04.06.2024
Справа № 331/3384/24
Провадження № 1-кс/331/1076/2024

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя матеріали клопотання старшого слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000823, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.05.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання слідчий зазначає, що Слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000823, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.05.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

09.01.2023 слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

15.05.2023 слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000794 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

29.05.2023 слідчим слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області у кримінальному провадженні за № 0000050 від 09.01.2023 змінено правову кваліфікацію з кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України на кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України.

20.06.2023 прокурором групи прокурорів, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальних провадженнях матеріали досудових розслідувань № 0000050 від 09.01.2023 та № 0000878 від 31.05.2023 об`єднано в одне кримінальне провадження під № 0000050 від 09.01.2023.

23.06.2023 прокурором групи прокурорів, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальних провадженнях матеріали досудових розслідувань № 0000050 від 09.01.2023 та № 0000794 від 15.05.2023 об`єднано в одне кримінальне провадження під № 0000050 від 09.01.2023.

06.05.2024 слідчим слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області за погодженням із процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000050 від 09.01.2023 складено, та відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 276-278 КПК України, 08.05.2024 повідомлено: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Якимівка Якимівського району Запорізької області, одруженого, має на утримані малолітню дитину 2015 року народження, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , який не є особою щодо якої, згідно ст. 480 КПК України передбачений особливий порядок кримінального провадження, раніше не судимого, про те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і РФ 1997 року та іншими

міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

За загальновідомим фактом, всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації володимир путін та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади Російської Федерації, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (ХХV) від 21.12.1965 №2131 (ХХ), від 14.12.1974 №3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів ЗС Російської Федерації на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

Президент Російської Федерації 22 лютого 2022 року направив до ради федерації звернення про використання збройних сил Російської Федерації за межами Російської Федерації, яке було задоволено.

Так, приблизно о 5 годині 00 хвилин 24 лютого 2022 року президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України та віддав відповідний наказ підрозділам збройних сил та іншим збройним формуванням Російської Федерації про військове вторгнення на територію суверенної України. На виконання вищевказаних наказів військово-політичного керівництва Російської Федерації, військовослужбовці ЗС Російської Федерації, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснити збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, після чого здійснити військову окупацію частин території суверенної України, в тому числі і АДРЕСА_1 , яке було захоплено 24.02.2022 року.

З метою відсічі військової агресії Російської Федерації, 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України затверджених Верховною радою України, зокрема Указом Президента України від 06 травня 2024 року №271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 3584-ІХ від 08.05.2024, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, тобто до 12 серпня 2024 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом Закон №1207-VII), тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відтак, Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 (зі змінами) «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», вся територія Якимівської селищної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області внесена до вказаного переліку, та з 24.02.2022 року є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.

Після остаточної військової окупації території Мелітопольського району Запорізької області, представниками збройних формувань Російської Федерації фактично було узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів у тому числі віднесено органи Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про Національну поліцію» завданнями поліції є:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Тобто правоохоронний орган це державна установа діяльність якої спрямована на захист національної безпеки, забезпечення стану законності й правопорядку, захист прав, свобод та інтересів громадян, суспільства і держави та на реалізацію інших законодавчо визначених функцій держави.

Також правоохоронні органи це державні органи, що на підставі відповідного законодавства здійснюють правоохоронну діяльність.

Правоохоронна діяльність це вид державної діяльності, яка здійснюється з метою охорони права спеціально уповноваженими органами шляхом застосування юридичних заходів впливу в суворій відповідності з законом і при неухильному дотриманні встановленого ним порядку і може бути реалізована через систему правоохоронних органів. З метою здійснення правоохоронної діяльності створюються відповідні органи, які називаються правоохоронними.

Таким чином правоохоронні органи це існуючі в суспільстві й державі установи та організації, що здійснюють правоохоронну та правозахисну функції, основне завдання яких полягає в забезпеченні законності, захисту прав та законних інтересів громадян, юридичних осіб, боротьбі з кримінальними та іншими правопорушеннями.

