Справа № 463/1459/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/432/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах фермерського господарства « ОСОБА_6 » на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 27 лютого 2024 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність,

в с т а н о в и л а :

представник ОСОБА_6 в інтересах фермерського господарства « ОСОБА_6 » звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою скаржника від 24 січня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2024 року у задоволенні скарги представника Фермерського господарства « ОСОБА_6 » ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 24 січня 2024 року про вчинення кримінального правопорушення відмовлено.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що заява ОСОБА_6 від 24 січня 2024 року за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину, відтак не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді представник ОСОБА_6 в інтересах фермерського господарства « ОСОБА_6 » подав апеляційну скаргу. Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2024 року, визнати протиправним невнесення відомостей на підставі його заяви за вих.№21 від 24 січня 2024 року та зобов`язати внести такі відомості до ЄРДР.

В обґрунтування причин пропуску строку посилається на те, що в силу положень п.3 ч.1 ст.138 КПК України у зв`язку із введенням воєнного стану і того факту, що він не був присутнім при оголошенні оскаржуваної ухвали , фізично не мав можливості виконати вимоги щодо апеляційного оскарження так як копію ухвали отримав 16 березня 2024 року.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, мали місце порушення норм матеріального та процесуального права, неправильність та неповнота дослідження доказів і встановлення обставин справи.

Звертає увагу на те, що слідчий суддя зобов`язаний був застосувати норми Конституції України, як норми прямої дії і захистити його гарантовані п.1 ч.2 ст.56 КПК України права.

Стверджує, що слідчий суддя на підставі ч.4 ст.214 КПК України зобов`язаний був задоволити його скаргу, оскільки у поданій заяві на адресу ДБР вих.№21 від 24 січня 2024 року ним вказано об`єктивні дані, які свідчать про ознаки злочину та надані докази (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) і така заява, на думку апелянта, підлягає реєстрації шляхом внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Звертає увагу на те, що у КПК України відсутні норми, які чітко регламентують форму, зміст заяви про вчинення кримінального правопорушення. Посилається на судову практику і інформує суд, що він не бажає брати участь у апеляційному розгляді.

Будучи повідомленими про час та місце апеляційного розгляду апелянт у судове засідання не з`явився, у поданій апеляційній скарзі вказав, що не бажає брати участь при апеляційному розгляді, відтак у силу положень ч.4 ст. 405 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд апеляційної скарги у його відсутність.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З огляду на те, що розгляд справи проводився у відсутності представника ОСОБА_6 , а копію оскаржуваної ухвали ними отримано 15 березня 2024 року, апеляційну скаргу подано 19 березня 2024 року, то колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, відтак такий строк слід поновити.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину. Тобто внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, представник Фермерського господарства « ОСОБА_6 » ОСОБА_6 24 січня 2024 року скерував на адресу Державного бюро розслідувань за поштовою адресою: АДРЕСА_1 заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України.

15 лютого 2924 року з Державного Бюро розслідувань заявник отримав лист від 06 лютого 2024 року згідно з яким, звернення заявника щодо законності дій заступника прокурора Сокальського району Львівської області ОСОБА_7 , направлено для організації розгяду до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м.Львові.

Із листа відповіді Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Львові від 22 лютого 2024 року вбачається, що за результатами звернення за обставин, які викладені у зверненні підстав, для вжиття заходів, передбачених ст.214 КПК України не вбачається.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя в ухвалі зазначив, що про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви представника Фермерського господарства « ОСОБА_6 » ОСОБА_6 від 24 січня 2024 року до ЄРДР.

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак, колегія суддів вважає, що слідчий суддя вірно зазначив, про те, що доводи заявника у заяві від 24 січня 2024 року є його особистою оцінкою щодо посадової особи і ґрунтуються лише на припущенні щодо можливого кримінально-караного характеру дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України.

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

поновити строк апеляційного оскарження

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах фермерського господарства « ОСОБА_6 » залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 27 лютого 2024 року про відмову у задоволенні скарги представника Фермерського господарства « ОСОБА_6 » ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 24 січня 2024 року про вчинення кримінального правопорушення відмовлено залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4