ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6863/23
провадження № 1-кп/753/777/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000192, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , мотивоване тим, що на даний час обставини та ризики зазначені у ст. 177 КПК України, які стали підставою застосування та у подальшому продовженню ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати, зокрема: розуміючи суть пред`явленого обвинувачення та сукупність здобутих доказів, які підтверджують його вину, а також тяжкість покарання за вказані кримінальні правопорушення, перебуваючи на волі може переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які можуть бути допитані в суді (п. З ч. 1 ст. 177 КПК України); обвинувачений здійснював свою протиправну діяльність протягом тривалого часу, що свідчить про наявний обґрунтований ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Крім того, оскільки що на території України діє воєнний стан, ОСОБА_7 зможе переховуватися від слідства та суду, в тому числі і на окупованих територіях рф.

Захисник заявив клопотання, підтримане обвинуваченим, про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. Клопотання обґрунтував тим, що фактично прокурор посилається на одні й ті ж самі обставини - тяжкість злочину та суворість можливого покарання. При цьому, всупереч вимогам п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання не містить обґрунтування ризиків, а також виклад обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність, зазначених у його клопотанні, ризиків: - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, - незаконно впливати на свідків, та продовжити вчинення кримінальних правопорушень. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, звертав увагу, що сама по собі тяжкість можливого покарання не може бути підставою для тримання особи під вартою. Просив врахувати дані щодо особи обвинуваченого, який працював, має на утриманні батьків похилого віку.

Обвинувачений підтримав думку захисника в повному обсязі. Крім того вказав, що його особисте листування гарантоване ст.ст. 17, 19 Уставу ООН та захищається Конвенцією з прав та основоположних свобод, і втручання в його спілкування грубо порушує гарантовані права належного забезпечення таємниці такого приватного спілкування.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.

Не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винності обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, в даному конкретному випадку суд вважає підозру відносно ОСОБА_7 у вчиненні злочину небезпідставною, оскільки кримінальне провадження направлено до суду з обвинувальним актом. При цьому обґрунтованість обвинувачення перевірятиметься судом, який здійснює судовий розгляд, шляхом оцінки наданих сторонами кримінального провадження та потерпілим доказів при прийнятті відповідного процесуального рішення.

Також суд враховує практику Європейського суду з захисту прав людини, а саме те, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і тому оцінка такого ризику проводиться з посиланням на ряд інших факторів. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до у ваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки із суспільством.

При цьому, суд, проявляючи особливу ретельність у ході судової процедури, та не беручи до уваги виключно саму по собі тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому в разі визнання його винним, що свідчить про наявність ризику втечі, встановив, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, наявність ще і інших підстав для позбавлення волі, вважаючи їх релевантними (відповідними) та достатніми.

Також, суд приймає до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати, зокрема судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтею 111 КК за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд приймає до уваги, що санкцією ч. 2 ст. 111 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічне позбавлення.

Також суд враховує дані про особу ОСОБА_7 , його вік, стан здоров`я, сімейний стан, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, а також йому роль у вчиненні інкримінованого злочину, що у сукупності свідчить про реальність ризику переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того, судовий розгляд триває, що свідчить про можливість здійснення впливу обвинуваченим на свідків.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги наявність підстав для розумної підозри щодо причетності обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, з огляду на особу останнього, встановлення існування реальних ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість покарання, яке може загрожувати ОСОБА_7 в разі визнання його винним, суд вважає, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, а підстави для задоволення клопотання сторони захисту - відсутні.

Даних, які б свідчили про неможливість утримання обвинуваченого під вартою, в тому числі за станом здоров`я - немає.

Приймаючи до уваги положення абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього Кодексу, що наведені вище, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 31 березня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення.

Головуючий

Судді