Під правоохоронним органом розуміють державну установу, яка діє в системі органів влади й виконує на основі закону державні функції (владні, організаційно-розпорядчі, контрольні тощо) в різних сферах внутрішньої та зовнішньої діяльності держави.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військових шляхом територіях Мелітопольського району Запорізької області, представники збройних формувань Російської Федерації, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів України, створили на тимчасово окупованій території Запорізької області незаконний правоохоронний орган «Главное управление МВД в Запорожской области», на захопленій матеріально-технічній базі, яка належить ГУ НП в Запорізькій області, наділивши його всіма необхідними владними повноваженнями, необхідними для здійснення поліцейського контролю місцевого населення.

В подальшому, приблизно у квітні 2022 року (точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені) на захопленій матеріально-технічній базі відділення поліції №1 Мелітопольського РУП ГУ НП в Запорізькій області, розташованого за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, смт. Якимівка, вул. Пушкіна, буд. 21, представниками збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора було створено відповідний територіальний підрозділ вказаного незаконного правоохоронного органу, а саме Якимівське управління Головного управління МВС в Запорізькій області (мовою оригіналу: «Акимовское управление Главного управления МВД в Запорожской области»), у подальшому відділ поліції №3 (дислокація смт. Якимівка) Управління внутрішніх справ по м. Мелітополю та Мелітопольському району Головного управління МВС по Запорізькій області (мовою оригіналу «отдел полиции №3 (дислокация пгт. Акимовка) УВД по г. Мелитополю и Мелитопольскому району ГУВД по Запорожской области»).

Так, на незаконний орган покладено завдання щодо здійснення правоохоронної діяльності на тимчасово окупованій території Якимівської селищної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області.

Тобто, незаконний орган, створений представниками окупаційної адміністрації не пізніше квітня 2022 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені) Якимівське управління Головного управління МВС в Запорізькій області (мовою оригіналу: «Акимовское управление Главного управления МВД в Запорожской области»), у подальшому відділ поліції №3 (дислокація смт. Якимівка) Управління внутрішніх справ по м. Мелітополю та Мелітопольському району Головного управління МВС по Запорізькій області (мовою оригіналу «отдел полиции №3 (дислокация пгт. Акимовка) УВД по г. Мелитополю и Мелитопольскому району ГУВД по Запорожской области»), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 є правоохоронним органом.

Зокрема, в липні 2022 року (точні дата та час органом досудового розслідування не встановлені), ОСОБА_4 , перебуваючи у смт. Якимівка Мелітопольського району Запорізької області, яке з 24.02.2022, та станом на сьогоднішній день є тимчасово окупованою територією збройними формуваннями держави-агресора Російської Федерації, діючи умисно, із власних корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, прийняв пропозицію невстановлених осіб із числа представників окупаційної влади смт. Якимівка Мелітопольського району Запорізької області та представників незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території смт. Якимівка Мелітопольського району Запорізької області, який мав назву Якимівське управління Головного управління МВС в Запорізькій області (мовою оригіналу - «Акимовское управление Главного управления МВД в Запорожской области»), а у подальшому відділ поліції №3 (дислокація смт. Якимівка) Управління внутрішніх справ по

м. Мелітополю та Мелітопольському району Головного управління МВС по Запорізькій області (мовою оригіналу «отдел полиции №3 (дислокация пгт. Акимовка) УВД по г. Мелитополю и Мелитопольскому району ГУВД по Запорожской области»), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , добровільно, з власної ініціативи вступив до лав вказаного незаконного правоохоронного органу, зайнявши посаду поліцейського патрульно-постової служби поліції (мовою оригіналу «полицейский

патрульно-постовой службы полиции»), та у подальшому, почав вчиняти протиправні дії від імені та за стандартами держави-агресора Російської Федерації, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади на тимчасово окупованій території Запорізької області.

