Дата документу 16.04.2024
Справа № 334/2762/24
Провадження № 1-кп/334/509/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження №0000519 від 12.03.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, немаючого на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2024, приблизно о 23:00, ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, знаходячись біля магазину «Продукти №45», за адресою: АДРЕСА_2 , в ході вживання алкогольних напоїв з потерпілим ОСОБА_6 , побачив що останній залишив на лавці без нагляду належний йому мобільний телефон Motorola Motoe13 темно синього кольору IMEI №1: НОМЕР_1 , IMEI №2: НОМЕР_2 .

Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з вище зазначеної лавки таємно викрав мобільний телефон Motorola Motoe13 темно синього кольору IMEI №1: НОМЕР_1 , IMEI №2: НОМЕР_2 , вартістю 3329,10 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора зв`язку «Київстар» за № НОМЕР_3 , що не представляє матеріальної шкоди для потерпілого.

Після чого ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 3329,10 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування, прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 ,за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468-470, 472, 473 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості від 03.04.2024 року, яка разом з обвинувальним актом направлена до суду.

Виходячи зі змісту даної угоди, підозрюваний ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, щиро покаявся у вчиненому, відшкодував завданий збиток, та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Потерпілим від кримінального правопорушення є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який надав прокурору письмову заяву про згоду на укладення угоди між ним та підозрюваним ОСОБА_4 .

Згідно даної угоди, сторони погодилися на призначення покарання, яке повинен понести обвинувачений за ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі та застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, з випробувальним іспитовим строком та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України.

Судом роз`яснено наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, що передбачені ст.476 КПК України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він повністю згоден з підписаною угодою, розуміє наслідки укладання та невиконання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу, просить суд затвердити укладену угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення.

Захисник ОСОБА_5 не заперечувала проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно в її присутності, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди, вину визнає у повному обсязі.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості, тяжких злочинів.

Також у ч. 4 ст. 469 КПК України зазначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, в наслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч.4 ст.185 КК України, який згідно вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Перед затвердженням угоди про визнання винуватості суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також Кримінального кодексу України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст.474 КПК України, відсутні.

Відповідно ст..475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, і призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами виду та розміру покарання.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи №1372/24 від 13.03.2024 року у сумі 260,0 грн., на підставі ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст.314, 374, 376, 472, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 03.04.2024 року укладену між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст..75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 260,0грн. (двісті шістдесят гривень 00 коп.)

Речові докази: мобільний телефон Motorola Motoe13 темно синього кольору, який належить потерпілому ОСОБА_6 та який переданий йому на відповідальне зберігання - залишити за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку, відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1