Справа №639/3467/24
Провадження №1-кс/639/791/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , дослідивши клопотання захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане в порядку ст. 206 КПК України, про призначення судово-психіатричної експертизи,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2024 до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2 , в якій він, посилаючись на ст. 206 КПК України, просить призначити ОСОБА_3 амбулаторну судово-психіатричну експертизу. При цьому захисник посилається на те, що стан обвинуваченого, на його думку, свідчить про можливу наявність у нього психічного розладу. В ході розгляду судом кримінального провадження № 638/4950/23 відносно ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 189 КК України захисником було заявлене клопотання про призначення відносно обвинуваченого судово-психіатричної експертизи, проте у задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено. Вказане, на думку захисника, є підставою для заявлення аналогічного клопотання слідчому судді в порядку ст. 206 КПК України.

Перевіривши подане клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Статтею 206 КПК України передбачено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

З системного аналізу зазначених положень статті 206 та інших положень КПК України вбачається, що нею врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею щодо законності тримання осіб під вартою, а зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи), слідчий суддя уповноважений під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України.

Також законом чітко визначено, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створюють у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

З огляду на те, що захисник в своєму клопотанні не вказує на незаконність тримання ОСОБА_3 під вартою, підстави для постановлення ухвали щодо зобов`язання ДУ «Харківський слідчий ізолятор» негайно доставити ОСОБА_3 до слідчого судді відсутні.

Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Стаття 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Отже, стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

Вказаний правовий висновок сформовано в постанові об`єднанної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 року по справі №766/22242/17.

Також в скарзі (клопотанні) захисника ОСОБА_2 не міститься посилань на застосування до ОСОБА_3 насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), а фактично лише ставиться питання про призначення обвинуваченому в рамках кримінальбного провадження, яке перебуває на розгляді в суді, судово-психіатричної експертизи.

Положеннями КПК України не передбачено повноважень слідчого судді щодо здійснення в порядку, передбаченому ст. 206 КПК України, судового контролю за додержанням прав, на порушення яких посилається захисник у своєму клопотанні.

Більш того, з клопотання вбачається, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 знаходиться на розгляді Дзержинського районного суду м. Харкова.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України, Експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Згідно із ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо, зокрема : 3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Згідно ч. 1 ст. 244 КПК України, сторона захисту має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи у разі, якщо: 1) для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта, проте сторона обвинувачення не залучила його або для вирішення залученим стороною обвинувачення експертом поставлені запитання, що не дозволяють дати повний та належний висновок з питань, для з`ясування яких необхідне проведення експертизи, або існують достатні підстави вважати, що залучений стороною обвинувачення експерт внаслідок відсутності у нього необхідних знань, упередженості чи з інших причин надасть або надав неповний чи неправильний висновок; 2) сторона захисту не може залучити експерта самостійно через відсутність коштів чи з інших об`єктивних причин.

Відповідно до ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Таким чином, аналіз зазначених положень КПК України дає підстави вважати, що під час судового розгляду питання про призначення експертного дослідження, в тому числі судово-психіатричної експертизи обвинуваченого, може бути вирішено судом, який розглядає кримінальне провадження, за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого.

Призначення такої експертизи слідчим суддею не передбачена положеннями ст. 206 КПК України, яка, зокрема, передбачає можливість проведення забезпечення можливості судово-медичного обстеження особи у разі наявності заяви особи про застосування до неї насильства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В пункті 24 рішення по Справі "Сокуренко і Стригун протиУкраїни" (Заяви N 29458/04 та N 29465/04) Європейський суд з прав людини зазначив: суд повторює, що,як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...)питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)".

З огляду на викладене, оскільки в поданій скарзі не порушується питання щодо незаконного тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» або застосування насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя дійшов висновку щодо необхідності відмови у відкритті провадження по скарзі.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у вищезазначеній постанові об`єднанної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019р. по справі №766/22242/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019р. по справі №822/3059/17.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України, про призначення судово-психіатричної експертизи відмовити.

Оскарження ухвали не передбачено ст. ст. 206, 309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1