Справа № 953/2050/24
н/п 1-кс/953/2096/24
"19" березня 2024 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
встановив:
Крім того, в ході подальшого проведення огляду місця події ОСОБА_5 повідомив, що він протягом останніх трьох місяців співпрацює з інтернет-магазином, що здійснює незаконний продаж наркотичних засобів та психотропних речовин, та надав до огляду свій мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 7», 4/64GB, в корпусі синього кольору, без чохла, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , в якому устаткована сім-карта мобільного оператору із номером: НОМЕР_3 , та мобільний телефон марки «Meizu U10», в корпусі чорного кольору, в чохлі темно-оранжевого кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_4 ; ІМЕІ-2: НОМЕР_5 , в якому устаткована сім-карта мобільного оператору із номером: НОМЕР_6 , через які він підтримував зв`язок з інтернет крамницею. Вказаний мобільний телефон вилучено в ході вказаного огляду.
В ході вказаного огляду ОСОБА_5 повідомив, що він самостійно здійснює фасування наркотичних засобів та психотропних речовин, з метою їх подальшого збуту, за місцем свого мешкання.
В ході проведення 15.03.2024 в період часу з 19:52 по 20:16, огляду квартири за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено речовини схожі на наркотичні та пристрої для їх фасування.
15.03.2024 об 22 год. 40 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.
16.03.2024 об 00 год. 45 хв. ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст.42, 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
17.03.2024 року о 13 год. 15 хв. ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст.42, 276-279 КПК України вручено зміну повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
18.03.2024 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова.
Крім того, згідно інформації з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майна та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1-212, виданого 15.03.2013.
Сторона обвинувачення зазначає, що з метою конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність накладення арешту на вищевказане нерухоме майно, яке на праві власності належить підозрюваному.
В судове засідання слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання.
Майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення підозрюваного ОСОБА_6 .
15.03.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 43-46).
Санкція ч. 2 ст. 307 КК України, передбачає позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Згідно інформації з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майна та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №370124582 від 16.03.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1-212, виданого 15.03.2013. (а.с. 58-59).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, накладання арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваного забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч. 2 ст. 307 КК України.
Захід забезпечення у вигляді арешту майна підозрюваного, шляхом заборони відчуження вказаного майна, належного підозрюваному, відповідає завданням кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності підозрюваного ОСОБА_5 завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони права на відчуження зазначеним майном до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_5 в той же строк, але з моменту отримання ним копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1