ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1050/24 Справа № 243/1078/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2023 року у кримінальному провадженні за № 0006894 від 05.12.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , за ч.3 ст.114-2 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2023 р. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженцям. Слов`янська Донецької області, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання обчислено з дня проголошення вироку, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 08.02.2023 по 17.12.2023 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі. Вирішено питання про речові докази, судові витрати на проведення експертиз.

Згідно вироку суду, Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам Президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_9 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно Закону України про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 573/2022 від 12.08.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно Закону України про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 757/2022 від 07.11.2022 та строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023.

Встановлено, що громадянин України ОСОБА_8 24.11.2022, перебуваючи у м. Слов`янськ Донецької області (більш точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлені), діючи умисно, з особистих мотивів, надав письмову згоду на надання представникам інших незаконних збройних формувань, які здійснюють збройну агресію проти України, інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Вказану згоду громадянин України ОСОБА_8 , використовуючи власний мобільний телефон марки Redmi 10C, моделі НОМЕР_2 , за допомогою соціальної мережі «Вконтакте», з особистого акаунту « ОСОБА_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого на номер оператора мобільного зв`язку ТОВ «Водафон» НОМЕР_3 , відправив невстановленій особі з акаунтом на ім`я « ОСОБА_11 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 розуміючи, що остання має передати вказану згоду представнику незаконних збройних формувань, а саме представнику так званої «народної міліції днр».

Далі, діючи на виконання свого злочинного умислу, громадянин України ОСОБА_8 в умовах воєнного стану протягом листопада, грудня 2022 року та січня 2023 року, перебуваючи в м. Слов`янськ Донецької області (більш точна дата та місце не встановлені), діючи умисно, з особистих мотивів, з метою надання інформації, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, про розташування особового складу та військової техніки ЗСУ іншим незаконним збройним формуванням, використовуючи власний мобільний телефон марки Redmi 10C, моделі НОМЕР_2 , за допомогою соціальної мережі «Вконтакте», з особистого акаунту « ОСОБА_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого на номер оператора мобільного зв`язку ТОВ «Водафон» НОМЕР_3 , невстановленій особі з акаунтом на ім`я « ОСОБА_11 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 передавав інформацію про місця дислокації особового складу та військової техніки ЗСУ у АДРЕСА_1 .

Так, 20.11.2022 приблизно о 12 год. 00 хв., але не пізніше 15 год 00 хв., громадянин України ОСОБА_8 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою надання інформації про розташування особового складу та військової техніки ЗСУ незаконним збройним формуванням, знаходячись у м. Слов`янську Донецької області, використовуючи власний мобільний телефон марки Redmi 10C, моделі НОМЕР_2 , за допомогою соціальної мережі «Вконтакте», з особистого акаунту « ОСОБА_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого на номер оператора мобільного зв`язку ТОВ «Водафон» НОМЕР_3 , невстановленій особі з акаунтом на ім`я « ОСОБА_11 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 відправив координати НОМЕР_4 , за якими знаходилися військові (військовослужбовці ЗСУ).

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 03.12.2022 о 20 год. 38 хв. діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою надання інформації про розташування особового складу та військової техніки ЗСУ незаконним збройним формуванням, знаходячись у м. Слов`янську Донецької області, використовуючи власний мобільний телефон марки Redmi 10C, моделі НОМЕР_2 , за допомогою соціальної мережі «Вконтакте», з особистого акаунту « ОСОБА_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого на номер оператора мобільного зв`язку ТОВ «Водафон» НОМЕР_3 , відправив невстановленій особі з акаунтом на ім`я « ОСОБА_11 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 координати НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; НОМЕР_11 , НОМЕР_12 ; НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , за якими знаходилися військові (військовослужбовці ЗСУ).

Також, ОСОБА_8 19.12.2022, у період часу з 12 год. 15 хв. до 13. год 03 хв., діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою надання інформації про розташування особового складу ЗСУ незаконним збройним формуванням, знаходячись у м. Слов`янську Донецької області, використовуючи власний мобільний телефон марки Redmi 10C, моделі НОМЕР_2 , за допомогою соціальної мережі «Вконтакте», з особистого акаунту « ОСОБА_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого на номер оператора мобільного зв`язку ТОВ «Водафон» НОМЕР_3 , відправив невстановленій особі з акаунтом на ім`я « ОСОБА_11 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 координати НОМЕР_15 , НОМЕР_16 ; НОМЕР_17 , НОМЕР_18 ; НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , за якими знаходилися військові (військовослужбовці ЗСУ).

В подальшому, а саме 04.01.2023 об 11 год. 41 хв., ОСОБА_8 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою надання інформації про розташування особового складу ЗСУ незаконним збройним формуванням, знаходячись у м. Слов`янську Донецької області, використовуючи власний мобільний телефон марки Redmi 10C, моделі НОМЕР_2 , за допомогою соціальної мережі «Вконтакте», з особистого акаунту « ОСОБА_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого на номер оператора мобільного зв`язку ТОВ «Водафон» НОМЕР_3 , відправив невстановленій особі з акаунтом на ім`я « ОСОБА_11 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 координати НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , за якими знаходилися військові (військовослужбовці ЗСУ) та військова техніка.

