ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1390/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/186/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представника

потерпілої ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2024 року.

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ласківці, Тернопільської області, громадянина України, українця, не одруженого, із середню освіту, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

У строк відбуття покарання ОСОБА_7 зараховано строк тримання під вартою (фактичного часу затримання), з 10 квітня 2023 року.

У справі вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, строк дії воєнного стану продовжено Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року; №259/2022 від 18.04.2022 року; № 341/2022 від 17.05.2022 року, №573/2022 вiд 12.08.2022 року, № 757/2022 вiд 07.11.2022 року, № 573/2022 вiд 12.08.2022 року, 757/2022 від 07.11.2022 року, 53/2023 від 06.02.2023 року продовжено воєнний стан в Україні до 20.05.2023 року.

Обвинувачений ОСОБА_7 10.04.2023 року близько 19:00 години, тобто в період введення воєнного стану в Україні, встановленого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-1Х, продовженого у встановленому законом порядку і діючого станом на 10 квітня 2023 року, перебуваючи по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_10 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, поєднаної із проникненням у житло, умисно, таємно, з метою особистого збагачення, проник через незачинені вхідні двері у вказаний житловий будинок, звідки із гаманця, що перебував у жіночій сумці, яка лежала на поверхні комоду житлової кімнати, викрав грошові кошти у сумі 750 гривень, після чого з викраденим залишив вказаний житловий будинок, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим на свій розсуд.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2024 року та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Посилається на те, що матеріалами справи в повній мірі підтверджується факт перебування ОСОБА_7 у житловому будинку потерпілої ОСОБА_10 , а про крадіжку грошових коштів ОСОБА_7 заперечував.

Вказує, що потерпіла не зазначала, що ОСОБА_7 , який не раз без запрошення заходив у її будинок, коли-небудь викрадав у неї цінні речі чи грошові кошти.

Зазначає, що суд не поставив під сумнів вилучення слідів папілярного узору пальця руки із гаманця потерпілої, в той час, коли на грошових коштах, якими розраховувався ОСОБА_7 таких слідів виявлено не було.

Посилається на те, що у ОСОБА_7 відбиралися взірці папілярних узорів кілька разів, в тому числі 12.04.2023 року та після огляду місця події сліди не були відразу направлені на експертизу, а направлялися безпосередньо із двома дактилокартами осіб, пальці яких мали бути виявлені на гаманці потерпілої.

Апелянт зазначає, що розглядаючи клопотання та скарги сторони захисту, слідчий суддя під час досудового розслідування та суд під час розгляду справи формально відмовляв в їх задоволенні.

Посилаючись на ухвали слідчого судді від 22.05.2023 року, апелянт вважає їх не вирішеними.

Вважає, що суд І інстанції підійшов до розгляду справи поверхнево, проявив обвинувальний ухил, а твердження ОСОБА_7 та його захисника залишились належним чином не спростованими, тому висновки, які зробив суд, не підтверджені за стандартом «поза розумним сумнівом» належними та допустимими доказами у справі.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , в судових дебатах його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника, просять задовольнити, в судових дебатах прокурора, представника потерпілої- адвоката ОСОБА_9 , які заперечили апеляційні скарги, вважають вирок суду законним, обґрунтованим, просять його залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом вказаної правової норми рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності його нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, а також доказам, дослідженим у суді.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи, визнаних судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених доказах.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, вказав, що 10.04.2023 року близько 19:00 години без дозволу заходив у будинок потерпілої за ліками, оскільки вони є сусіди, а потерпіла працює фельдшером у селі, тому вважає, що потерпіла та свідок ОСОБА_11 його обмовляють.

Разом з тим, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, поза розумним сумнівом доведена зібраними та проаналізованими у справі доказами.

Обґрунтовуючи свої висновки щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 , суд у вироку належним чином проаналізував показання допитаних в судовому засіданні потерпілої, свідків, висновок експертизи, протоколи слідчих дій та інші письмові докази.

Так, потерпіла ОСОБА_10 вказала, що 10.04.2023 року вона близько 17-17:30 год. знаходилася на подвір`ї свого домогосподарства в АДРЕСА_2 . В будинку, в той час, знаходились її донька - ОСОБА_11 , якій 40 років, яка приїхали допомогти по господарству, і мама, якій 95 років.

