Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/1495/23

Номер провадження: 1-кп/511/73/24

14 березня 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,,

за участі: прокурора ОСОБА_3 (дистанційно)

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000286, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь Молдова, українця, з середньою освітою, раніше не судимого, одруженого, на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді стрільця 3-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 1-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно із вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям тa органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до указу Президента України ОСОБА_6 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX введено воєнний стан на всій території України.

Відповідно до указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/22 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/22 від 14.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022 № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 p. № 2263-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 р. № 2500-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 21.11.2022 року.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу. Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 № 2738-ІX строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, тобто до 19.02.2023 року.

Згідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 № 2915-ІX строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Відтак, з 24.02.2022 по теперішній час діє воєнний стан.

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді стрільця 3-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 1-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», на порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 11, 28-32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 23.02.2023 року приблизно о 06 год. 30 хв., перебуваючи за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , в умовах воєнного стану, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив непокору, шляхом невиконання вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 ?30 від 21.02.2023 щодо здійснення маршу своїм ходом в район виконання бойових завдань з вихідного пункту Роздільна до н.п. Покровськ, який був доведений особовому складу військової частини НОМЕР_1 22.02.2023 близько 09 год. 00 хв та 14 год. 30 хв. в присутності особового складу підрозділу.

Дії, у яких обвинувачується ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.4 ст.402 КК України - непокора, тобто інше умисне невиконання наказу, вчинена в умовах воєнного стану.

20.02.2024 року на стадії судового розгляду між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000286, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2023 рокув порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст. 402 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.402 КК України із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.402 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі 17 648 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 300 016 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, та наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та прокурору.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим в вчиненні даного кримінального правопорушення, шляхом опитування повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди, наслідків її невиконання та просив вказану угоду із прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 також не заперечувала проти затвердження укладеної угоди про визнання винуватості, також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердила в суді, що обвинувачений беззаперечно визнав обвинувачення в обсязі обвинувачення та погодився на призначення покарання за вчинення злочину за ч.4 ст.402 КК України із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі 17 648 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 300 016 грн.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження укладеної угоди про визнання винуватості та підтвердив, що угода укладена у присутності захисника та за його участю. При укладенні угоди права та свободи обвинуваченого ОСОБА_4 порушені не були.

Суд роз`яснив обвинуваченому положення ч.2 ст.473 КПК України, відповідно до яких наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у пункті 90 рішення у справі "Нацвлішвілі і Тогонідзе проти Грузії" від 29.04.2014 (заява № 9043/05) зазначив, що не може бути нічого неналежного в самому процесі укладення угод щодо обвинувачень або міри покарання… У цьому зв`язку Суд дотримується думки про те, що угоди про визнання провини не лише надають такі вагомі переваги, як прискорений розгляд кримінальних справ і зменшення навантаження на суди, прокурорів і адвокатів, але можуть також за умови їх правильного застосування стати успішним інструментом у боротьбі з корупцією та організованою злочинністю і сприяти скороченню кількості призначених покарань, а внаслідок цього і кількості ув`язнених.

Відповідно до правил ст. ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є тяжким злочином.

Узгодженою угодою про визнання винуватості міра покарання для обвинуваченого за ч.4 ст. 402 КК України узгоджена із застосуванням ст.ст. 50-53, 69 КК України, з урахуванням характеризуючих даних обвинуваченого.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, про що вони підтвердили під час підготовчого судового засідання.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди, свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Підстави для застосування ст. 69 КК України мають місце, оскільки суд вважає, що наявні декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: повне визнання вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей (сім`я має посвідчення багатодітної родини), наявність на утриманні члена сім`ї - інваліда 1 групи, 1955 р.н., стан після перенесеної операції у зв`язку з переломом лівої ключиці.

Окрім того, ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно.

Отже, угода про визнання винуватості, яка укладена між прокурором та обвинуваченим за участі захисника, відповідає вимогам КПК України та КК України.

Відповідно до вимог частини 5 статті 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про винуватість суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Тому, з урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, зокрема, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, має сім`ю та на утриманні 3-х неповнолітніх дітей та одну особу - інваліда 1 групи, а також його критичне ставлення до скоєного, обставини, що пом`якшують покарання, якими є щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 65 КК України, суд вважає можливим призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст.ст.50-53, 69 КК України у виді штрафу в розмірі 17 648 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому вигляді становить 300 016 грн.

Таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальному правопорушенню і буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів, а також вказане покарання обумовлене укладеною сторонами кримінального провадження угодою про визнання винуватості.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Також, судом встановлено, що арешт на майно не накладався, речові докази відсутні. Цивільний позов по справі не заявлявся. Запобіжний захід по справі підстав обирати не має, оскільки судом приймається рішення про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі; при цьому підлягає поверненню заставодавцю сума застави, оскільки обвинувачений умови не порушував.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 368, 369-371,373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 лютого 2024 року, укладену між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000286, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2023 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України і призначити йому узгоджене угодою покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 17 648 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 300 016 (триста тисяч шістнадцять) грн.

Повернути заставодавцю ОСОБА_8 внесену на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації у Одеській області згідно з квитанцією N 0.0..1, код квитанції 9306-3294-1171-8838 від 22 травня 2023 року призначення платежу: застава за ОСОБА_4 згідно справи №947/6789/23, заставу в розмірі 161 040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) гривень.

Запобіжний захід не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1