Так, 16.01.2023 з 15 год. 49 хв. по 15 год. 58 хв. ОСОБА_8 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою надання інформації про розташування особового складу ЗСУ незаконним збройним формуванням, знаходячись у м. Слов`янську Донецької області, використовуючи власний мобільний телефон марки Redmi 10C, моделі НОМЕР_2 , за допомогою соціальної мережі «Вконтакте», з особистого акаунту « ОСОБА_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого на номер оператора мобільного зв`язку ТОВ «Водафон» НОМЕР_3 , відправив невстановленій особі з акаунтом на ім`я « ОСОБА_11 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 координати НОМЕР_26, НОМЕР_23 ; НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , за якими знаходилися військові (військовослужбовці ЗСУ) та військова техніка.

Таким чином, ОСОБА_8 , обвинувачується у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчиненому в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації іншим незаконним збройним формуванням, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Не погодившись з вказаним вироком суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оскаржуючи вірність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.3 ст.114-2 КК України. Вважає, що призначене покарання є занадто суворим та таким, що не відповідає особистості ОСОБА_8 та його відношенню до вчиненого кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані положення статей 69 та 75 КК України. Вважає, що наявні декілька обставин, які мають пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, який повністю усвідомив свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, щиро покаявся у скоєному, активно сприяв розслідуванню обставин вищезазначеного кримінального правопорушення, надавав вичерпні пояснення щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення. Вказує, що не була заподіяна будь-яка шкода, цивільний позов по справі не заявлений. Вважає, що вчинення кримінального правопорушення спровокував збіг тяжких особистих сімейних обставин, у зв`язку з військовими агресивними діями Російської федерації на території України Мати та сестра ОСОБА_8 були вимушені покинути свою домівку, евакуюватися до іншого міста. ОСОБА_8 залишився у місті Слов`янську Донецької області під приглядом бабусі. Саме збіг цих тяжких особистих сімейних обставин спонукав ОСОБА_8 на вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення. Вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_8 судом можуть бути враховані і інші обставини, які характеризують обвинуваченого позитивно, а саме: він не має судимості; відсутні негативні характеризуючи відомості відносно нього, не знаходиться на обліку в наркологічному диспансері. Вважає, що при призначенні покарання може бути врахований стан здоров`я ОСОБА_8 , який є інвалідом дитинства третьої групи, страждає цілим рядом хронічних захворювань, в тому числі: ідіопатична епілепсія з генералізованою тонікоклонічною формою з зміною особистості, епілептична енцефалопатія; хронічний гастродуоденіт в стадії загострення; основний діагноз: ідіопатична епілепсія в генералізованій фармакорезистентній часті, супроводжувальний діагноз: ВСД за кардіальним типом, СНО, амнезії, енурез, знижений фон настрою, емоційно уплощен, судоми. Зазначає, що в період перебування під вартою у обвинуваченого загострення вищезазначених тяжких хронічних хвороб, що викликає необхідність проведення різноманітних медичних обстежень, лікування та постійного контролю лікаря в умовах стаціонару. Вважає, що у зв`язку зі погіршенням стану здоров`я є загроза для життя обвинуваченого. Просить змінити оскаржуваний вирок призначивши ОСОБА_8 покарання нижче найнижчої межі, встановленої частиною 3 статті 114-2 КК України та на підставі вимог ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи, клопотань про відкладення слухання справи не надходило.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 належним чином повідомлявся про дату та час розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , шляхом направлення на адресу ДУ "Дніпровської установи виконання покарань №4", в якій він перебуває, повідомлення, однак обвинувачений заяв про його особисту участь не подавав, тому колегія суддів вважає за можливе, відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, розглянути вказану апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, судовий розгляд в суді першої інстанції проходив з дотриманням визначеного ч.3 ст. 349 КПК України порядку суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого, який визнав вину в пред`явленому йому обвинуваченні в повному обсязі, заявою ОСОБА_8 з поясненнями в якій він зазначив, що він потім надіслав користувачу « ОСОБА_11 » через соціальну мережу «Вконтакте». В заяві зазначено, що ОСОБА_8 має бажання служити в НМ ДНР, щоб, перш за все, вигнати нацистів з Донецької області. Також мотивами ОСОБА_8 є те, що після початку СВО багатьом близьким людям ОСОБА_8 довелося покинути країну та вони бояться повертатися. Заради того, щоб побачити рідних, ОСОБА_8 готовий зробити багато. В заяві ОСОБА_8 зазначає, що до ЗСУ ставиться з презирством ще з їх першого вторгнення до м. Слов`янська. На службі ОСОБА_8 не перебував, оскільки не бажає служити нацистам. Сподівається, що зможе допомогти та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Правова процедура розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України передбачає особливості оскарження для учасників судового розгляду, так згідно ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу. Обвинувачений ОСОБА_8 погодився з висунутим обвинуваченням, як і погодився на розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.3 ст.114-2 КК України.

Ці висновки суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржуються.

