УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року

м. Київ

справа № 308/886/24

провадження № 51 - 1379 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 січня 2024 року задоволено скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та визнано затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведене працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що здійснене без правових підстав для позбавлення особи свободи та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 негайно звільнити ОСОБА_6 .

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 01 лютого 2024 рокуна підставі ч. 4 ст. 399 КПК відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на вищезазначену ухвалу місцевого суду.

У касаційній скарзі начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 порушує питання про перевірку ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі та наявну в матеріалах провадження копію оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За правовою позицією Конституційного Суду України (Рішення від 08 квітня 2015 року № 3-рп/2015), згідно з Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим. У разі обмеження права на оскарження судових рішень законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію права на судовий захист і не порушувати сутнісний зміст такого права.

Такі обмеження права на апеляційне оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування встановлені законодавцем у змісті статей 309, 392 КПК.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження. У зв`язку з цим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) і від 28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження)».

Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, викладено в частинах 1 та 2 ст. 309 КПК. Це ухвали, які стосуються обмеження свободи та особистої недоторканності, застосування застави, арешту майна, тимчасового доступу до деяких речей і документів, відсторонення від посади, а також ухвали про відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування, закриття кримінального провадження на підставі ч. 9 ст. 284 КПК, про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній. І цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Як убачається з долученої до касаційної скарги копії судового рішення, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою задоволено скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та визнано затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведене працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що здійснене без правових підстав для позбавлення особи свободи та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 негайно звільнити ОСОБА_6 , тобто на судове рішення слідчого судді, апеляційне оскарження якого не передбачено ст. 309 КПК.

Тому суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 цього Кодексу правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою апелянта.

Посилання начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в касаційній скарзі на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23 травня 2018 року в справі № 237/1459/17 є безпідставним, оскільки у цьому висновку йдеться про постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами.

З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3