Як зазначила потерпіла, в цей день, 10.04.2023 року, повертаючись з роботи, зайшла в магазин, купила продукти харчування та в неї в гаманці залишилося 750 гривень. Сумку в якій знаходився гаманець залишила в спальній кімнаті і пішла на подвір`я господарства.

Потерпіла ствердила, що коли почула шум, побачила доньку та сусіда ОСОБА_7 , який намагався швидко вийти з їх будинку, а донька йшла за ним, та щось йому казала. ОСОБА_7 кричав їй у відповідь та швидко вийшов з їх двору і пішов до себе до дому.

Після цього донька розповіла, що обвинувачений був кімнаті та вона його побачила біля її сумки з відкритим гаманцем в руках.

Перевіривши гаманець, побачила, що він пустий. Тоді вона викликала поліцію.

Потерпіла ствердила, що, коли вона на роботі, а її 95- річна мати знаходиться сама вдома, будинок не закритий, а ОСОБА_7 неодноразово без дозволу заходив у її будинок, на її заперечення не реагував, їв на кухні, брав собі до дому продукти харчування.

Потерпіла вказала, що ОСОБА_7 живе по сусідству сам, його сестра на заробітках за кордоном. За допомогою по домогосподарству, вона до нього не зверталася, не годувала та грошей не давала. Він неодноразово чіплявся до людей у селі, зловживає алкогольними напоями.

Зазначила, що його сестра повернула їй 500 гривень, які брат заховав у них у дворі.

Як ствердила свідок ОСОБА_12 , 10.04.2023 році приїхала до матері допомогти по господарству. Перебуваючи в будинку почула, що хтось зайшов у хату. Подумавши, що то старенька бабуся, зайшла в кімнату та побачила сусіда ОСОБА_13 .

Свідок вказала, що ОСОБА_7 стояв в кімнаті біля комоду, на якому стояла мамина сумка, яка була відкрита та тримав в руках мамин гаманець, який був відкритий. На питання, чому він зайшов у будинок і, що він тут робить, ОСОБА_7 почав кричати та погрожувати їй. Кинув гаманець у мамину сумку і пішов до виходу з будинку. Вона пішла за ним, просила його повернути те, що взяв, але він не реагував та пішов додому, живе по сусідству.

Свідок зазначила, що побачивши маму сказала перевірити наявність у гаманці грошей. Мама повідомила, що у гаманці було 750 грн., а зараз він порожній. Після чого мама викликала поліцію.

Свідок ОСОБА_14 - продавець в с.Ласківці пояснила, що 10.04.2023 року вона працювала в магазині, у другій половині дня в магазин зайшов ОСОБА_15 та купив пляшку горілки, цукерки та, розрахувався 100 і 20 грн.

Як вказала свідок, до магазину під`їхала поліцейська машина, чула, як ОСОБА_7 , коли побачив поліцію сказав, що то приїхали за ним, бо він вкрав гроші.

Свідок ОСОБА_7 -сестра обвинуваченого ОСОБА_7 повідомила, що в квітні 2023 року була вдома в АДРЕСА_1 . Залишила брату 150 гривень та поїхала в м.Теребовля. Коли їй сказали, що брат вкрав гроші у сусідки ОСОБА_16 вона, щоб не було скандалу, віддала їй своїх 500 гривень.

Свідок зазначила, що їздить в Польщу, заробляє гроші. Коли їде, то домовляється в магазині і брату дають продукти безкоштовно, а вона приїжджає і віддає гроші. 150 гривень, які залишила брату, вдома не було, він їх потратив.

Повідомила, що брат вживає алкогольні напої періодично, офіційно не працює, раніше був засуджений за крадіжку грошей.

З показів свідка ОСОБА_17 - слідчого вбачається, що він як слідчий виїжджав на місце події разом з експертом ОСОБА_18 . В ході огляду місця події, а саме в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено в кімнаті сумку потерпілої, в якій знаходився гаманець чорного кольору, з якого знімалися відбитки пальців.

Вказав, що всі слідчі дії проводилися в присутності понятих, все опечатувалося зразу і складався протокол. Під час слідчої дії велась фотофіксація, всі фото додані до протоколу огляду.

Свідок ОСОБА_18 - старший спеціаліст-криміналіст ВП № 3 м. Теребовля вказав, що разом зі слідчим ОСОБА_17 10.04.2023 року виїжджали на місце огляду події в АДРЕСА_2 , фотографував, вилучав сліди пальців рук.

