Дата документу 17.06.2024 Справа № 335/4896/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/4896/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/408/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2024 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, фізичної особи підприємця, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 липня 2024 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

22 вересня 2022 року відомості про кримінальні правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000072 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України.

29 травня 2024 року о 21 год. 16 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, того ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначив про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого суді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без задоволення, застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці в межах досудового розслідування.

В обґрунтування скарги вказує, що в обґрунтування ризику переховування орган досудового розслідування вказує, що відносно ОСОБА_7 існує інше кримінальне провадження, обвинувальний акт по якому було направлено до суду, проте, вказане жодним чином не може бути підставою вважати, що підозрюваний буде намагатись переховуватись, відносно підозрюваного відсутні вироки, які набрали законної сили, він у повному обсязі виконує усі покладені на нього обов`язки, а саме кожного разу прибуває на судове засідання, не намагається виїхати за межі країни, не змінює свій номер телефону та постійно проживає у м. Запоріжжя.

Зазначає, що наявність лише підозри відносно ОСОБА_7 ніяким чином не спонукає його до намагань втекти, навпроти підозрюваний готовий та буде доводити свою невинуватість в інкримінованих йому діях, ОСОБА_7 має сталі соціальні зв`язки, неповнолітнього сина, якого утримує та виховує.

Вказує, що щодо ризику знищення, приховання або спотворення будь-яких з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то 29 травня 2024 року в квартирі та в автомобілі підозрюваного були проведені обшуки, в ході яких були вилучені усі документи, грошові кошти ОСОБА_7 , мобільні телефони, ноутбуки, системні блоки та навіть автомобіль, що свідчить про те, що вся документація, яка мала хоч якесь значення для сторони обвинувачення вже знаходиться у розпорядженні органу досудового розслідування.

Крім того, зазначає, що щодо ризику незаконного впливу, то у клопотанні були зазначені 20 потерпілих, які вказували, що уклали договори, а у подальшому перевели грошові кошти на рахунки певних осіб, але жодний потерпілий не вказував, що спілкувався чи підписував договір саме з ФОП ОСОБА_7 , всі потерпілі знаходяться за кордоном, що унеможливлює будь-який вплив на них.

Звертає увагу на те, що прокурором не було надано жодних фактичних даних того, що підозрюваний якимось чином зможе перешкоджати кримінальному провадженню.

Вказує, що щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то ОСОБА_7 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується випискою з ЄДР, основним видом діяльності є надання інших інформаційних послуг, який включає в себе інформаційне обслуговування по телефону з використанням комп`ютерної техніки та надання послуг з пошуку інформації на основі або контракту або за винагороду.

Зауважує, що ОСОБА_7 відповідно до договору надавав інформаційно-консультативні послуги щодо працевлаштування за кордоном, цим договором чітко конкретизовано, що саме входить в ці послуги, а саме: надати замовнику інформацію про можливість і умови працевлаштування на території Євросоюзу, правила найму та звільнення працівників, права та обов`язки працівників та роботодавців згідно трудового законодавства на території Євросоюзу; вчасно надати замовнику всю необхідну інформацію стос онов роботи та щодо заповнення необхідних документів; перевірити контракт з роботодавцем.

Вказує, що на сьогодні господарська діяльність з приводу надання консультацій не визнана чинним законодавством незаконною, а тому ОСОБА_7 не вчиняв кримінальних правопорушень.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 готовий виконувати усі покладені на нього обов`язки судом, він жодного разу не був допитаний для того, щоб стверджувати, що він співпрацює зі слідством.

Зазначає, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є обґрунтованим, оскільки більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту здатний запобігти ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження.

Крім того, вказує, що судом першої інстанції було позбавлено можливості підозрюваного на заставу.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 підтримав подану апеляційну скаргу та вказав, що жоден з потерпілих не вказав на ОСОБА_7 , як на особу, яка вчиняла злочини. Вважав, що до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що відносно ОСОБА_7 перебуває на розгляді в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя інше кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні аналогічних злочинів. Зазначив, що були вилучені носії інформації та встановлюється причетність підозрюваного до вчинення злочинів відносно інших осіб.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає часткову задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

Вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри, слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32; у рішенні в справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175) термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України підтверджуються наступними доказами:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 25 квітня 2024 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 26 квітня 2024 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 28 квітня 2024 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 24 квітня 2024 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 18 квітня 2024 року.

Зі змісту вказаних протоколів допитів потерпілих убачається, що вони звернулись до агенції для працевлаштування за кордоном, за послуги якої ними були переведені грошові кошти. Після отримання грошових коштів від потерпілих, агентство свої зобов`язання з надання послуг з працевлаштування не виконало, у зв`язку із чим шахрайськими діями, ним було завдано матеріальну шкоду.

