Справа №191/164/24
Провадження № 1-кп/191/14/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Синельникове Дніпропетровської області, не одружений, не працює, із середньо-спеціальною освітою, який є громадянином України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 05.10.2022 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст. 185, КК України позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, обвинувачується в наступному.

Зокрема, ОСОБА_6 24.12.2023 р. приблизно о 22 годині 00 хвилин знаходився в гостях у ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , де вони вживали спиртні напої. У подальшому у ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, відбувся конфлікт з ОСОБА_6 в ході якого у ОСОБА_4 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що шляхом завдання ударів по тілу людини будуть спричинені тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , знаходячись на відстані витягнутої руки від ОСОБА_6 , правою рукою стиснутою в кулак, наніс потерпілому удар в лоб над правою бровою, від цього удару останній впав на підлогу. Далі ОСОБА_4 підвівся зі стільця, підійшов до ОСОБА_6 , який лежав на підлозі на правому боці, правою рукою стиснутою в кулак, наніс йому прямий удар в ліве око, продовжуючи свої дії ОСОБА_4 правою рукою стиснутою в кулак, наніс потерпілому прямий удар в ліву-передню частину шиї, на цьому він не зупинився і наніс не менше 8 ударів обома ногами ОСОБА_6 по тулубу, ногам та рукам.

У результаті своїх умисних протиправних дій, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді чисельних саден шкіри: в лобній ділянці справа, в підщелепній ділянці зліва та на лівій передньо-боковій поверхні шиї, синець верхнього повіка лівого ока, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_5 24.12.2023 року приблизно о 22 годині 00 хвилин перебувала в гостях у ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали спиртні напої. У подальшому у ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, відбувся конфлікт з ОСОБА_5 в ході якого у ОСОБА_4 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що шляхом завдання ударів по тілу людини будуть спричинені тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , знаходячись на відстані витягнутої руки від ОСОБА_5 , кулаком правої руки наніс прямий удар їй в лоб, над лівим оком, від цього удару ОСОБА_5 впала на спину на підлогу. ОСОБА_4 підійшов до лежачої на підлозі ОСОБА_5 схилився над нею та кулаком правої руки, наніс прямий удар в район правого ока. Далі, ОСОБА_4 продовжуючи свої дії, правою рукою стиснутою в кулак наніс удар в район лівої щоки ОСОБА_5 . Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 почав наносити ОСОБА_5 удари по черзі лівою та правою ногами по тілу останньої.

У результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя: в лобній ділянці зліва, на нижньому повіці правого ока та в ділянці лівої щоки, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Умисні дії ОСОБА_4 відносно потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовилися від обвинувачення і просили закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України та зазначили, що жодних претензій до нього не мають, родичами не являються, а також, що наслідки закриття кримінального провадження, у зв`язку з відмовою від обвинувачення їй зрозумілі.

Обвинувачений у судовому засіданні просив задовольнити заяви потерпілих.

Прокурор вважав, що відмова потерпілих від обвинувачення не суперечить вимогам КПК України та є підставою для закриття кримінального провадження у порядку п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України - кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, у тому числі, ч.1 ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження).

За правилами ч.ч.1,4 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, дане провадження у формі приватного обвинувачення розпочато за заявами потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , який не являється їх родичем.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.3 КПК України, до категорії близькі родичі та члени сім`ї відносяться: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Відповідно до висновку Верховного Суду зробленого у постанові від 12 лютого 2020 року справа №453/225/19 провадження №51-4000кмо19, злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст.1 Закону України від 07 грудня 2017 року №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству», незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину. Встановлена у п.7 ч.1 ст.284 КПК заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили злочин, пов`язаний із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку у обвинувальному акті не міститься жодних посилань на вчинення ОСОБА_4 , злочину пов`язаного з домашнім насильством.

Враховуючи те, що потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовилися від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, проступки у даному провадженні не пов`язані із домашнім насильством, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження відносно обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст. 125 КК України слід закрити, у зв`язку із відмовою потерпілих від обвинувачення.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялися.

Речові докази у кримінальному провадженні також відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 284-286, 314, 369-372, 376, 392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти відмову потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від пред`явленого обвинувачення стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України.

Кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000002 від 02 січня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України, закрити у зв`язку з відмовою потерпілих від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повна ухвала проголошена 29.03.2024 року о 15.30 годині.

Суддя ОСОБА_1