Вказав, що папілярні візерунки були зафіксовані на жіночому гаманці чорного кольору, ним вони були перенесені за допомогою липкої стрічки типу «скотч» на білий аркуш паперу, що був оформлений як додаток до протоколу ОМП, під час слідчої дії він використовував один і той же порошок. Всі дії виконувались відповідно до Інструкції, все пакувалось на місці події та вносилося до протоколу в присутності двох понятих.

Як ствердили свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 - поняті, під час огляду місця події 10.04.2023 року за місцем проживання ОСОБА_10 бачили як бралися відбитки пальців з гаманця та клали в пакет, який було опечатано та вони підписали бірки. При цьому слідчий склав протокол слідчої дії, який вони підписали та зауважень у них під час слідчої дії не було.

Зазначені показання свідків, поряд з показаннями потерпілої, обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку, оскільки в сукупності з іншими доказами об`єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині.

Так, відповідно до рапорта помічника чергового відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області від 10.04.2023 року -10.04.2023 року о 20:00 ОСОБА_10 повідомила у відділення поліції №3 (м. Теребовля) про те, що 40 хвилин тому сусід ОСОБА_7 зайшов через двері до її будинку та викрав гроші у сумі 750 гривень, які були у гаманці.

Суд підставно взяв до уваги дані протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10.04.2023 року, відповідно до якого слідчий СВ ВП №3 (м.Теребовля) 10.04.2023 року о 20.05 год. прийняв усну заяву від ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення, а саме, що ОСОБА_7 шляхом вільного доступу проник в житловий будинок по АДРЕСА_2 , звідки таємно, із гаманця, викрав належні їй грошові кошти в сумі 750 грн..

Згідно з заявою ОСОБА_10 від 10.04.2023 року, остання надала згоду на проведення огляду її домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом першої інстанції дана належна оцінка протоколу огляду місця події від 10.04.2023 року з фототаблицями до нього, відповідно до якого із дозволу власника будинку проведено огляд будинку за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого вилучено два папілярні візерунки із поверхні жіночого гаманця чорного кольору "ВАLISTA", який знаходився у жіночій сумці сірого кольору, яка стояла на дерев`яному комоді у кімнаті.

Вказані візерунки за допомогою довгої липкої стрічки типу скотч, перенесено на аркуш білого паперу А4 та упаковано в сейф пакет № РSР 1371595, який опечатано та завірено підписами понятих.

Також, вилучено гаманець чорного кольору "ВАLISTA", який після закінчення всіх необхідних дій залишено потерпілій ОСОБА_10 під розписку на зберігання.

Як стверджує висновок судової дактилоскопічної експертизи від 22.05.2023 року № СЕ-19/120-23/5422-Д - два сліди папілярних узорів пальців рук, які вилучені 10.04.2023 року під час огляду місця події із жіночого гаманця чорного кольору, є придатними для ідентифікації по них осіб, а саме: слід розміром 25х15 мм, відкопійований на відрізок липкої стрічки 1, залишений середнім пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_10 , слід розміром 25х18 мм, відкопійований на відрізок липкої стрічки 2, залишений середнім пальцем правої руки особи, завірена копія дактилокарти якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 .

Проаналізувавши докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненому, його дії кваліфікував правильно за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме крадіжка чужого майна, поєднана з проникненням у житло та вчинена в умовах воєнного стану.

Вказані висновки суду зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, тому твердження апелянтів про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненому злочині чи невірної кваліфікації, є необґрунтованими.

Щодо посилання апелянта на відсутність слідів ОСОБА_7 на грошових купюрах, якими він розраховувався в магазині за спиртне, то такі обставини не впливають на відповідальність останнього та не спростовують факту наявності сліду його пальця правої руки на гаманці потерпілої, що підтверджує висновок експерта №СЕ-19/120-23/5422-Д від 22.05.2023 року.

Твердження апелянта, що у ОСОБА_7 взірці папілярних узорів відбиралися кілька разів, є необґрунтованими з наступних підстав.

10.04.2023 року слідчим винесено постанову про відібрання зразків для експертного дослідження у ОСОБА_7 , однак останній в присутності понятих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та захисника ОСОБА_23 від надання взірців для експертного дослідження відмовився.

