Справа № 344/3592/24
Провадження № 1-кп/344/761/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залужжя Мукачівського району Закарпатської області, українця, громадянина України, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, згідно з ст. 89 КК України раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, 07 січня 2024 року близько 11год. 25хв. потерпіла ОСОБА_5 зайшла до приміщення «Аптеки оптових цін», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де поставила свій мобільний телефон марки «HUAWEI Y5p» IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , на прилавок, позаду робочого монітору так, як здійснювала оплату за обрані медичні препарати. Розрахувавшись за товар, остання попрямувала до виходу з аптеки, при цьому залишивши свій мобільний телефон на касовому прилавку. Того ж дня, близько 11год. 30хв. ОСОБА_4 зайшов до приміщення вищевказаної аптеки, де також обрав для покупки медичні препарати, після чого, здійснивши за них оплату попрямував до виходу із вказаного приміщення. В цей час, завідувач зазначеної аптеки ОСОБА_6 помітила, що на прилавку, позаду монітору, знаходиться мобільний телефон марки «HUAWEI Y5p», який насправді належить ОСОБА_5 , звернулася до ОСОБА_4 із запитанням, чи зазначений мобільний телефон не належить йому. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме вищенаведеного мобільного телефону потерпілої ОСОБА_5 . Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», повідомив ОСОБА_6 , яка не усвідомлювала факт викрадення майна, неправдиву інформацію про те, що мобільний телефон марки «HUAWEI Y5p» належить йому, після чого отримав зазначене майно, тим самим викравши його, та покинув приміщення аптеки. Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1455 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю і беззастережно та суду пояснив, що 07 січня 2024 року близько 12год. з прилавку аптеки, що по АДРЕСА_2 , він викрав мобільний телефон марки «HUAWEI Y5p», який йому не належить. З даним телефоном він прийшов по місцю проживання, поклав його, після чого його цивільна дружина вийняла з нього сім карту, вклала свою і почала користувалася. Через кілька днів прийшли працівники поліції, яким він добровільно видав викрадений мобільний телефон. У вчиненому обвинувачений щиро каявся, просив також врахувати, що потерпіла до нього будь-яких претензій немає, та суворо його не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу винного; його вік; стан здоров`я та його майновий стан; він не одружений; не працює; на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, згідно з ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Крім цього, в досудовій доповіді Івано-Франківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про обвинуваченого ОСОБА_4 зазначено середній рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, що свідчить про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із встановленням іспитового строку 2 роки, потерпілої, яка викладена в її письмовій заяві та яка просила суворо обвинуваченого не карати, обвинуваченого, який погодився із запропонованим прокурором покаранням, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

В той же час враховуючи особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності та до нього відсутні будь-які претензії у потерпілої, а також незначний розмір завданого кримінальним правопорушення збитку - 1455грн., суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого, долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, арешт, накладений на майно, - скасувати.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 судом не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1514 (тисячу п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертизи.

Речові докази: мобільний телефон марки HUAWEI Y5p, моделі DRA-LX9, чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 (постанова слідчого від 15 січня 2024 року), - повернути потерпілій ОСОБА_5 ; зимову чоловічу куртку жовтого кольору (постанова слідчого від 15 січня 2024 року), - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2024 року на майно, - скасувати.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію.

Головуючий-суддя ОСОБА_7