В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Ужгороді в порядку спеціального судового провадження кримінальне провадження у кримінальному провадженні № 0000402 від 08.11.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Пилява, Старосинявського району, Хмельницької області, громадянки України, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава; суверенітет України поширюється на всю її територію; Україна є унітарною державою; територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною; людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; на території України забороняються створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом; на території України не допускається розташування іноземних військових баз; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей; незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», від 12.05.2015 за №389-VIII, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права президент рф Володимир путін, а також інші представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил (далі - зс) рф на територію України.

Так, о 04 годині ЗО хвилин 24.02.2022 ЗС рф, діючи з метою фактичного знищення держави - Україна, зміни меж території та державного кордону України, вчинили військову агресію відносно народу України, безпосередньо акти насильства щодо цивільного населення, з метою тероризування населення та поєднані з убивствами цивільних осіб, а також напади на об`єкти військової та критичної інфраструктури держави.

У зв`язку з цим, 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на ЗО діб. Зазначений Указ затверджений прийнятим Верховною Радою України Законом України від 24.02.2022 № 2І02-ІХ, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває на даний час.

Згідно ст. 1-1 п. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-УІІ від 15.04.2014 тимчасово окупована рф територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

Відповідно до повідомлення Херсонської обласної військової адміністрації № 01-01-252470/0/22/16 від 07.06.2022 збройні формування рф встановили та здійснюють на даний час фактичний контроль над частиною території Херсонської області (окрім звільнених окремих населених пунктів), а також впровадили діяльність підконтрольної їм окупаційної адміністрації.

Так громадянка України ОСОБА_5 , з мотивів непогодження з політикою чинної влади в Україні та підтримки входження тимчасово окупованих територій України до складу рф, будучи обізнаною про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України на території Херсонської області, виник умисел на співпрацю з представниками держави агресора.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідування дату та час, але не пізніше 25.06.2022 року, громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на тимчасово окупованій території - в м. Херсон, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, займаючи посаду начальника відділу організаційної роботи та документообігу Фонду соціального страхування України, а також достеменно знаючи про факт захоплення частин Херсонської області та міста Херсона збройними формуваннями рф, добровільно надала згоду та обійняла так звану посаду «Начальника отдела адресной и социальной помощи» у незаконно створеному органі «Департамент труда и социальной политики Херсонской обпасти», який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Потьомкінська, 13 А та створений на тимчасово окупованій території окупаційною адміністрацією рф, тобто обійняла посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно- господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території окупаційною адміністрацією рф.

ОСОБА_5 , з моменту свого призначення на посаду, переслідуючи свої злочинні наміри та цілі, відповідно до «должностньх обязанностей начальника отдела адресной и социальной помощи Департаменти труда и социальной политики Херсонской области» виконуючи свої службові обов`язки у незаконно створеному органі, здійснювала керівництво роботою відділу, визначала напрямки роботи працівників відділу, проводила аналіз виконаної роботи підпорядкованого її відділу, здійснювала контроль за формуванням особових справ громадян, які потребують адресної та соціальної допомоги, сприяла окупаційній владі у незаконному захопленні державної влади на території України з метою подальшого становлення та легалізації на тимчасово окупованій частини території міста Херсону.

Надалі, ОСОБА_5 в період з серпня 2022 року, обіймаючи так звану посаду «Начальника отдела адресной и социальной помощи» у незаконно створеному органі «Департамента труда и социальной политики Херсонской области», приймала участь у інвентаризаційній комісії, щодо передачі комп`ютерної техніки незаконно створеному органу «Управление труда и социальной политики в Скадовском районе Херсонской области».

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у колабораційній діяльності, а саме - добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Дане кримінальне провадження, як на етапі досудового розслідування, так і під час судового розгляду, здійснювалось за відсутності обвинуваченої (in absentia), котра показань суду не надавала.

ЄСПЛ визнає, що хоча право обвинуваченого бути судимим у його присутності в Конвенції прямо не згадується, воно має «першорядне значення». Під час слухання людина володіє таким процесуальним правом як право фізично постати перед судовим посадовцем («Мулен проти Франції» (3710/406), (2010) §118; «Оджалан проти Туреччини» (46221/99), Велика палата (2005) §103; «Медведєв проти Франції» (3394/03), Велика палата (2010) §118). Право обвинувачених на особисту присутність вимагає, щоб влада досить завчасно інформувала їх самих (а також їх захисників) про дату і місце слухань, викликала їх до суду.

Водночас, обвинувачений може добровільно відмовитися від здійснення свого права бути присутнім на судових слуханнях, […]; супроводжуватися дотриманням гарантій, відповідних важливості такого рішення; і не повинна вступати в протиріччя з громадським інтересом («Колоцца проти Італії» (9024/80), (1985) §28; «Пуатрімоль проти Франції» (14032/88), (1993) §31; «Ермі проти Італії»(18114/02), Велика палата (2006) §73).

До початку судового процесу за відсутності обвинуваченого суд зобов`язаний переконатися, що обвинувачений був […] повідомлений про судовий розгляд, […]. Контрольні механізми в галузі прав людини, які вважають судовий розгляд in absentia допустимим у виняткових обставинах, передбачають, що в цьому випадку суди зобов`язані ще суворіше дотримуватися права обвинуваченого на захист. До таких прав також відноситься право на допомогу адвоката, навіть якщо обвинувачений відмовився особисто бути присутнім на суді […] («Пелладоах проти Нідерландів» (16737/90), (1994) §41; «Пуатрімоль проти Франції» (14032 / 88), (1993) §34).

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч.3 ст.323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст.2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 січня 2024 року у справі №308/10706/23 надано дозвіл про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № №0000402 від 08.11.2022 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_6 будучи обізнаною, що відносно неї розпочато кримінальне провадження, що їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та обвинувальний акт відносно неї перебуває на розгляді в суді, в судові засідання неодноразово не з`являлась.

Судом вживалися заходи для виклику обвинуваченої для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку із чим викликалася в судові засідання в порядку ст. 323 КПК України. Так, повістки про виклик на кожне судове засідання були опубліковані у засобах масової інформації загальнодержавної сфери у виданні «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та офіційному веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

У матеріалах справи містяться документи на підтвердження завчасних належних викликів обвинуваченої до слідчого, прокурора (на стадії досудового розслідування) та суду, текст повідомлення про підозру та про зміну раніше повідомленої підозри опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, що свідчить про те, що вона мала підстави усвідомлювати, що відносно неї розпочато кримінальне провадження. Обвинувачена мала можливість бути обізнаною із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченій, надавались захиснику.

У той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_6 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Водночас, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_4 , здійснювала активні дії, спрямовані на захист обвинуваченої, а саме приймала участь у дослідженні доказів, виступала у судових дебатах. Захисник була ознайомлена із матеріалами кримінального провадження, що підтверджується відповідною розпискою.

Враховуючи наведене, суд вважає, що стороною обвинувачення та судом вживалися достатні заходи щодо дотримання прав обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням здійснення спеціального досудового

Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5ст.111-1 КК України підтверджується зібраними по справі доказами,яким вході судового розгляду було надано належну оцінку і які були дослідженні судом в повному обсязі, а саме:

- витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000402 від 08.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, який підтверджує факт внесення відомостей до ЄРДР та початок проведення досудового розслідування (т. 2 а.с.1, 3, 13);

- рапортом та додатками, прокурора відділу обласної прокуратури Херсонської області ОСОБА_7 , погоджене начальником відділу обласної прокуратури Херсонської області ОСОБА_8 , який став підставою для внесення відомостей до ЄРДР, у якому зазначено, що під час розгляду звернення ОСОБА_9 встановлено, заявником отримано інформацію від виконувача обов`язків начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області ОСОБА_10 , про те, що начальник відділу організаційної роботи та документообігу ОСОБА_5 , співпрацює з незаконною окупаційною адміністрацією, утвореною представниками агресора на території м.Херсон.

- постановою про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 30 грудня 2022 року;

- постанова про здійснення досудового розслідування слідчою групою від 09 січня 2023 року;

- постановою про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 08 червня 2023 року;

- повідомленням про підозру від 09 червня 2023 року;

- протокол допиту свідка від 20 березня 2023 року ОСОБА_10 , з додатками;

- протокол допиту свідка ОСОБА_11 з додатками;

- протокол допиту свідка ОСОБА_12 , з додатками;

- протокол допиту свідка ОСОБА_13 ;

- ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 16.06.2023 року;

- ухвала Ужгородського міськрайонного суду про арешт майна від 16.06.2023 року;

- відповідь на доручення;

- повістки про виклик та публікації;

- постанова про оголошення в розшук;

- відповідь на доручення;

- повістки про виклик та публікації;

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недопустимими.

Судом враховано, що під адміністративно-господарськими функціями прийнято розуміти обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо).

Під організаційно-розпорядчими функціями розуміється здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

ОСОБА_5 , добровільно надала згоду та зайняла так звану посаду « Начальника отдела адресной и социальной помощи» у не законно створеному органі «Департамент труда и социальной политики Херсонской области», який розташований за адресою : м.Херсон, вул. Потьомкінська, 13А, та створений на тимчасово окупованій території окупаційною адміністрацією рф, Вказане підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Частиною другою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Створення так званого «Департаменту труда и социальной политики Херсонской области», який розташований за адресою : м.Херсон, вул. Потьомкінська, 13А, не передбачено законодавством України, у зв`язку з чим вказаний орган влади є незаконним.

Під добровільним заняттям посади слід розуміти зайняття громадянином України посади у відповідних незаконно створених органах влади з власної волі та за відсутності фізичного чи психічного примусу, крайньої необхідності.

Добровільне зайняття посади є результатом вільного волевиявлення особи, з урахуванням супутніх обставин.

Із досліджених судом матеріалів, не було встановлено жодних обставин, які б ставили під сумнів добровільність зайняття ОСОБА_5 , вищевказаної посади.

Всебічно вивчивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується належними та допустимими доказами, такими, що узгоджуються між собою, та доведена поза розумним сумнівом.

Ухвалюючи вирок, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, а саме в добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч.2 ст.50КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст.67 КК України, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Також при призначенні обвинуваченій покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12КК України є тяжким злочином, вчиненим умисно, в період дії воєнного стану, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність злочину, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка раніше не судима.

Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 , слід обрати покарання, достатнє і необхідне для її виправлення та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень, в межах санкції ч.5 ст.111-1 КК України, у виді позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності з конфіскацією всього належного їй майна, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення, попередження нових злочинів.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 368, 373-374, 395 КПК України, ст. ст. 12, 50, 65, 111-1 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,,- , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності строком на 10 (десять) років, з конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбування основного покарання рахувати з моменту фактичного затримання після набрання вироком суду законної сили.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченої ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його оголошення учасниками процесу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору,обвинуваченому та захиснику.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1