Відповідно до постанови прокурора ОСОБА_21 про проведення освідування особи від 12.04.2023 року постановлено провести освідування у вигляді примусового відібрання взірця папілярних узорів рук у підозрюваного ОСОБА_7 .

З протоколу отримання зразків для експертизи від 12.04.2023 року, в присутності понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . слідчим ОСОБА_17 відібрано у ОСОБА_7 експериментальні зразки відбитків слідів рук, при цьому в протоколі ОСОБА_7 зауважив, що надає відбитки слідів рук добровільно.

Оскільки слідча дія відбулася без участі захисника, виникла необхідність у повторній слідчій дії і, в зв`язку з цим проведенні повторної (додаткової) судової-дактилоскопічної експертизи.

08.05.2023 відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи, на підставі постанови слідчого та постанови прокурора про проведення освідування особи, в присутності понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , та захисника ОСОБА_23 - ОСОБА_7 від надання взірців для експертного дослідження відмовився.

Враховуючи, що ОСОБА_7 відмовився надати зразки відбитків слідів рук, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, на підставі ухвали слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 11.05.2023 про тимчасовий доступ до речей та документів слідчий ОСОБА_17 16.05.2024 року в присутності володільця документів ОСОБА_28 , понятих ОСОБА_27 та ОСОБА_29 вилучив з особової справи Чортківської УВП №26 оригінал дактилокарти на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку помістив в паперовий конверт, який підписали всі учасники слідчої дії, що підтверджує протокол тимчасового доступу до речей та документів від 16.05.2023.

За таких обставин, твердження апелянта, що у ОСОБА_7 кілька разів відбирали взірці пальців рук не відповідає дійсності, оскільки від їх надання останній відмовився, а відібрання яких відбулося у нього 12.04.2023 у відсутності захисника і, які разом з вилученими під час ОМП від 10.04.2023 слідів відбитків рук були предметом висновку експерта №СЕ-19/120-23/4313-Д від 18.04.2023, то на такий доказ суд не посилався та не обґрунтовував винуватості ОСОБА_7 .

Суд правильно вказав, що винуватість ОСОБА_7 підтверджується, в тому числі висновком експерта № СЕ-19/120-23/5422-Д від 22.05.2023, предметом дослідження якого були сліди пальців рук вилучені під час огляду місця події та дактилоскопічні карти заповнені на ім`я ОСОБА_10 та ім`я ОСОБА_7 , які отримані у відповідності з вимогами закону.

Посилання апелянта на те, що слідчий суддя під час досудового розслідування та суд під час розгляду справи формально відмовляли в задоволенні клопотань сторони захисту, то такі доводи необґрунтовані, оскільки в апеляційній скарзі жодним чином не наведено про що були клопотання та в чому формальність відмови, як і необґрунтовані твердження апелянта, що він не згідний з ухвалами слідчого судді від 22.05.2023 року, які в суд апеляційної інстанції не надав та сторони, вказані обставини в суді не оспорювали.

Безпідставним є твердження захисника, що суд першої інстанції поверхнево розглянув справу і проявив обвинувальний ухил, оскільки висновки, яких дійшов суд, були зроблені на підставі ретельного, повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи. Матеріали справи не містять обставин, що можуть викликати сумніви в правильності рішення суду, чи суперечливих доказів, які б суд невмотивовано відкинув.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законом віднесено до категорії тяжких, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який вини не визнав, шкоди не відшкодував, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за корисливі злочини, що свідчить про його стійку злочинну поведінку та підвищену суспільну небезпечність спрямовану на вчинення кримінальних правопорушень.

При цьому суд взяв до уваги, що ОСОБА_7 негативно характеризується за місцем проживання, зокрема порушує громадський порядок, вимагає у людей гроші, погрожує їм, заважає роботі школи, центру КІД та старостинському округу села Ласківці, з сусідами та родичами перебуває у конфліктних відносинах, схильний до вживання алкогольних напоїв, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 12.07.2004 з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, з врахуванням думки потерпілої, яка вказала, що шкода їй не відшкодована, просила призначити обвинуваченому суворе покарання, відсутності пом`якшуючих покарання обставин та, беручи до уваги обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, суд правильно призначив покарання у виді позбавлення волі, у мінімальному розмірі санкції статті обвинувачення.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, вирок суду є обґрунтованим і законним та підстав для задоволення апеляційних скарг немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді