ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/413/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

ОСОБА_7 , не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2023 року скасувати та постановити справедливе рішення щодо умовно-дострокового звільнення. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що довів своє виправлення та не потребує подальшого відбування покарання, оскільки має три заохочення, на безоплатній основі працював 2,6 роки, має позитивну характеристику від установи, працевлаштований на виробництві. Зазначає, що навчався в установі, отримав спеціальність «фрезерувальник 2 розряду». У разі звільнення від відбування подальшого покарання має бажання працювати. Суд не взяв до уваги визнання вини, щире каяття, наявність місця проживання. Вважає безпідставним посилання суду на наявність у нього стягнень. Судом не було оцінено позитивні зміни в його поведінці. Звертає увагу, що в судовому рішенні, в дев`ятому абзаці першого аркушу зазначено статті КК України та строк відбування покарання іншого засудженого, що вказує на формальний підхід судом до ухвалення рішення. Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої статті 50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання. При вирішенні питання щодо можливості застосування до особи статті 81 КК України слід враховувати також тяжкість призначеного покарання, за що особа була засуджена та чи довела з урахуванням цих обставин своє виправлення. Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 15.04.2020 був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 162, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 15 частиною 3 статті 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Початок строку відбування покарання- 05 квітня 2019 року, кінець строку відбування покарання - 05 квітня 2024 року.

Згідно з характеристикою на засудженого від 10 жовтня 2023 року, яку було надано до суду першої інстанції, ОСОБА_7 за весь період відбування покарання характеризується посередньо. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу не подає. Переважно дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Під час проведення бесід профілактично-виховного характеру поводить себе спокійно. Переважно утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться задовільно. Самостійно виконує роботи із самообслуговування. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. За час відбування покарання в установі стосунки з рідними не підтримує. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться задовільно, але під наглядом адміністрації. До засудження підтримував зв`язки із особами антисоціальною поведінкою, має нестійку вмотивованість обмежити свої зв`язки з даними особами після звільнення.

Відповідно до довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», останньому три рази оголошували подяки 13.10.2022, 03.04.2023 та 21.07.2023. Засуджений мав два стягнення, а саме 28.07.2021 йому оголошено догану за порушення розпорядку дня та не ввічливе ставлення до адміністрації, 05.04.2023 також оголошено догану за створення конфліктної ситуацію з іншим засудженим. Однак вказані стягнення на час розгляду судом першої інстанції клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення були погашені, про що обгрунтовано зазначає ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставного врахування судом першої інстанції стягнень заслуговують на увагу, проте не спростовують висновків суду першої інстанції щодо недоцільності застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

З матеріалів провадження вбачається, що станом на 04 жовтня 2023 року до ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» виконавчі листи на ОСОБА_7 , 1973 року народження, не надходили. Згідно оскаржуваної ухвали відомостей щодо сплати судових витрат в судовому засіданні засуджений не надав та підтвердив, що судові витрати ним не погашені. З журналу судового засідання від 16.10.2023 вбачається, що засудженим було повідомлено суду про те, що за час відбування покарання він відшкодовував потерпілому завдану шкоду.

Згідно довідки від 04.10.2023 за підписом головного бухгалтера ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)», засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в установі з 05.01.2021. На даний час знаходиться в бр.70. Виводився на оплачувані роботи в січні 2021 року та працював на посаді «підсобний робітник». Відповідно до журналу судового засідання від 16.10.2023 представник колонії повідомив, що після січня 2021 засуджений був старшим днювальним. Судом першої інстанції небезпідставно враховано, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності. Зі змісту вироку суду від 15.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_7 до постановлення цього вироку вже був 9 разів засуджений за вчинення корисливих злочинів в тому числі і до реальної міри покарання. Однак після відбуття покарання знову вчиняв кримінально-протиправні діяння. До засудженого ОСОБА_7 раніше вже було застосовано умовно-дострокове звільнення та він 26.04.2018 був звільнений з місць позбавлення волі. Проте вже 08.11.2018 року знову вчинив корисливий злочин. Наведені обставини характеризують засудженого як особу схильну до вчинення корисливих злочинів, а з урахуванням того, що згідно оцінки адміністрації установи виконання покарань, ризик вчинення засудженим повторного кримінального правопорушення є середнім, не виключена можливість вчинення ним нового кримінального правопорушення. На переконання колегії суддів, доказів того, що поведінка ОСОБА_7 зазнала суттєвих змін, суду не надано. Слід зауважити, що дотримання порядку та умов відбування покарання, правил поведінки засудженого під час відбування покарання, відповідно до статті 9 КВК України є обов`язком засудженого, а залучення до робіт в установі не є безумовною підставою для застосування статті 81 КК України. Апеляційні доводи засудженого про те, що за місцем відбування покарання він має позитивну характеристику, має заохочення, приймає участь в усіх заходах, постійно залучається до робіт з благоустрою, отримав спеціальність, визнає вину у вчиненому та щиро розкаявся, має плани на майбутнє, на переконання колегії суддів, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо недоцільності умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , з огляду на дані про попередню антисоціальну поведінку засудженого, а також зміст характеристики адміністрації установи на засудженого ОСОБА_7 . Внаслідок оцінки вищезазначених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо недоцільності звільнення засудженого від відбування покарання, на час його звернення з відповідним клопотанням. Умовно-дострокове звільнення не буде ефективним, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено беззаперечних та переконливих обставин, на підставі яких можна зробити висновок про виправлення засудженого ОСОБА_7 . Посилання засудженого в апеляційній скарзі на невідповідність даних, зазначених в ухвалі суду першої інстанції є безпідставними, оскільки суд в своєму рішенні посилався на дані з вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 15.04.2020, яким ОСОБА_7 було засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.10.2023 за доводами апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 .

Керуючись статтями 405, 407 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: