, слідчий зазначив, що завчасно було попереджено потерпілу ОСОБА_3 про проведення слідчого експерименту 31.01.2024р. та о котрій годині такий буде проводитися, на що вона зазначила, що буде з своїм адвокатом. Коли всі задіяні учасники такого експерименту прибули на місце його проведення, потерпіла на запитання слідчого чи буде адвокат, відповіла що адвокат її повідомив про те, що «це не є важливою слідчою дією, у якій він має брати участь». Тому, за згоди потерпілої слідчий експеримент проводився у її присутності, але без обраною нею самостійно адвоката.

Потерпіла ОСОБА_3 04.10.2023р. подала заяву слідчому про залучення її як потерпілої після смерті батька ОСОБА_7 в ДТП, і як вона зазначила в судовому засіданні, на час ДТП вона перебувала за кордоном, а в сім`ї вирішили, що вона буде потерпілою у даному кримінальному провадженні. Мати скаржника ОСОБА_8 , дружина померлого, очевидцем ДТП також не була, оскільки згідно її пояснення 21.09.2023р. прибула на місце ДТП в період 10хв після зробленого нею дзвінка о 12.30год на телефон чоловіка та отримання від медика відповіді про те, що чоловіка збив автомобіль (тобто близько пів години після події). Угода потерпілою з адвокатом укладена 25.09.2023р.

За ч.1 ст.48 КПК України захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані надати затриманій особі чи особі, яка тримається під вартою, допомогу у встановленні зв`язку із захисником або особами, які можуть запросити захисника, а також надати можливість використати засоби зв`язку для запрошення захисника. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані утримуватися від надання рекомендацій щодо залучення конкретного захисника.

У судовому засідання скаржник щодо даних доводів слідчого про таку позицію її адвоката, зокрема неактуальність у прибутті на дану слідчу дію слідчий експеримент, не спростувала. При цьому, за законом саме особа приймає рішення про залучення свого адвоката до конкретної слідчої дії чи висловлюватись про можливість проведення такої без його участі, у разі безпідставної неявки такого. Тому, доводи в цій частині скарги щодо незаконності проведеного експерименту не є доведеними, а на вимогу адвоката було проведено слідчим повторно таку слідчу дію.

Щодо доводів сторони скаржника про те, що на його вимогу проведений повторний слідчий експеримент 28.03.2024р. з участю адвоката, однак такий не встановив місце вчинення ДТП, яке не відповідає місцю на який вказала потерпіла при проведенні слідчого попереднього експерименту 31.01.24р., при цьому різниця становить 5.1 метра, про вилучення слідчим фрагментів пластмасових від ящика велосипеду, однак він не вказав в оспорюваній постанові про таке, не враховано що автомобіль винуватця ДТП від`їхав від місця події на 7.1м., тобто фактично покинуто місце події, то слід зазначити таке.

Як встановлено матеріалами досудового розслідування, зокрема протоколом огляду місця події 21.09.2023р. з схемою та фототаблицями, поясненнями очевидців ДТП (зокрема протокол допиту водія автомобіля ОСОБА_6 , що вчинила наїзд на велосипедиста від 21.09.2023р. та 03.11.2023р.; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 04.10.2023р., яка бачила обставини ДТП чекаючи маршрутний автобус поруч місця події; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 21.09.2023р. та 04.10.2023р., який не будучи безпосереднім очевидцем самого ДТП, але вже після події допомагав велосипедиста витягнути з під автомобіля; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 04.10.2023р., який рухався по тій же дорозі своїм ТЗ мотоблоком попереду велосипедиста, та після події зіткнення повернувши голову назад побачив по лівому краю дороги рух автомобіля, під яким опинився біля правих коліс на спині чоловік, вони разом намагалися підняти автомобіль щоб витягнути чоловіка), ДТП сталося за обставин зіткнення автомобіля з велосипедом.

З фототаблиць вчинених на місці ДТП вбачається (загальна ширина дороги 4.9 м., у місці виявлень подряпин асфальту дорога 5.4м., відстань подряпин - 0.15м. від лівого краю дороги, протяжністю подряпин 1.9м. до лівого краю асфальту з даних експертизи), подряпини на асфальті знаходяться на самому краю лівому дороги та сам велосипед аж за асфальтовим покриттям дороги зліва на шутровому узбіччі.

Обидва очевидця ДТП (водій автомобіля ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_9 ) зазначили про те, що у напрямку с.Казанів (за схемою ДТП) рухався попереду велосипедист ОСОБА_7 , а позаду автомобіль водія ОСОБА_6 , тобто попутним напрямком обоє по правій стороні дороги. При під`їзді до велосипедиста приблизно за 50м., водій автомобіля подала сигнал та почала зміщуватися на об`їзд лівіше і автоматично велосипедист виїхав ближче центру дороги і на віддалі 1-2 м. приближення автомобіля до велосипеда, останній не подаючи жодних знаків маневру, змінив напрямок руху вліво, як наслідок відбувся одразу удар у передню праву частину автомобіля.

