печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5597/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно

підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, одруженого, начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «капітан», проживаючого: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві, за процесуального Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000022 від 27.09.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що Вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Статтею 19 Конституції України встановлено один із основних загальних засад правового порядку в Україні, який ґрунтується на принципах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 21.10.2022 №956 старшого лейтенанта ОСОБА_5 призначено на посаду помічника командира військової частини з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2022 року №299 останній з 07.11.2022 приступив до прийому справ та посади.

У подальшому наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 16.08.2023 №532 капітана ОСОБА_5 призначено на посаду начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 , та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2023 №232 останній вважається таким, що з 16.08.2023 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Статтями 12, 16 розділу І частини 1 Закону України «Про Статут внутрішньої служби ЗС України» від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут № 548) визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Згідно статті 88 Статуту № 548 встановлено, що помічник командира бригади з фінансово-економічної роботи - начальник фінансової служби відповідає за фінансове забезпечення бригади і зобов`язаний: організовувати і вести фінансове господарство бригади; забезпечувати планування, затребування необхідних коштів, вірогідність фінансового обліку і звітності; разом із заступниками командира бригади і начальниками служб складати та подавати на затвердження командира бригади кошторис на наступний період; вживати заходів для своєчасного грошового забезпечення особового складу та отримання заробітної плати працівниками; забезпечувати дотримання в бригади єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання в установлені терміни фінансової звітності; організовувати контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій.

Згідно з Приміткою до ст. 425 КК України під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Таким чином, начальник фінансово-економічної служби - головний бухгалтер військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_5 , виконуючи покладені на нього посадові обов`язки, є військовою службовою особою, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022

№ 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, у подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено, та воєнний стан діє по теперішній час.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Статтею 23 Закону № 2011-XII передбачено, що фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.

Статтею 15 Закону України від 06.12.1991 № 1934-XII «Про Збройні Сили України» визначено, що фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Фінансування Сил спеціальних операцій Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, які виділяються Міністерству оборони України окремим рядком на утримання Сил спеціальних операцій Збройних Сил України, а також інших джерел, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 3 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, які є додатком до наказу Міністерства оборони України від 22.04.2021 № 104 «Про внесення змін до наказу Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280 «Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України» (далі - Правила № 104) джерелом фінансового забезпечення є військової частини є кошти Державного бюджету України, що виділяються Міністерству оборони України та надходять на утримання і забезпечення її діяльності.

Фінансове забезпечення військової частини згідно пункту 1.6 Правил № 104 здійснюється на основі низки принципів, одним з яких є принцип відповідальності - кожен учасник процесу фінансового забезпечення несе відповідальність за свої дії або бездіяльність на кожній стадії бюджетного процесу.

Відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами) передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до Правил №104 передбачено, що фінансове забезпечення - система заходів, що включає фінансове планування, отримання, зберігання, економне, ефективне і цільове та використання коштів відповідно до вимог законодавства, організацію обліку та звітності з метою виконання військовою частиною покладених на неї завдань.

Згідно з п. 1.4 Правил №104 визначено, що основними завданнями фінансового забезпечення є: - належне, у межах діючих норм, та своєчасне забезпечення коштами військової частини для здійснення покладених на неї завдань; - суворе дотримання фінансової дисципліни; - законне, ефективне, цільове використання коштів та правильне документальне оформлення фінансово-господарських операцій; - організація фінансового планування та визначення потреби в коштах для забезпечення діяльності військової частини, ведення бухгалтерського обліку, складення та подання встановленої законодавством звітності.

Фінансова дисципліна - це обов`язкове для всіх посадових осіб військової частини дотримання встановлених і діючих правил і норм ведення військового і фінансового господарства.

Основними вимогами фінансової дисципліни є, серед іншого, нарахування та виплата грошового забезпечення військовослужбовцям і заробітної плати працівникам за затвердженими Кабінетом Міністрів України і Міністром оборони України нормами та в установлені терміни.

Відповідно до п. 1.10 Правил №104 начальник фінансового органу військової частини зобов`язаний дотримуватись фінансової дисципліни, здійснювати контроль за цільовим та своєчасним використанням бюджетних асигнувань, підписувати другим підписом фінансові документи, заявки на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та інші виплати, фінансову звітність і службове листування з питань фінансового забезпечення та інші документи, які згідно із законодавством треба підписувати другим підписом, відмовляти у прийняття до обліку фінансових документів, підготовлених із порушенням установлених вимог, а також документів щодо господарських операцій, що здійснюються з порушенням законодавства, та доповідати командиру військової частини про встановлені факти порушень.

Згідно п. 2.1. Правил №104 передбачено, що завданням фінансового планування у військовій частині є: своєчасне витребування та уточнення потреби в коштах у забезпечувального фінансового органу та служб забезпечення, здійснення попереднього та поточного контролю фінансового планування щодо доцільності та нормативності запланованих видатків, забезпечення своєчасного, планового, законного, цільового та ефективного використання коштів і матеріальних засобів.