У зв`язку з тим, що фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_8 в інкримінованому йому правопорушенні та юридична кваліфікація його дій не оспорюються в апеляційній скарзі, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що доводи сторони захисту, що інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення було вчинене ним внаслідок збігу тяжких особистих обставин, оскільки те, що родина обвинуваченого виїхала з країни та він залишився сам в м. Слов`янську, не може бути виправданням для вчинення кримінального правопорушення, а отже не може бути обставиною, що пом`якшує покарання, тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Також не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги, щодо необходімості змінит покарання обвинуваченому враховуючи його стан здоров`я, а саме те, що ОСОБА_8 є інвалідом дитинства третьої групи, страждає цілим рядом хронічних захворювань, в тому числі: ідіопатична епілепсія з генералізованою тонікоклонічною формою з зміною особистості, епілептична енцефалопатія; хронічний гастродуоденіт в стадії загострення; основний діагноз: ідіопатична епілепсія в генералізованій фармакорезистентній часті, супроводжувальний діагноз: ВСД за кардіальним типом, СНО, амнезії, енурез, знижений фон настрою, емоційно уплощен, судоми. Оскільки як вірно зазначив суд першої інстанції відомостей, які б вказували на неможливість перебування обвинуваченого в умовах ізоляції, зокрема за станом здоров`я, під час розгляду справи у суді першої інстанції не виявлено, також під час апеляційного розгляду надані документи стороною захисту не підтверджують і не надають переконливих доказів, що унеможливлюють перебування ОСОБА_8 в умовах ізоляції та наявність загрози здоров`ю та життю, що обвинувачений позбавлений необхідної медичної допомоги та неможливістю лікування в умовах ізоляції, які б вказували на не можливість призначити обвинуваченому покарання, у виді позбавлення волі.

Крім того як вбачається з висновку експертів від 03.10.2023 № 453, хворобливий стан не впливав на свідомість та дії обвинуваченого в період вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, він міг розуміти та керувати своїми діями, не страждав на будь-яке психічне захворювання або недоумство. Наразі у ОСОБА_8 також будь-яких психічних відхилень експертами не зафіксовано.

Щодо доводів апеляційної скарги про можливість застосувати положення статей 69 та 75 КК України при призначені покарання є безпідставними.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Частиною першою статті 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання при призначенні покарання визнано: 1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; 2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди; 2-1) надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; 3) вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім; 4) вчинення кримінального правопорушення жінкою в стані вагітності; 5) вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин; 6) вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність; 7) вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого; 8) вчинення кримінального правопорушення з перевищенням меж крайньої необхідності; 9) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, поєднане з вчиненням кримінального правопорушення у випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що в цьому випадку судом встановлено лише одну обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, - це щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що встановлені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України. Інших пом`якшуючих обставин судом не встановлено. Що унеможливлює застосування вимог ст. 69 КК України при призначені покарання.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд призначив ОСОБА_8 надмірно суворе покарання та можливо визначити міру покарання без позбавлення волі, є необґрунтованими та зазначає наступне.

Відповідно до санкції ч.3 ст.114-2 КК України за скоєне кримінальне правопорушення покарання призначається у виді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65-67 КК України призначив покарання у межах передбачене санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, і відповідно до положень Загальної частини КК України взяв до уваги конкретні обставини скоєного кримінального правопорушення, характер ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного який відповідно до ст. 12 КК України, віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 453 від 03.10.2023, ОСОБА_8 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством, або будь-яким іншим хворобливим станом психіки на момент вчинення ним злочину в період з 20.11.2022 не страждав. На момент вчинення кримінального правопорушення в період часу з 20.11.2022 по теперішній час ОСОБА_8 міг та може розуміти свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 на даний момент хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством, або будь-яким іншим хворобливим станом психіки не страждає. В даний момент ОСОБА_8 може розуміти свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує, потребує лікування на загальних підставах. Крім цього, під час дослідження не виявлено емоційного стану, який суттєво впливав на сприйняття досліджуваним ОСОБА_8 у період часу, інкримінованого йому правопорушення, реакцією на асоціальну агресію представників незаконних збройних формувань, як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, а також життя та здоров`я його близьких. Виявлені індивідуально-психологічні особливості, стан розумового розвитку відповідають біологічного, хронологічному віку, психологічному розвитку та отриманій освіті і дозволяють ОСОБА_8 розуміти ситуацію, характер вчинюваних ним дій та вільно корегувати власну поведінку під час досліджуваної ситуації інкримінованого правопорушення, та передбачати наслідки, та давати по ним відповідні свідчення органам слідства та суду, що мають значення у справі. Досліджуваний під час інкримінованого правопорушення не знаходився в емоційному стані фізіологічному афекту (як психологічної підстави сильного душевного хвилювання).

Також судом враховані обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання згідно зі ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому судом визнано його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, про те, що досягти мети покарання, виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших правопорушень без ізоляції останнього від суспільства не можливо, тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла кримінальне правопорушення, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, а також попередження здійснення нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

За вказаних вище підстав, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових кримінальних правопорушень та підстав для пом`якшення покарання, не вбачає.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2023 року у кримінальному провадженні за № 0006894 від 05.12.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , за ч.3 ст.114-2 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, що знаходиться під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді