Провадження № 11-кп/824/343/2024 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника- ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0003417 від 14.07.2023 року за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2023 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі;

за ч. 4 ст. 189 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна яке є власністю засудженого;

на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;

на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 14.07.2023 року по 25.09.2023 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, 13.07.2023 року, близько 23 години 15 хвилин, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_7 перебували на другому поверсі під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , де між ними раптово виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого умислу ОСОБА_7 зайшов до квартири АДРЕСА_4 , взяв кухонний ніж, яким мав намір спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_9 , та попрямував до місця їх попереднього конфлікту.

13.07.2023 року, приблизно о 23 годині 20 хвилин ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тримаючи в руці кухонний ніж, прийшов до східцевого майданчику між 2 та 3 поверхом під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , де в цей час спілкувались між собою ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . На фоні попереднього виниклого конфлікту з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, припускаючи можливість спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, перебуваючи на східцевому майданчику, тримаючи в руці заздалегідь приготовлене знаряддя для спричинення тілесних ушкоджень - кухонний ніж, умисно завдав ОСОБА_9 два удари ножем в область грудей, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з наскрізним ушкодженням лівої долі печінки, внутрішньо-печінковий крововилив лівої долі, наявність крові в черевній порожнині (1200 мл), які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя та колото-різану рану правої ліктьової ділянки, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів.

Крім того, 13.07.2023 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , з ножем в руках, піднімаючись по сходах із другого на третій поверх під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , зустрів ОСОБА_11 , який покуривши повертався до помешкання. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, належними ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з погрозами застосування насильства, приставив до горла ОСОБА_11 ніж та висловив вимогу останньому надати наявні у нього вдома грошові кошти, на що ОСОБА_11 відмовив. З метою отримання грошових коштів, ОСОБА_7 , тримаючи ніж біля горла ОСОБА_11 , продовжив погрожувати останньому застосуванням фізичного насильства, тим самим здійснюючи на нього психологічний тиск. У свою чергу, ОСОБА_11 сприйняв висловлені погрози ОСОБА_7 , як реальні, побоювався за своє життя та здоров`я, однак на вимоги останнього відмовляв.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації правопорушень, вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та підлягає зміні в частині призначеного покарання. Вказав, що суд першої інстанції, при постановленні вироку не взяв до уваги його щире каяття, допомогу слідству в розкритті кримінального правопорушення, наявність на утриманні малолітньої дитини, відсутність претензій потерпілого. Крім того зазначив, що суд першої інстанції не дослідив мотиви неприязні, оскільки ОСОБА_7 з потерпілим жили разом в одному помешканні 10 років, останній постійно вчиняв сварки, проте ОСОБА_7 зводив їх на мир, ставлячись з розумінням до потерпілого і його права на думку. Також вказав на те, що після першої судимості став на шлях виправлення. Вважає, що призначене судом покарання є дуже жорстким, оскільки він має малолітню дитину на утриманні, якій потрібен та з якою бажає бути поруч, щоб вона зростала з батьком. Разом з тим, заявив про своє бажання знайти роботу задля компенсації завданої шкоди потерпілим та піти до лав ЗСУ. Відтак, просив вирок змінити в частині призначеного покарання, призначивши покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями обвинуваченого до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 189 КК України учасниками судового провадження не оспорюється.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положень ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог лише в тому разі, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. В даному випадку, втручання апеляційного суду в рішення суду першої інстанції щодо кваліфікації дій обвинуваченого призведе до погіршення становища обвинуваченого, що є неприпустимим.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання, то вони, на думку колегії суддів, є необгрунтованими.

За змістом ч. 1 і ч. 2 ст. 65 КК України покарання призначається судом у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказаних вимог закону при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 було дотримано у повному обсязі.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував тяжкість та суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, одне з яких є умисним тяжким злочином проти життя та здоров`я людини, а інше - особливо тяжким умисним злочином проти власності, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має місце реєстрації та місце постійного проживання, за яким характеризується позитивно, офіційно не працює, має на утриманні малолітню дитину, позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, а також позиції потерпілих, які пробачили ОСОБА_7 та при визначенні міри покарання покладалися на розсуд суду. Крім того, судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття та визнання винуватості, наявність обставин, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, а також особливості й обставини вчинення злочинів, їх наслідки, поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 189 КК України відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого та відповідає меті покарання, визначеній ч. 2 ст. 50 КК України. З визначеним судом першої інстанції ОСОБА_7 видом та розміром покарання за кожне з вчинених ним кримінальних правопорушень та остаточним покаранням, призначеним обвинуваченому за сукупністю кримінальних правопорушень, колегія суддів погоджується.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних, які б указували на можливість призначення обвинуваченому покарання у меншому розмірі, ніж призначив суд першої інстанції. На підтвердження такого висновку, колегія суддів звертає увагу на те, що ті доводи, на які посилається обвинувачений в апеляційні скарзі з доповненнями як на підставу для зменшення йому призначеного покарання до 5 років позбавлення волі, вже були достатньою мірою враховані судом першої інстанції, а спосіб та характер вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, а саме із застосуванням ножа,вказує про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого та відсутність підстав для її задоволення. Також колегією суддів не встановлено підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів визнає вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому залишає його без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого з доповненнями - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4