Справа № 464/1859/24
пр.№ 1-кп/464/327/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові судове провадження № 464/1859/24, з розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному 16 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, українець громадянин України, неодружений, з професійно-технічною освітою, не працює, зареєстрованій та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно зі ст.89 КК України раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 01 березня 2024 року близько 14:00 год, маючи умисел на незаконне придбання психотропних речовин без мети збуту, перебуваючи неподалік колії, по АДРЕСА_2 , знайшов та привласнив (придбав) з метою власного вживання зіп-пакет із кристалоподібною речовиною синього кольору всередині, яка віднесена до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, який в подальшому помістив у праву кишеню куртки та зберігав при собі, без мети збуту. 01 березня 2024 року, близько 14:30 год, ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції, якими в ході огляду місця події в останнього було виявлено та вилучено зіп-пакет із кристалоподібною речовиною синього кольору, що містить PVP, яка віднесена до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, маса якої становить 0,4753 грам, яку він, незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за викладених обставин визнав та надав суду показання, які повністю підтверджують фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, просив суд суворо не карати.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав можливим обмежитися лише допитом обвинуваченого та з`ясуванням даних про його особу. При цьому судом обвинуваченому було роз`яснено, що в цьому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 , кваліфіковані правильно за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту. Правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння учасниками судового провадження не оспорюється.

При призначенні покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, який згідно зі ст.12 КК України, є проступком, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, що підтверджується його поведінкою при розгляді в суді кримінального провадження за спрощеним порядком, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який згідно зі ст.89 КК України такий, що судимостей немає, його молодий вік, відсутність міцних соціальних зв`язків, який не працює (відсутність доходу), захворювань не має, на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, приходить висновку про необхідність призначення йому покарання у межах санкції статті, у виді обмеження волі, строком на 1 рік.

Таке покарання узгоджується зі стороною обвинувачення, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності. Разом з цим такі види покарання, як штраф та виправні роботи, не можуть бути застосовані, оскільки в обвинуваченого відсутній дохід та такий не працює, крім того, відсутні відомості про перебування у нього у власності будь-якого майна.

Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, на підставі ст.69 КК України, суд не знаходить.

Разом з тим, за вимогами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому з урахуванням особи винного, який усвідомив свою провину, щиро кається, суд дійшов переконання про можливість звільнення його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з визначенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

У порядку ст.124 КПК України документально підтверджені витрати на проведення експертизи по кримінальному провадженню, у розмірі 2 271,84 грн, слід стягнути з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід стосовно обвинуваченого, не застосовувались.

Керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 532 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, та згідно зі ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи у сумі 2 271,84 гривень.

Речовий доказ зіп-пакет із кристалоподібною речовиною синього кольору, що містить PVP, яка віднесена до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 0,4753 грам (постанова дізнавача від 01.03.2024), який знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення. Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку, з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку після проголошення.

Суддя ОСОБА_1