Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/5021/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.2024 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів кримінальне провадження (внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000753 від 29 грудня 2020 року ) по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Чорнотисів, Виноградівського району Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з середньою освітою, заміжньої, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2020 року близько 21 години 40 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Шевченка в с. Чорнотисів, колишнього Виноградівського району в напрямку с. Холмовець колишнього Виноградівського району, зі швидкістю 40 км/годину, в порушення вимог п. 12.3 - « У разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», а саме маючи об`єктивну можливість виявити пішохода, який знаходився на краю проїжджої частини дороги не вжила заходів до своєчасного застосування екстренного гальмування керованого нею транспортного засобу, в момент виявлення небезпеки для руху та допустила наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичного експерта № 18/В, отримав тілесні ушкодження у виді: садна шкірних покровів тім`яної ділянки голови, які згідно з пунктом 2.3.2.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я; закритої черепно-мозкової травми з лінійним переломом тім`яної кістки справа, що переходить на основу черепа, лінійного перелому тім`яної кістки зліва, епідуральними гематомами в тім`яній ділянці справа та зліва, субдуральною гематомою тім`яної ділянки справа та забоєм головного мозку, які згідно пункту 2.1.2 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом МОЗ України №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у момент їх спричинення.

Згідно висновку експерта № СЕ - 19/107-21/3094 від 09.04.2020 року з технічної точки зору, в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо - транспортної пригоди є обставини пов`язані з тим, що водій автомобіля марки «Opel», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , не дотрималась вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме маючи об`єктивну можливість виявити пішохода, який знаходився на краю проїжджої частини дороги не вжила заходів до своєчасного застосування екстренного гальмування керованого нею транспортного засобу, в момент виявлення небезпеки для руху.

Дії ОСОБА_6 досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого їй діяння визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому та просила суд суворо її не карати. Суду дала показання про те, що дійсно 28 грудня 2020 року близької 21 години 40 хвилин, вона керувала автомобілем марки «Opel» та рухаючись зі швидкістю 40 км/годину по вул. Шевченка в с. Чорнотисів в напрямку с. Холмовець, Виноградівського району, скоїла наїзд на пішохода - потерпілого ОСОБА_4 . Зупинившись, вийшла з автомобіля та відразу викликала швидку медичну допомогу, до приїзду якої спілкувалася з потерпілим щоб дочекався медиків. Наступного дня відвідала потерпілого у лікарні, пропонувала йому матеріальну допомогу на лікування, але він відмовився від отримання грошових коштів. Заявлений цивільний позов визнає частково, а саме: матеріальну шкоду визнає повністю, моральну шкоду визнає частково.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні суду показав, що за викладених в обвинувальному акті обставин 28 грудня 2020 року близько 20 години він разом із своїм знайомим йшов по краю дороги у напрямку с. Холмовець, штовхаючи біля себе велосипед. Був одягнений у темний одяг, фари на велосипеді не світили. Знаходився біля велосипеда, на узбіччі дороги, коли на нього було здійснено наїзд. Від удару автомобіля втратив свідомість. Потім приїхала швидка медична допомога і його відвезли до лікарні, де він тривалий час лікувався. Після ДТП з ним спілкувалася обвинувачена та її батьки. Заподіяну шкоду йому не відшкодовано. Заявлений цивільний позов підтримав повністю та просив суд такий задоволити.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, на підставі та в порядку, встановленому ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, що підлягають доказуванню, оскільки проти цього не заперечили учасники судового провадження і такі обставини ніким не оспорюються. Зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною. При цьому їм було роз"яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 мало місце.

Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_6 винна у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене нею кримінальне правопорушення.

Обвинувачена не вчинила кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлені.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченої, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченої: ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.149), має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судима (а.п. 151), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.п.153), наявність обставини, яка пом`якшує покарання, за відсутності обставин, які обтяжують покарання, досудову доповідь уповноваженого органу пробації від 14.11.2023, згідно якої виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, тому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої з обранням основного покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, за якою кваліфіковано її дії, із наданням на підставі ст. 79 КК України іспитового строку і покладенням на неї обов`язків у відповідності до ст. 76 КК України, і таке покарання буде справедливим, необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання щодо позбавлення права керувати транспортними засобами, з врахування обставин справи, взявши до уваги, що кримінальне правопорушення скоєне з необережності, обвинувачена не підлягає позбавленню права керувати транспортними засобами.

Розглянувши цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 у межах заявлених вимог, суд дійшов до наступного висновку.

Потерпілий ОСОБА_4 просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 28 968 грн на придбання лікарських засобів та 500 000 грн моральної шкоди.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав відзив на цивільний позов за яким позовні вимоги ОСОБА_4 просить задоволити частково, стягнути з ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 29 968 грн та 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Пунктом 3 частини 1 статті 91 КПК України передбачено, що вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 22 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В ході судового розгляду кримінального провадження підтверджено, що злочинними діями ОСОБА_6 потерпілому спричинено збитки у вигляді заподіяння ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 28 968 гривень на придбання лікарських засобів, що підтверджено документально, які слід стягнути з обвинуваченої на користь потерпілого.

Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, яку потерпілий оцінив у 500 000 грн, суд виходить з того, що за загальним правилом розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦПК України).

Вищенаведені обставини в дотримання вимог ст.23 ЦК України враховуються судом при з`ясуванні питання про обґрунтованість заявленого цивільним позивачем розміру моральної шкоди.

Тому, на підставі вищевказаного, керуючись засадами розумності та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди в 500 000 грн є завищеним.

З врахуванням принципів законності та справедливості вимоги цивільного позову в частині моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та з ОСОБА_6 слід стягнути 50 000 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_4 .

Арешт на речові докази, накладений ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 31.12.2020 слід скасувати.

Питання про речові докази по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 91, 94, 370, 374, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_4 - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 28 968 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень матеріальної шкоди та 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Арешт на автомобіль марки «Opel», реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед марки «VORТEX», накладений ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 31.12.2020 (а.п. 25-28) - скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «Opel», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно розписки від 29.07.2021 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 (а.п.188) - залишити ОСОБА_6 , як законному власнику;

- велосипед марки «VORТEX», який згідно розписки від 25.03.2021 переданий на відповідальне зберігання громадянину ОСОБА_8 (а.п.189) - залишити ОСОБА_8 , як законному власнику.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1798,20 гривень (тисяча сімсот дев`яносто вісім гривень 20 копійок) витрат за проведення судових експертиз.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1