21.09.2023р. постановою старшого слідчого була призначена інженерно-транспортна експертиза (транспортно-трасологічне дослідження), висновком експерта від 30.11.2023р. зазначено момент первинного контактування облицювання переднього бампера у правій частині автомобіля із лівою педаллю велосипеда, встановити кут під яким знаходилися обидва контактуючих засоби не виявилось можливим. Під місцем зіткнення ТЗ, при досліджені слідової інформації за протоколом огляду місця події 21.09.2023р. та схемі до нього, розуміється місце їх розташування в момент первинного контакту відносно елементів дороги. Встановити місце зіткнення відносно елементів дороги експертним шляхом не представляється можливим, у зв`язку з недостатньою кількістю зафіксованої слідової інформації.

Слідчий пояснив у засіданні, що кут зіткнення не можливо було встановити тому, що велосипедист після удару опинився під автомобілем, тобто відбулося зміщення після удару як велосипедиста так і велосипеда. Проте, у експертизі чітко описано момент зіткнення одного засобу з іншим.

31.01.2024р. був проведений слідчий експеримент за участі потерпілої ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , її адвоката, іншої особи (статист) та двох понятих. Неявку адвоката потерпілої зазначено вище.

28.03.2024р. проведено повторно слідчий експеримент, як зазначили сторона скаржника та слідчий - на вимогу саме адвоката потерпілої, за участю тих же осіб, адвоката потерпілої, понятих (останні замінені).

До обох протоколів проведення слідчого експерименту складені Схеми (а.с.95,98 КП).

Захисник скаржника звертав увагу на розбіжності місця ДТП, що вказувалося ОСОБА_6 , по одному слідчому експерименту з іншим, невідповідність становить - 5.1м.

Однак, захисником скаржника на власний розсуд тлумачиться зазначені схеми до протоколу слідчого експерименту, а розбіжності як встановлено слідчим суддею відсутні.

Так, в обох схемах ДТП зображено позначкою «х», яка знаходиться на відстані 1.1 м. від краю дороги як місце наїзду, яке вказане водієм автомобіля, при цьому довжина до існуючої опори ЛЕП в обох схемах 5.8м. від місця наїзду. Жодних розбіжностей щодо проведених слідчих експериментів у вказуванні місця наїзду немає і доводи в цій частині спростовані матеріалами КП.

Разом з тим, в протоколі експерименту на схемі за січень 2024р. не було зображене місце знаходження авто, яке зупинилося, до відстані місця наїзду. Однак в наступному слідчому експерименті у березні 2024р. додатково відмічено на схемі місце остаточної зупинки автомобіля 7.1м від тієї ж самої опори ЛЕП, до якої прив`язано всі відстані.

Однак, таке місце зупинки автомобіля в день ДТП за протоколом огляду місця події 3.6м., звідси зображення зупиненого автомобіля у слідчому експерименті повторному, є на більшій відстані. Водночас, слідчий суддя вважає, що оскільки автомобілем у день ДТП було вчинено наїзд на велосипедиста, який опинився під автомобілем на час зупинки, а в слідчому експерименті автомобіль не переїжджав людину та відповідно зупинився без створеної так званої перешкоди, при наявності швидкості встановленої експертизою 40-50 км/год, тому зупинка автомобіля відбулося на відстані 7.1м. при експерименті, а не 3.6м після події ДТП (різниця 3.5м., всі відстані відраховані від існуючої опори).

Також, додатково на схемі від 28.03.2024р. на вимогу адвоката ОСОБА_4 показано і місцезнаходження рештків пластикового ящика, що був прив`язаний позаду до велосипеда, які на схемі експерименту зображені на відстані 1м. від зазначеної опори ЛЕП, що також не було вказано на попередній схемі до протоколу слідчого експерименту проведеного у січні 2024р. Окрім того, і в схемі до огляду місця події в день ДТП такі рештки пластику не вказувались, але вони зображені на фото (по зупиночному шляху автомобіля) .

Отже, такі нові зображення елементів пластикового ящика та зупинки авто, які вчинено та відображено в схемі 28.03.2024р. на вимогу адвоката ОСОБА_4 , самі по собі не змінюють попереднє встановлення під час слідчого експерименту місце наїзду, що вказане водієм автомобіля в обох експериментах одинаково. При цьому, як вже зазначено вище, місце зіткнення обох засобів в експертному висновку не могло бути встановлено, за відсутності достатньої слідової інформації, однак описано як зіткнення відбулося одне до одного. При цьому, схема місця огляду ДТП 21.09.2023р., самого місця зіткнення не містила. Тому, доводи потерпілої (що не була очевидцем ДТП) та її адвоката про невірне встановлення місця зіткнення, є їх припущенням та спростовано матеріалами зібраними під час досудового слідства.