Відповідно до п. 4.3 Правил №104 визначено, що виплата грошового забезпечення, заробітної плати та інші виплати особовому складу здійснюються готівкою за розрахунково-платіжними відомостями, видатковими касовими ордерами або шляхом зарахування коштів на карткові рахунки в порядку і розмірах, передбачених законодавством. Підписання електронних реєстрів на зарахування коштів на карткові рахунки обов`язково здійснюється двома електронними ключами посадових осіб військової частини - командиром військової частини та начальником фінансового органу або особами, що їх заміщують.

Після здійснення виплати військова частина друкує реєстри зарахування коштів на карткові (поточні) рахунки. Примірник роздрукованого реєстру зарахування коштів на карткові рахунки підписується командиром військової частини та начальником фінансового органу. Кожна сторінка підписаного реєстру зарахування коштів на карткові рахунки засвідчується підписами начальників фінансового та стройового (кадрового) органів. Начальник фінансового органу несе особисту відповідальність за перевірку відповідності електронного реєстру переданого до банку, роздрукованому реєстру та зобов`язаний забезпечити зберігання електронних реєстрів (відомостей) зарахування коштів на карткові рахунки протягом строку, встановленого для роздрукованих примірників, і на вимогу підрозділів Служби внутрішнього аудиту (інших контролюючих органів держави) надавати їх для дослідження (перевірки).

У випадку виникнення питань щодо застосування діючих норм і порядку виплати грошового забезпечення, заробітної плати та інших виплат особовому складу начальник фінансового органу повинен терміново звернутись до забезпечувального фінансового органу за роз`ясненням.

Відповідальність за правильність нарахування та своєчасність виплати грошового забезпечення (заробітної плати), проведення та перерахування за належністю в установлені терміни утримань і нарахувань покладається на командира військової частини та начальника фінансового органу.

Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Статут № 551) визначено, що усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Згідно припису пункту 1, 2 та 3 частини першої Статуту № 551 військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно статті 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Приписом пункту 45 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Однак, всупереч вищевказаних нормативно-правових актів та керівних документів капітан ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення), за наступних обставин.

Капітан ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, будучи військовою службовою особою, займаючи посади помічника командира військової частини з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 (з 07.11.2022 по 16.08.2023) та начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 (з 16.08.2023 по теперішній час), в силу службових обов`язків та порядку організації служби ввіреного підрозділу, будучи відповідальним за фінансове забезпечення бригади та, в силу приписів статті 88 Статуту №548, пунктів 1.10, 2.1., 4.3 Правил №104, зобов`язаним на: забезпечення планування, затребування необхідних коштів, вірогідність фінансового обліку та звітності; законне, ефективне, цільове використання коштів та правильне документальне оформлення фінансово-господарських операцій; організацію фінансового планування та визначення потреби в коштах для забезпечення діяльності військової частини; підпис другим підписом фінансових документів, платіжних доручень, розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, відмовляти у прийнятті до обліку фінансових документів, підготовлених із порушенням установлених вимог, а також документів щодо господарських операцій, що здійснюються з порушенням законодавства, у невстановлений проміжок часу, однак не раніше 07.11.2022 та не пізніше 21.09.2023 допустивши слабкий рівень контролю у ввіреному підрозділі, неправильне планування, що призвело до утворення станом на вересень 2023 року, серед іншого, наступних порушень в організації фінансово-господарської діяльності у військовій частині НОМЕР_1 , а саме:

- посадові інструкції особового складу фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_5 , особовому складу ФЕС не уточнювались;

- реєстри на зарахування коштів на карткові рахунки військовослужбовців (працівників ЗСУ) підписувались виключно начальником фінансово-економічної служби - головним бухгалтером капітаном ОСОБА_5 ;

- щомісячні письмові доповіді про стан фінансово-господарської діяльності (стан розрахунків з особовим складом, стан дебіторської (кредиторської) заборгованості, стан відшкодування збитків завданих державі, тощо) та пропозиції щодо його покращення командиру військової частини протягом 2023 року капітаном ОСОБА_5 не надавались.

За таких обставин, ураховуючи зазначені прорахунки в організації служби у ввіреному підрозділі станом на вересень 2023 року була утворена заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 58 915 625 грн., 50 коп. військовою частиною НОМЕР_1 .

Зважаючи на вищевикладене, капітан ОСОБА_5 , будучи військовою службовою особою, тобто службовою особою уповноваженою на виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, усвідомлюючи такий стан справ із заборгованістю зі сплати податку на доходи фізичних осіб, будучи зобов`язаним правильно оформлювати фінансово-господарські операції, відображати у документах достовірну інформацію та у разі виникнення питань, щодо порядку виплати грошового забезпечення терміново звертатись до забезпечувального фінансового органу, умисно не виконав вищевказані дії, які виконати був повинен в силу займаної посади та наділених повноважень, та умисно вирішив діяти у інший спосіб, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто вчинив наступні умисні дії необережно поставившись до наслідків, що могли настати та настали за наступних обставин.

Командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ від 05.09.2023 №6107, за яким військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_7 внесена до додатку №1 (додаткова винагорода у розмірі 30 000 гривень) до указаного наказу та з розрахунку за період з 15.08.2023 по 31.08.2023 повинна була у вересні 2023 року отримати додаткову винагороду в сумі 16 451, 61 грн.

