Справа № 167/617/24
Номер провадження 1-кп/167/72/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000624 від 03 червня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сокіл Рожищенського району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 Кримінального кодексу України (далі - КК України)

в с т а н о в и в :

Згідно обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_4 у період з серпня 2011 року по березень 2014 року, маючи умисел на самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці, з корисливих мотивів, діючи умисно, всупереч вимогам ст. 112, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу влади та державної реєстрації права власності або користування земельною ділянкою, самовільно зайняв частину земельної ділянки комунальної форми власності, яка належить Рожищенській об`єднаній територіальній громаді, кадастровий номер відсутній, площею 0,003149 га, яка перебуває в проміжку опор №156-157 повітряної лінії електропередач ПЛ-10кВ Л30-03 в охоронній зоні електричних мереж та розташована на АДРЕСА_2 , знаючи про відсутність в останнього правових підстав для використання вищевказаної земельної ділянки, шляхом будівництва капітальної споруди одноповерхового гаражного приміщення прямокутної форми, розмірами 4,7 м на 6,7 м.

Не зважаючи на відсутність будь-яких правових підстав для використання частини земельної ділянки комунальної форми власності, достовірно знаючи про належність частини земельної ділянки до охоронної зони ліній електропередач, Линник не припинив вчинення кримінального правопорушення, земельну ділянку не звільнив, а продовжив самовільно займати вказану земельну ділянку з метою використання гаражного приміщення.

Органом досудового розслідування вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 197-1 КК України (в редакції Закону України №578-V від 11 січня 2007 року) як самовільне будівництво споруди на самовільно зайнятій земельній ділянці, в охоронній зоні.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України , у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Клопотання мотивоване тим, що з моменту вчинення кримінального правопорушення та будівництва одноповерхового гаражного приміщення на АДРЕСА_2 без відповідних на те правових підстав пройшло більше 10 років, ОСОБА_4 вперше вчинив нетяжкий злочин, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю вказаного кримінального правопорушення.

Прокурор не заперечив проти заявленого клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту та додані докази, суд доходить наступного висновку.

Згідно з ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України та ст. 106 КК України строків давності; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 - 4 ст. 49 КК України).

Тобто, за змістом статей 284-288 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Із врахуванням положень ст. 12, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 197-1 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, та у разі вчинення такого, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише закінчення відповідного строку давності, який сплинув до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Таким чином, строк давності спливає під час досудового розслідування, під час судового провадження та після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав про зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст.49 КК України.

З огляду на наведене, на час розгляду клопотання у даному кримінальному провадженні закінчився п`ятирічний строк давності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Таким чином, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної, касаційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , з огляду на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 197-1 КК України, за яким він обвинувачується, відноситься до категорії нетяжкого злочину, з моменту скоєння якого минуло більше п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, а тому суд доходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження № 0000624 від 03 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.197-1 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49 КК України, ст. 284 - 288, 314, 372 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000624 від 03 червня 2024 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України закрити, у зв`язку із його звільненням від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: ОСОБА_1