- заявами ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 про кримінальне правопорушення;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_27 від 17 травня 2024 року, з якого випливає, що 24 січня 2024 року вона працевлаштувалась в агентство «Work to Europe», суть її роботи полягала у працевлаштуванні людей за кордоном. З січня по теперішній час вона як їй здавалось працевлаштувала 7 осіб, але через деякий час ці особи їй писали, що її компанія не виконала своїх обов`язків з працевлаштування, а займається шахрайством. За час її роботи вона зрозуміла, що всі оголошення, які переглядаються і пропонуються клієнтам являються фіктивними і керівники про це також неодноразово наголошували, на її запитання, що роботи з клієнтами, які заплатили грошові кошти, проте так і не отримали вакансію, їй відповідали, щоб вона їх блокувала.

Крім того, в своїх письмових поясненнях ОСОБА_27 вказала на ОСОБА_7 , як на керівника агентства.

- протоколом огляду від 8 травня 2024 року, де предметом огляду є карта пам`яті, отриманої за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо - відеоконтроль особи відносно ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду від 7 травня 2024 року, де предметом огляду є карта пам`яті, отриманої за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо - відеоконтроль особи відносно ОСОБА_28 ;

- протоколом огляду від 8 травня 2024 року, де предметом огляду є карта пам`яті, отриманої за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо - відеоконтроль особи відносно ОСОБА_29 ;

- протоколом оглядів від 2 травня 2024 року, 1 травня 2024 року, де предметом оглядів є скріншоти переписок.

Із наведеного вбачається, що вказані докази можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 може бути причетним до вчинення інкримінованих йому злочинів.

Оцінюючи твердження захисту щодо неналежності певних документів, так як вони не підтверджують викладених у повідомленні про підозру обставин, слід зазначити, що саме сукупність наявних в матеріалах провадження доказів свідчить про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри та формують внутрішнє переконання причетності підозрюваного до вчинення зазначених кримінальних правопорушень.

Стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість поданих стороною обвинувачення доказів, а остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, наявні у матеріалах провадження докази у своїй сукупності є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в частині наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводиться відповідними доказами.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказані кримінальні правопорушення є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, санкція кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 5 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, з конфіскацією майна, у зв`язку із чим, враховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні підтверджується тим, що наразі жоден із потерпілих та свідків не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, у той час як КПК встановлена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК), а тому враховуючи обізнаність підозрюваного про анкетні дані потерпілих, адже обставини вчинення кримінальних правопорушень свідчать про те, що потерпілими надавались такі анкетні дані агентству, ОСОБА_7 може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

При цьому, слід зазначити, що покази потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_7 , як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю як самостійно, так і через інших осіб впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Більш того, крім обізнаності про анкетні дані потерпілих, колегія суддів враховує і те, що свідок ОСОБА_27 , яка надала покази щодо причетності ОСОБА_7 до інкримінованих йому злочинів, працювала в агентстві, керівником якого, як вона зазначає є ОСОБА_7 , що вказує на те, що підозрюваний може використати більше можливостей для незаконного впливу на свідка, зокрема через особисте спілкування з нею, шляхом вмовлянь або погроз та залякувань не давати правдиві показання або відмовитися від їх надання.

Крім того, на переконання колегії суддів є обґрунтованим і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваному ОСОБА_7 інкримінується ряд епізодів злочинної діяльності, вчинених з корисливих мотивів, зокрема, для власного збагачення, а також відносно останнього на розгляді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя вже перебуває інше кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, що в сукупності свідчить про вірогідність вчинення ним інших аналогічних кримінальних правопорушень.

Відтак, на переконання колегії суддів, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та підтвердженими.

Доводи сторони захисту на користь відсутності ризику знищення, приховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не враховуються апеляційним судом, з огляду на те, що такі ризики не були встановлені слідчим суддею, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи про те, що підозрюваний ОСОБА_7 має сталі соціальні зв`язки, неповнолітнього сина, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, врахувавши обґрунтованість пред`явленої останньому підозри та наявність вказаних ризиків.

Крім того, судом першої інстанції розглянуто питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 будь - якого більш м`якого та альтернативного запобіжного заходу і апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що на даний час достатнім та необхідним є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, з урахуванням інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу без дотримання вимог кримінального процесуального законодавства України.

Так, згідно з вимогами ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного - з моменту затримання.

Статтею 219 КПК України передбачено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 був затриманий 29 травня 2024 року об 21 год. 16 хв., того ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

Будь - які дані, які б вказували на продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, в матеріалах за клопотанням про застосування запобіжного заходу відсутні та учасниками судового розгляду не надані.

Виходячи з того, що підозрюваний ОСОБА_7 був затриманий 29 травня 2024 року та строк досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_7 спливає 27 липня 2024 року, у зв`язку з чим, встановлюючи до 28 липня 2024 року строк дії запобіжного заходу, слідчий суддя вийшов за межі терміну досудового розслідування та порушив вимоги, передбачені ст. 197 КПК України щодо обчислення строку дії ухвали про тримання вартою.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміні в частині строку, на який застосовано запобіжний захід.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2024 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 липня 2024 року включно, змінити в частині строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу та вважати, що до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 липня 2024 року включно.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4