В той же час, починаючи з липня 2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Якимівської селищної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області, діючи умисно, з власних корисливих мотивів, підтримуючи діяльність окупаційної влади держави-агресора Російської Федерації, та виконуючи свої функціональні обов`язки в інтересах окупаційної влади на займаній посаді поліцейського патрульно-постової служби поліції (мовою оригіналу «полицейский патрульно-постовой службы полиции»), в межах своїх службових повноважень, будучи оснащеним індивідуальними засобами захисту та озброєним особистою табельною зброєю, одягненим у формений одяг, здійснював патрулювання території громади разом з іншими поліцейськими та представниками збройних формувань держави-агресора Російської Федерації, вступав на чергування у вказаному правоохоронному органі, безпосередньо забезпечував охорону правопорядку підконтрольній йому території та контролював ситуацію на території, а також вчиняв інші протиправні дії в інтересах окупаційної влади, пов`язані з охороною прав, правопорядку, що здійснюються від імені та за стандартами держави-агресора на тимчасово окупованій території Мелітопольського району Запорізької області, реалізація яких в свою чергу забезпечує становлення та зміцнення окупаційної влади Російської Федерації шляхом функціонування незаконно створеного окупаційного правоохоронного органу Російської Федерації на окупованій території України.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_4 , за викладених вище обставин обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України - добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

08 травня 2024 року слідчим направлено постанову Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, та відповідно до доручення від 08 травня 2024 року №003-280001624 для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі призначено захисника адвоката ОСОБА_5 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 31.10.2018 №001440, контактний номер телефону: НОМЕР_1 , після виділення матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_4 в окреме кримінальне провадження доручення №003-280001806 від 22.05.2024, адвокат ОСОБА_5 ).

Того ж дня, 08 травня 2024 року, на виконання вимог частини 3 статті 111, статті 135, статті 278 КПК України, повідомлення про підозру відносно ОСОБА_4 за ч. 7 ст. 111-1 КК України вручено його захиснику адвокату ОСОБА_5 .

Враховуючи перебування ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території Запорізької області, а саме в смт. Якимівка Мелітопольського району Запорізької області, відсутності поштового зв`язку на вказаній території, з метою виклику ОСОБА_4 до слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, для вручення оригіналу повідомлення про підозру, а також його допиту в якості підозрюваного та проведення інших слідчих (розшукових) дій, в щоденному виданні центральних органів влади у газеті «Урядовий кур`єр» у розділі «Оголошення» у номері 94 ( НОМЕР_2 ) від 08 травня 2024 року було опубліковано повістки про виклик ОСОБА_4 до слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області на 13 травня 2024 року, 14 травня 2024 року, 15 травня 2024 року.

Водночас, з метою повідомлення особі про підозру, дотримуючись вимог КПК України, в щоденному виданні центральних органів влади газеті «Урядовий кур`єр» у розділі «Оголошення» у номері 94 ( НОМЕР_2 ) від 08 травня 2024 року було розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, яке кваліфікується як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Також, з метою повідомлення про підозру ОСОБА_4 08 травня 2024 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора було розміщено текст повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Крім того, в цей же день, 08 травня 2024 року, на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора було опубліковано повістки про виклик ОСОБА_4 до слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області на 13 травня 2024 року, 14 травня 2024 року, 15 травня 2024 року.

Проте, дотепер ОСОБА_4 не з`явився за викликом та жодним чином не повідомив про причини неявки, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зокрема встановлено, що 25.02.2022 Мелітопольський район Запорізької області було захоплено і окуповано представниками збройних формувань Російської Федерації та введено діяльність окупаційної адміністрації держави-агресора. У зв`язку з чим не виявляється за можливе здійснити виїзд до фактичного місця проживання

ОСОБА_4 для повідомлення його про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

На теперішній час з метою уникнення від кримінальної відповідальності

ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території селища міського типу Якимівка Мелітопольського району Запорізької області та має наявність сухопутного сполучення з анексованою територією АР Крим та безперешкодного сполучення з раніше окупованою територією Донецької та Луганської областей, має безперешкодну можливість виїхати на територію

держави-агресора Російської Федерації, окрім цього, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може виїхати через державний кордон України та переховуватись на території сусідніх держав.