Звідси, жодних розбіжностей обидва слідчих експерименти не містять, а доводи в цій частині є помилковим трактуванням саме зазначених схем до протоколу наявних в матеріалах кримінального провадження, останній протокол та схема підписані адвокатом потерпілої ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , а перший протокол та схема тільки потерпілою ОСОБА_3 ..

Стосовно того, що також слідчим не призначено у справі інженерно-транспортної експертизи по фактах встановлених під час слідчого експерименту 28.03.2024р., то з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим 01.02.2024р. (з уточненням 13.02.2024р.) була призначена судова інженерно-транспортна експертиза (дослідження обставин і механізму ДТП), відповідно до якої за висновком експерта від 26.02.2024р. надано відповіді на задані запитання.

Так за п.1,3 експертизи, в заданій ДТП водій ОСОБА_6 повинна була керуватися вимогами п.12.3,12.4 ПДР, а рухаючись із швидкістю 50км/год вона не мала технічної можливості попередити ДТП шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху (а при руху ТЗ з швидкістю 40 км/год вирішити таку технічну можливість не є можливим, оскільки величина зупиночного шляху лежить в межах розрахованого віддалення автомобіля від місця наїзду в момент виникнення небезпеки для руху).

За п.2,4 експертизи, в заданій ДТП велосипедист ОСОБА_7 повинен був керуватися п.6.7, 9.4 ПДР, а з технічної точки зору п.10.1 ПДР, та перед початком зміни руху подати сигнал рукою про намір маневру ліворуч і розпочинати маневр тільки після того як переконається, що це безпечно і не створить перешкод чи небезпеки для інших. Однак, вирішення питання що стало причиною ДТП та відповідності чи невідповідності дій водія автомобіля, оцінка доказів є прерогативою суду (знання у галузі права). Як і не можливо вирішити питання в частині дій водія автомобіля вимогам п.12.3 ПДР експертним шляхом (величина зупиночного шляху автомобіля при екстреному гальмуванні при швидкості руху 40-50 км/год, про що описано в дослідницькій частині).

Водночас, жодних клопотань адвоката до органу слідства про те, що слід призначити ще одну експертизу за результатами слідчого експерименту проведеного 28.03.2024р. та з яких саме питань, матеріали кримінальної справи не містять, при цьому що адвокат підписав протокол слідчої дії та протягом місяця до закриття кримінального провадження не висловлювався щодо питань не вирішених таким експериментом, з матеріалами справи адвокат теж не ознайомлювався, такі клопотання у матеріалах КП відсутні. У скарзі та поясненнях адвокат також не зазначив, які питання на його думку мала б вирішити експертиза до встановлених обставин слідчого експерименту проведеного у березні 2024р. Слідчий не заперечив про те, що на місці події наявні були рештки пластикового ящика, що був прикріплений позаду велосипеда, такі зображені і на фото під час огляду місця події, так і на схемі до повторного протоколу слідчого експерименту. Проте, не зазначення такої саме обставини наявності уламків пластику на місці ДТП у постанові про закриття кримінального провадження, не впливає на обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Покинення місця події винуватцем ДТП, про що вказується в скарзі, також не встановлено, оскільки автомобіль після застосування екстреного гальмування мав ще гальмівний шлях.

Як зображено на схемі місця огляду події 21.09.2023р. (а.с.10 КП) автомобіль перебував на відстані до опори ЛЕП від якої здійснювалась прив`язка всіх відстаней (дана схема була надана для проведення всіх експертиз) - 3.6м.

На схемі слідчого експерименту від 28.03.2024р. місце зупиненого автомобіля від місця наїзду на велосипедиста складає 7.1м до опори и ЛЕП, а деякі рештки пластикового прикріпленого на велосипеді ящика (велосипедист віз виноград в ньому) на відстані близько 4.8м. від місця наїзду (зіткнення) автомобіля на велосипед, що при двох слідчих експериментах вказувалось таке місце водієм однаково.

Якщо порівнювати схему слідчого експерименту, де місце зупинки автомобіля було здійснено дальше ніж при події ДТП, зі схемою огляду місця події, то місцезнаходження самого велосипеда 0.8 м. переднім колесом до опори ЛЕП, а тому решти пластикового ящика могли знаходитися ще приблизно на не значній відстані від опори слідовим шляхом (наїзд було вчинено і на сам велосипед, що не виключає розламування легкого пластику та потрапляння залишку пластика на слідів тормозний шлях).

Слідчий у оскаржуваній постанові детально описав встановлені обставини, отримані пояснення та встановив відсутність у діях водія автомобіля об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України та причинного зв`язку, оскільки вона не мала технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста з моменту виникнення небезпеки для руху.

Звідси, доводи скарги не дають підстави для скасування оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, як передчасної та достатньо не обґрунтованої, а тому у задоволенні такої, з підстав які в скарзі зазначені, слід відмовити.

Керуючись ст. ст.303-309, ст.376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , інтереси якої представляє ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 30.04.2024 про закриття кримінального провадження №0000484 від 21.09.2023р., відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 19.06.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_12