Разом з тим, капітан ОСОБА_5 , діючи умисно, однак не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, в невстановлений досудовим розслідуванням час 18.09.2023, перебуваючи за адресою фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , а саме: АДРЕСА_2 , з метою уникнення для себе негативних наслідків та не висвітлення реального стану справ щодо неналежної організації служби ввіреного підрозділу, замість правильного оформлення звернення на отримання коштів на погашення указаної заборгованості, із застосуванням спеціального програмного забезпечення вирішив внести неправдиві відомості до розрахунково-платіжної відомості №91 за вересень 2023 року, щодо нарахування старшому солдату ОСОБА_7 додаткової винагороди за серпень 2023 року на загальну суму 20 016 451, 61 грн., а саме із розрахунку 30 000 гривень на місяць - 16 451, 61 грн., із розрахунку 100 000 гривень на місяць - 20 000 000, 00 грн., для того, щоб представити указаний документ до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, що є забезпечувальним фінансовим органом військової частини НОМЕР_1 та за рахунок указаного викривлення фінансового обліку частково погасити заборгованість військової частини НОМЕР_1 зі сплати податку на доходи фізичних осіб перед органом податкової служби. При цьому, капітан ОСОБА_5 не мав на меті реально виплачувати старшому солдату ОСОБА_7 додаткову винагороду із розрахунку 100 000 гривень на місяць у сумі 20 000 000, 00 грн., а після представлення першої та останньої сторінки розрахунково-платіжної відомості №91 за вересень 2023 року забезпечувальному фінансовому органу та отримання відповідного фінансування планував видалити із вищевказаного документа розраховану додаткову винагороду для старшого солдата ОСОБА_7 у сумі 20 000 000, 00 грн.

У подальшому, 20.09.2023 на рахунок військової частини НОМЕР_1 надійшло фінансування за напрямками виплати грошового забезпечення, було здійснено попередній розрахунок сум переказів на банки та сплати податків, складено меморіальний ордер №5/1, який було опрацьовано бухгалтером

ОСОБА_8 для формування платіжних інструкцій з розподілом коштів на банки та для сплати відповідних податків. При цьому, капітан ОСОБА_5 забувши, що вніс до розрахунково-платіжної відомості №91 за вересень 2023 року неправдиві відомості за вищеописаних обставин, будучи зобов`язаний перевірити відповідності роздрукованого та електронного реєстру від 21.09.2023 №230921PB61 переданого до банку, такої перевірки не здійснив, у зв`язку із чим, всупереч наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2023 №6107, додаткова винагорода за серпень 2023 року була перерахована на картковий рахунок ОСОБА_7 в сумі 20 016 204, 84 грн., у зв`язку із чим, зазначені грошові кошти вибули із володіння військової частини НОМЕР_1 та перейшли у фактичне володіння старшого солдата ОСОБА_7 на карту № НОМЕР_3 , у зв`язку із чим, остання отримала змогу розпоряджатись зазначеними грошовими коштами, що спричинило для військової частини тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди у розмірі 20 000 000 гривень, яка була відшкодована 27.09.2023 відповідно до виписки з рахунка Державної казначейської служби України належного військовій частині НОМЕР_1 № НОМЕР_4 після здійснення відновлення касових видатків на суму 20 016 204, 84 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у іншому умисному невиконанні військовою службовою особою дій, які вона за своїми службовими обов`язками повинна була виконати, якщо це заподіяло тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426 КК України.

29.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426 КК України.

ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, однак за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 до 10 років, а враховуючи, тому ОСОБА_5 усвідомлюючи, що до нього може бути застосоване покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, а від так встановлена наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з метою забезпечення безперешкодного, повного та всебічного досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з цим, виникла необхідність у застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що може забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, покладених на нього КПК України та уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав в ньому зазначених.

Підозрюваний та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання, вважаючи підозру необґрунтованою, адже проведено службову перевірку, за результатами якої підозрюваного притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а отже відсутні підстави для застосування будь-якого запобіжного заходу, оскільки підозрюваний вже притягнутий до відповідальності, а також належним чином виконує покладені на нього процесуальні обов`язки. Зазначили, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, а тому просили слідчого суддю відмовити в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 до 10 років, а враховуючи, тому ОСОБА_5 усвідомлюючи, що до нього може бути застосоване покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, а від так встановлена наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з метою забезпечення безперешкодного, повного та всебічного досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 до 10 років.

Зважаючи на викладене, суд вважає можливим за доводами клопотання з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Також слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного виконання обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на два місяці, тобто до 29.03.2024 року включно, а саме:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ;

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою.

Разом з цим, враховуючи належну процесуальну поведінку підозрюваного, клопотання слідчого в частині покладення такого обов`язку як не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або судузадоволенню не підлягає, оскільки на даній стадії кримінального провадження він не виправдовує себе як стримуючий засіб.

Керуючись ст. 177-179, 193, 194, 309, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29.03.2024 року, а саме:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ;

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою.

Роз`яснити, що у разі невиконання покладених на підозрюваного обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1