ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 736/554/22

провадження № 51-4978 км 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника (у режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги прокурора ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на вирок Чернігівського апеляційного суду від 21 червня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 від 07 червня 2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Боровичі Корюківського (Щорського) району Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2022 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 08 грудня 2022 року про виправлення описки, ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та виправдано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат та речових доказів.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, що в період дії воєнного стану, 07 червня 2022 року, близько 09:00, на пішохідній доріжці, розташованій за приміщенням Сновського будинку культури, що на АДРЕСА_2 , шляхом виривання з рук ОСОБА_9 усупереч його волі, без дозволу, відкрито викрав мобільний телефон із сім карткою ПрАТ «Київстар», вартістю 799 грн, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Чернігівський апеляційний суд вироком від 21 червня 2023 року скасував вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2022 року щодо ОСОБА_8 . Визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Вирішив питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Вимоги та узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги

У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі винного внаслідок м`якості просить вирок апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування доводів поданої касаційної скарги прокурор зазначає, що апеляційний суд неправильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки засуджений вчинив злочин 07 червня 2023 року, тобто під час воєнного стану на території України, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст. 186 КК України. Наголошує, що кваліфікація за ч. 4 ст. 186 КК України не передбачає такого тлумачення та кваліфікуючої ознаки як вчинення крадіжки з використанням умов воєнного стану.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок апеляційного суду і закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.

На обґрунтування доводів поданої касаційної скарги захисник зазначає, що апеляційний суд неправильно надав оцінку обставинам справи та не обґрунтував своє рішення, зокрема, щодо наявності в діях ОСОБА_8 мотиву, мети, об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 підтримав касаційну скаргу сторони обвинувачення, просив скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Проти задоволення касаційної скарги захисника заперечував.

Захисник ОСОБА_6 підтримала свою касаційну скаргу, просила скасувати вирок апеляційного суду та закрити кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення. Проти задоволення касаційної скарги прокурора заперечувала.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: 1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню; 3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; 4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Приписами ст. 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з матеріалів провадження, скасовуючи виправдувальний вирок місцевого суду, апеляційний суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Так, свої висновки щодо доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, апеляційний суд обґрунтував показаннями ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , зміст показань яких детально викладений у вироку.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується іншими доказами, зокрема, протоколами слідчих експериментів від 14 червня 2022 року з дисками, рапортом чергового Корюківського РВП від 07 червня 2022 року, заявою ОСОБА_8 від 07 червня 2022 року, протоколами огляду предметів від 07 червня 2022 року та від 08 червня 2022 року, протоколом пред`явлення речей для впізнання від 09 червня 2022 року, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 червня 2022 року та від 22 червня 2022 року.

Водночас за наслідками апеляційного розгляду, апеляційний суд дійшов висновку, що факт боргу ОСОБА_9 перед ОСОБА_8 нічим не підтверджений. Обґрунтовуючи своє рішення у цій частині, суд зазначив, що останній не працює, є постійним клієнтом ломбарду, куди здає різні речі з метою отримати за них незначні грошові кошти, що ставить під сумнів наявність у нього грошей у сумі 500 грн, які б він міг позичити незнайомій йому людині. Крім того, суд взяв до уваги те, що під час проведення огляду мобільного телефону, ОСОБА_8 не заперечував, що відкрито ним заволодів, а також не пояснював про існування боргу і добровільну передачу йому телефону потерпілим ОСОБА_9 .

Крім цього, апеляційний суд урахував і те, що ОСОБА_8 з потерпілим не спілкувався, вони були лише наочно знайомі через зустрічі в одному районі. При цьому, потерпілий категорично заперечував позику коштів у обвинуваченого і відразу після пограбування звернувся в поліцію. На підставі викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку, що версія захисту про передачу потерпілим свого мобільного телефону обвинуваченому в рахунок погашення боргу, є невірогідною.

Разом з тим, Суд звертає увагу, що хоча сторона захисту, у поданій касаційній скарзі, і посилається на наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, проте не конкретизує та не обґрунтовує у чому саме ці порушення полягали і яким чином вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами рішень.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги захисника у цій частині є необґрунтованими.

Разом з тим, апеляційний суд, не погоджуючись з правовою кваліфікацією дій ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 186 КК України, зазначив, що на час вчинення пограбування, у м. Сновськ військові дії не проводилися, відповідно пограбування було вчинено за звичайних умов, а не за умов військового стану. А тому дійшов висновку, що відкрите заволодіння мобільним телефоном потерпілого вчинене ОСОБА_8 , який відбував покарання за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 08 лютого 2022 року, повинно кваліфікуватися за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж вчинений повторно.

Проте, Суд не погоджується з таким рішенням апеляційного суду з огляду на таке.

Так, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року (зі змінами, внесеними Указом № 133/2022 від 14 березня 2022 року, затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15 березня 2022 року, та Указом № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, затвердженого Законом України № 2212-ІХ від 21 квітня 2022 року) з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався.

Надалі Верховна Рада України 03 березня 2022 року прийняла Закон України № 2117-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» (далі - Закон № 2117-IX), яким внесла зміни до частини четвертої статей 185-187, 189 та 191 КК України однакового змісту: їх доповнено кваліфікуючою ознакою вчинення злочинів «в умовах воєнного або надзвичайного стану».

Колегія суддів звертає увагу, що статтею 186 КК України грабежем визнається відкрите викрадення чужого майна. Із 07 березня 2022 року (після набрання чинності Законом № 2117-IX) вчинення грабежу в умовах воєнного стану кваліфікується за ч. 4 ст. 186 КК України. При цьому, частина 2 ст. 186 КК України передбачає, зокрема, таку кваліфікуючу ознаку як повторність.

Разом з тим, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 15 січня 2024 року у справі № 722/594/22 зазначила, що з урахуванням змін, внесених Законом України від 03 березня 2022 року № 2117-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство», норма закону України про кримінальну відповідальність, передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, підлягає застосуванню у разі «вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану», а «вчинення злочину з використанням умов воєнного стану» (п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України) як обставина, що обтяжує покарання, може бути врахована судом лише в аспекті індивідуалізації кримінальної відповідальності. За ч. 4 ст. 185 КК України кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану на території, на якій він введений.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним вироком ОСОБА_8 засуджений за грабіж, вчинений 07 червня 2022 року близько 09:00, тобто під час дії воєнного стану, введеного указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із доводами прокурора та вважає, що в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції, перекваліфіковуючи дії засудженого з ч. 4 на ч. 2 ст. 186 КК України, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням зазначеного, Суд приходить до висновку, що вирок апеляційного суду підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку залишити без задоволення касаційну скаргу сторони захисту, задовольнити касаційну скаргу прокурора, скасувати вирок апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового апеляційного розгляду необхідно врахувати викладене вище, провести судовий розгляд відповідно до вимог КПК України, за наслідком якого ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.

Керуючись статтями 433, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити.

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського апеляційного суду від 21 червня 2023 року стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3