21 травня 2024 року прокурором матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000050 від 09.01.2023 відносно підозрюваного ОСОБА_4 виділені в окреме кримінальне провадження та внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань під №0000823 від 21 травня 2024 року.

23 травня 2024 року постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у державний та міжнародний розшук, проведення якого доручено оперативним співробітникам Камінь-Каширського РВ УСБУ у Волинській області та співробітникам сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Запорізькій області.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину, підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення, рапортом про вчинення кримінального правопорушення, допитами в якості свідків із числа місцевих жителів смт. Якимівка, та прилеглих населених пунктів, котрі надали викривальні покази та вказали, що неодноразово особисто бачили ОСОБА_4 під час виконання ним правоохоронних функцій, одягнутого у формений одяг зразка форми поліції Російської Федерації, з шевроном прапору Російської Федерації, маючи при собі зброю, а також, зазначили, що ОСОБА_4 вчиняє протиправні дії на користь окупаційної влади держави-агресора Російської Федерації, в тому числі розповсюджуючи владу держави-агресора на тимчасово-окупованій території Запорізької області, іншими, зібраними відповідно до КПК України, доказами, які долучені до матеріалів поданого клопотання.

Таким чином, встановлено наявність достатніх доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у протиправних діях, а саме добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Згідно інформації оперативного підрозділу та матеріалів кримінального провадження на даний час підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території, а саме: cмт. Якимівка Мелітопольського району Запорізької області та прилеглих населених пунктах, та забезпечити його явку для участі у слідчих діях не виявляється за можливе.

Встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 ухиляється від явки на виклик слідчого (не прибув на виклик без поважної причини більше ніж два рази), оголошений у міжнародний та державний розшук та перебуває у АДРЕСА_1 та прилеглих населених пунктах, тобто на території, яка відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» вся територія Мелітопольського району, з 24.02.2022 року відноситься до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, окрім цього, періодично здійснює виїзди на тимчасово окуповану територію АР Крим, раніше окуповані території Донецької та Луганської областей, а також на територію держави-агресора Російської Федерації.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, з урахуванням санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України, орган досудового розслідування відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 170 КПК України повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні з метою його конфіскації.

Відтак, санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України, за якою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру, передбачена можливість додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Під час досудового розслідування встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, а саме, відповідно до інформаційної довідки №380573484 від 29.05.2024, наявне наступне майно:

об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, загальна площа (кв.м): 43.7, житлова площа (кв.м): 31.3, Опис: А-1 житловий будинок, Б-1 літня кухня площею 12,6 кв.м., У-1 вбиральня 1,6 кв.м., № 1 огорожа, № 2 водогін, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві спільної часткової власності належить у розмірі частки .

Крім того, встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу (заява №112054163) на праві власності наявний об`єкт рухомого майна: транспортний засіб причіп, д.н.з. НОМЕР_3 , сірого кольору, №шасі НОМЕР_4 , марка та модель: НОМЕР_5 , 2017 року випуску, та відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу (заява №73077570) на праві власності наявний об`єкт рухомого майна: транспортний засіб: д.н.з. НОМЕР_6 , зеленого кольору, 1984 року випуску, №кузова: НОМЕР_7 , марка та модель: ВАЗ НОМЕР_8 .

Також, виходячи з того, що ОСОБА_4 достовірно відомо про те, що він має статус підозрюваної особи, у вчинені особливо тяжкого злочину, тому на теперішній час з метою уникнення від кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території смт. Якимівка Мелітопольського району Запорізької області, а також ОСОБА_4 має сталі зв`язки із представниками окупаційної влади держави-агресора Російської Федерації, наразі в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що наявні ризики відчуження, перереєстрації наведеного вище переліку майна ОСОБА_4 , з метою унеможливлення застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та подальшої його конфіскації, шляхом встановлення заборони на користування, розпорядження та відчуження вказаним вище майном, орган досудового розслідування вважає за доцільне, здійснити розгляд цього клопотання без повідомлення про це підозрюваної та сторону захисту, з метою запобігання настанню негативних наслідків для кримінального провадження.

У цей час незастосування заборони або обмеження в користуванні, розпорядженні наведеним вище майном підозрюваного може призвести до: їх перереєстрації на інших фізичних або юридичних осіб, а отже неможливості забезпечити їх спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання, тобто спричинення істотної шкоди інтересам держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Згідно ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Відповідно до положень положення ч. 12 ст. 170 КПК України, якою визначено, що заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Враховуючи цей факт, керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України «клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна», прошу провести розгляд клопотання без виклику підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника.

На підставі вищевикладеного слідчий просить суд клопотання про арешт майна, задовольнити.

У судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, на задоволенні наполягав.

Вивчивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000823, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.05.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.05.2024 слідчим слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області за погодженням із процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000050 від 09.01.2023 складено, та відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 276-278 КПК України, 08.05.2024 повідомлено ОСОБА_4 , про те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на праві власності підозрюваного ОСОБА_6 є наступне майно:

об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, загальна площа (кв.м): 43.7, житлова площа (кв.м): 31.3, Опис: А-1 житловий будинок, Б-1 літня кухня площею

12,6 кв.м., У-1 вбиральня 1,6 кв.м., № 1 огорожа, № 2 водогін, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві спільної часткової власності належить у розмірі частки .

Крім того, встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу (заява №112054163) на праві власності наявний об`єкт рухомого майна: транспортний засіб причіп, д.н.з. НОМЕР_3 , сірого кольору, №шасі НОМЕР_4 , марка та модель: НОМЕР_5 , 2017 року випуску, та відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу (заява №73077570) на праві власності наявний об`єкт рухомого майна: транспортний засіб: д.н.з. НОМЕР_6 , зеленого кольору, 1984 року випуску, №кузова: НОМЕР_7 , марка та модель: ВАЗ НОМЕР_8 .

Отже, об`єкти нерухомого майна, який належить на праві власності підозрюваній у кримінальному провадженні у разі ухвалення обвинувального вироку можуть підлягати конфіскації.

Враховуючи вищезазначене, під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваної з метою запобігання відчуження майна та забезпечення його можливої конфіскації, шляхом встановлення заборони на користування, розпорядження та відчуження вказаним вище майном.

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: суддя, при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності, слідчого, прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, взявши до уваги заяву слідчого, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, прийшов до наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-її). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А « 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що накладення арешту на майно підозрюваного, необхідне, зокрема, з метою запобігання відчуження майна та забезпечення його можливої конфіскації, шляхом встановлення заборони на розпорядження та відчуження вказаним вище майном, та з метою досягнення дієвості кримінального провадження, вважаю необхідним застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тому на підставі вищезазначеного, клопотання слідчого підлягає задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, а також те, що незастосування арешту майна, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 16, 21, 93, 98-100, 117, 131, 132, 167, 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- об`єкт рухомого майна: транспортний засіб причіп, д.н.з. НОМЕР_3 , сірого кольору, №шасі НОМЕР_4 , марка та модель: НОМЕР_5 , 2017 року випуску, який належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- об`єкт рухомого майна: транспортний засіб: д.н.з. НОМЕР_6 , зеленого кольору, 1984 року випуску, №кузова: НОМЕР_7 , марка та модель: НОМЕР_9 НОМЕР_8 , який на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. З урахуванням положень ч. 12 ст. 170 КПК України, якою визначено, що заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається, прошу накласти арешт шляхом заборони відчуження на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, загальна площа (кв.м): 43.7, житлова площа (кв.м): 31.3, Опис: А-1 житловий будинок, Б-1 літня кухня площею 12,6 кв.м., У-1 вбиральня 1,6 кв.м., № 1 огорожа, № 2 водогін, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві спільної часткової власності належить у розмірі частки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виконання ухвали доручити співробітникам УСБУ в Запорізькій області.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя: ОСОБА_1