Справа № 463/3892/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/92/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 22.11.2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 листопада 2021 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 5 місяців, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 04.05.2023 року.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він, будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, 04 травня 2023 року о 14 год. 30 хв., перебуваючи на ринку «Галицьке перехрестя», що на вул. Поліська, 2, у м. Львові, у час запровадження воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента №64/2022 на території України з 05:30 год. 24.02.2022 у зв`язку із збройною агресією російської федерації, який продовжений неодноразово, в тому числі на підставі Указу Президента від 6 лютого 2023 року № 58/2023 Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, зайшов у торгівельний павільйон №14 і, скориставшись тим, що продавець магазину вийшла з приміщення, діючи повторно, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав із павільйону чуже майно потерпілої ОСОБА_9 , а саме: жіночу сумочку «Kuchen&BAG», у якій знаходилися грошові кошти у сумі 3250 грн., 26 доларів США, що, згідно з офіційним курсом НБУ, станом на 04.05.2023 року становить 950 грн. 56 коп., а всього кошти на суму 4300 грн. 56 коп.

Захисник у апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та направити кримінальне провадження до суду першої інстанції на новий розгляд.

В мотивах апеляційної скарги захисник, не оспорюючи фактичні обставини справи, покликається на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі врахував дані про його особу, який визнав вину в повному обсязі, щиро розкаявся та активно сприяв слідству у розкритті злочину, що є обставинами, які пом`якшують покарання, а також його стан здоров`я. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про відвід прокурора у кримінальному провадженні. Крім того, звертає увагу, що під час досудового розслідування необхідно було встановити та допитати в якості свідків двох працівників ринку «Галицьке перехрестя», що залишилось поза увагою суду. Враховуючи наведене, на думку сторони захисту, суд мав підстави призначити обвинуваченому менш суворе покарання у межах санкції статті.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та доводи його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря- нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину, його вік, сімейний стан, обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину повторно, відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

При цьому, колегія суддів враховує, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив тяжкий злочин проти власності через кілька місяців після звільнення із місць позбавлення волі, що суттєво підвищує ступінь його суспільної небезпечності та свідчить про високий ризик вчинення повторного злочину в умовах без ізоляції від суспільства.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність обставин, які пом`якшують покарання, зокрема активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, з огляду на те, що на досудовому слідстві обвинувачений хоч і заявив, що визнає винуватість, однак під час проведення слідчого експерименту відмовився виїхати на місце події та розповісти і показати де і як він скоїв кримінальне правопорушення.

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції останній заявив, що визнає винуватість, однак не виявив бажання надати показання, мотивувавши тим, що побачив потерпілу у судовому засіданні і сильно перехвилювався, що свідчить про відсутність щирого каяття в діях обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи сторони захисту про неможливість перебування підозрюваного в місцях позбавлення волі у зв`язку з поганим станом здоров`я, оскільки вказане не доводить факту, що обвинуваченому не може бути надана фахова медична допомога в межах установи виконання покарань.

Покликання захисника на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про відвід прокурора у кримінальному провадженні є необгрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, суд ухвалою від 15 червня 2023 року в передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви захисника про відвід прокурора з тих підстав, що захисником не наведено жодних доводів на підтвердження факту існування обставин упередженого ставлення прокурора щодо обвинуваченого або інших обставин, які, у відповідності до положень ст. 75 КПК України, давали б підстави для відводу прокурора.

Не заслуговують на увагу, також, доводи апелянта про те, що під час досудового розслідування необхідно було встановити та допитати в якості свідків двох працівників ринку «Галицьке перехрестя», оскільки судом першої інстанції було допитано потерпілу ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були встановлені органом досудового розслідування та є працівниками ринку, котрі здійснили затримання обвинуваченого та викликали поліцію, що свідчить про повноту судового розгляду.

Водночас, захисник в апеляційній скарзі не зазначає, яких саме свідків не було встановлено та допитано органом досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На переконання колегії суддів, ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник не навів жодних передбачених ст.ст. 412, 415 КПК України підстав для скасування вироку з призначенням нового судового розгляду.

Відтак, покликаючись на безпосередньо досліджені докази, суд першої інстанції, відповідно до ст. 94 КПК України, всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, з врахуванням вказаних обставин, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах встановлених у санкції статті, та є необхідним й достатнім для досягнення мети покарання щодо виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для зміни вироку Личаківського районного суду м. Львова від 22.11.2023 року немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Личаківського районного суду м. Львова від 22.11.2023 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня отримання її копії.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4