Справа № 203/1280/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю скаржника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 , подана в порядку ст.303 КПК України, в якій остання просив скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 14.02.2024 року про закриття кримінального провадження №0000201. В обгрунтування скарги посилався на те, що при вирішенні питання про закриття кримінального провадження не були враховані викладені ним в заяві обставини та належно не внесені до ЄРДР, правова кваліфікація недостатньо досліджена лише за ч.1 ст.365 КК України на свій розсуд, не досліджена низка злочинів, вчинених кожним злочинцем окремо. Не було допитано його як заявника та свідка, не допитано та не визнано потерпілою ОСОБА_4 , злочин не припинено до сьогодення. Факт та наслідки кримінального правопорушення не були встановлені належним чином і не зафіксовані, допитані лише зацікавлені особи в якості свідків, які надали перекручені і не недостовірні покази; інші незацікавлені особи не допитані; не витребувались документи, інші докази, не проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження.

В судовому засіданні скаржник підтримав подану скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.

Слідчий в призначене судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Враховуючи, що неявка слідчого в силу ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги, а також надання останнім матеріалів кримінального провадження, що дозволяє перевірити та надати оцінку доводам скарги, слідчий суддя визнав за можливе провести подальший розгляд скарги по суті за відсутності слідчого.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час розгляду скарги встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000201, відомості за яким внесено до ЄРДР 21.03.2023 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.365 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06.03.2023 року у справі №201/2252/23, якою було зобов`язано внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 від 07.02.2023 року щодо перевищення службових повноважень працівниками ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра під час незаконного виселення невстановленими особами ОСОБА_4 з її квартири.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 14.02.2024 року вказане вище кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Перевіряючи доводи скарги в частині невнесення до ЄРДР відомостей за всіма статтями та обставинами, наведеними в заяві про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28.05.1985 року, п.57, Series A, №93, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 року №298, затверджене Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, яке визначає порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також надання відомостей з нього.

Відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність вносяться виключно реєстратором заяви про кримінальне правопорушення, що чітко передбачено вимогами п.5 ч.5 ст.214 КПК України і Положення №298.

Про це зазначалось і в ухвалі слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06.03.2023 року у справі №201/2252/23 при частковому задоволенні скарги ОСОБА_3 в цій частині вимог.

Також слідчий суддя враховує, що до підслідності слідчим органів Державного бюро розслідувань віднесено кримінальні правопорушення щодо осіб та правопорушень, визначених ч.4 ст.216 КПК України.

Крім того, з наявного в матеріалах кримінального провадження витягу з ЄРДР вбачається, що за фактом вчинення насильницьких дій та заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та її незаконного виселення ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження №30000117 за ч.1 ст.126, ч.1 ст.162 КК України.

Перевіряючи доводи скарги в частині неповноти досудового розслідування та передчасності прийнятого рішення про закриття кримінального провадження, слідчий суддя враховує наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що приймаючи рішення про закриття кримінального провадження слідчий обмежився допитом працівників ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, матеріалами службового розслідування відносно останніх; допитом в якості свідків представників власника будинку по АДРЕСА_1 ; долученням роздруківок з Єдиного державного реєстру судових рішень роздруківок судових рішень у цивільній справі №199/6103/16-ц за позовом ТОВ «Буделектродсервіс» до ОСОБА_4 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а також долученням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомості гуртожитку по АДРЕСА_1 , з якого було виселено ОСОБА_4 .

Поряд з цим, в рамках кримінального провадження прокурором в порядку ст.ст.2,9,36,39 КПК України надавались письмові вказівки, зокрема щодо допиту ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , встановлення та допиту інших свідків щодо обставин кримінального правопорушення, які залишились не виконаними.

Заявник ОСОБА_3 , який згідно його заяви був безпосереднім свідком виселення ОСОБА_4 та сама ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не були допитані з метою встановлення відомих їм особисто обставин та визначення обсягу та предмету доказування у кримінальному провадженні.

Не вжито заходів щодо встановлення та допиту інших свідків виселення ОСОБА_4 .

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова від 14.02.2024 року винесена передчасно, без повного та всебічного дослідження обставин, а тому підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,9,91,94,303-307,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 14 лютого 2024 року про закриття кримінального провадження №0000201.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1