Справа № 344/9504/24
Провадження № 1-кс/344/4050/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000504 від 22 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 за погодженням з першим заступником керівника Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_7 звернувся до суду з вказаним клопотанням, обґрунтовуючи вимоги клопотання тим, що 23 лютого 2024 року ОСОБА_4 було затримано в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України.

Так, 22 лютого 2024 року у ранкову пору доби ОСОБА_4 прийшов за місцем проживання ОСОБА_8 у приміщення квартири АДРЕСА_1 .

Надалі ОСОБА_4 , спільно із ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні вищевказаної квартири, почав розпивати алкогольний напій горілку, яку самостійно приніс.

Цього ж дня близько 13 години 00 хвилин під час розпивання алкогольних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на побутовому ґрунті виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 штовхнув потерпілу, в результаті чого остання впала на підлогу та почала голосно кричати. У цей час у ОСОБА_4 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на умисне вбивство

ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, розуміючи протиправний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання смерті ОСОБА_8 , схопив останню обома руками за шию, стиснувши її та почав утримувати, перекривши таким чином поступлення повітря до органів дихання, що призвело до механічної асфіксії, здавленні шиї та її органів тупими предметами, внаслідок чого настала смерть потерпілої ОСОБА_8 .

Підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець АДРЕСА_2 , з середньою освітою, неодружений, не працює, раніше судимий.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями, які містяться, в протоколі огляду місця події від 22 лютого 2024 року, під час якого вилучено речові докази, протоколі огляду трупа від 22 лютого 2024 року, під час якого зафіксовано причину смерті ОСОБА_8 а також наявні тілесні ушкодження, протоколі допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколах допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколі затримання ОСОБА_4 , протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_4 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

24 лютого 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 22 квітня 2024 року включно без визначення розміру застави.

17 квітня 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 травня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Обставинами, що перешкоджали провести вказані слідчі дії, є необхідність вилучення додаткових медичних документів про лікування потерпілої та підозрюваного, довготривалість проведення та значна кількість судових експертиз. Тільки з урахуванням отриманих експертиз та додаткових доказів, здобутих в ході досудового розслідування, можливо оголосити кінцеву підозру ОСОБА_4 , розпочати виконання вимог ст. 290 Кримінального процесуального кодексу України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Постановою керівника Окружної прокуратури м. Івано-Франківська строк досудового розслідування кримінального провадження №0000504 продовжено до 23 травня 2024 року, а ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області строк досудового розслідування кримінального провадження №0000504 продовжено до 23 липня 2024 року включно.

На теперішній час заявлені ризики, передбачені частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, не зменшились, з урахуванням положень частини третьої статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, наявні наступні ризики, що виправдовують тримання особи під вартою:

- можливість переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, за які передбачене максимальне покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення, який, усвідомлюючи понесення відповідальності, може переховуватись, покинути межі Івано-Франківської області;

- можливість незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному відомі їхні дані та місце проживання в м. Івано-Франківську;

- можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний офіційно не працює, джерело його доходів невідоме, стійкі соціальні зв`язки відсутні, що свідчить про можливість вчинення ним у майбутньому нових злочинів.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

З урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинений із застосуванням насильства, є необхідність не визначати розмір застави.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 липня 2024 року, без визначення розміру застави.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 17 травня 2024 року, дане клопотання передано слідчому судді ОСОБА_1 для розгляду.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання, пояснив, що під час досудового розслідування отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави .

У судовому засіданні підозрюваний вину свою визнав, щиро розкаявся у вчиненому, проти задоволення клопотання не заперечив.

Захисник у судовому засіданні підтримав думку підозрюваного.

Вислухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Положення статті 197 Кримінального процесуального кодексу України передбачають, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 199 Кримінального процесуального кодексу України встановлює порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою, слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою чи не допущено безпідставне тривале розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування є достатньою для продовження застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція випливає й із практики Європейського суду з прав людини, в якій говориться про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями, які містяться, в протоколі огляду місця події від 22 лютого 2024 року, під час якого вилучено речові докази, протоколі огляду трупа від 22 лютого 2024 року, під час якого зафіксовано причину смерті ОСОБА_8 а також наявні тілесні ушкодження, протоколі допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколах допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколі затримання ОСОБА_4 , протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_4 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості потребують перевірки і оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується і з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та інші), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

За даними матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється на цей момент досудового розслідування у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини.

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, встановлений пунктом 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності цього ризику слідчий суддя враховує те, що підозрюваний підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, останній може виїхати за межі міста Івано-Франківська та території України чи іншим чином переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння.

Враховуючи ці обставини у сукупності з особою підозрюваного ОСОБА_4 та характером і тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий суддя вважає доведеним той факт, що продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 відоме їхнє місце проживання в м. Івано-Франківську.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя також виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від даних осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на потерпілих та свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Пункт 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України (ризик вчинити інше кримінальне правопорушення) також продовжує існувати, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працює, у нього відсутні джерела доходу, стійкі соціальні зв`язки, у зв`язку із чим він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які, в свою чергу, перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також слідчий суддя зазначає, що стороною захисту не доведено у судовому засіданні, що ризики, на які посилається прокурор, відсутні або зменшились та/або наявність інших підстав для зміни запобіжного заходу.

Щодо можливості зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інші запобіжні заходи, то слідчий суддя виходить з наступного.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також, як вважає слідчий суддя, в даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим, враховуючи майновий стан підозрюваного, тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого фактичного проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування та те, що 23 травня 2024 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу, з огляду на те, що прокурором доведено наявність ризиків, які існують та не зменшилися, слідчий суддя, вирішуючи дане клопотання, також враховує вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, у взаємозв`язку з іншими вищевказаними обставинами, вважає, що вони не дають достатніх підстав для застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи, відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Разом із тим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).

При цьому, згідно пунктів 1, 2 частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства та призвів до загибелі людини, тому слідчий суддя приходить до висновку, що розмір застави слід не визначати.

Підсумовуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що поза розумним сумнівом більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що продовжують існувати та не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, тому вважає, що клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити частково в частині визначення строку запобіжного заходу і продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 липня 2024 року включно, але виключно в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 липня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Строк дії ухвали до 18 липня 2024 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 24 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1