Справа № 136/621/24
провадження №1-кп/136/22/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 розглянувши у порядку спрощеного провадження, обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 02.03.2024 про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , уродженця с.Очитків Оратівського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 06.11.2012 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.4 ст.296 КК України до остатосного покарання у виді 8 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився з мість виконання покарань 02.11.2018,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 14.03.2019 у справі №136/40/19, яке набрало законної сили 27.04.2019, ОСОБА_2 зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання їхньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.01.2019, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Однак, ОСОБА_2 , достовірно знаючи про наявність вказаного рішення суду, будучи ознайомленим із його змістом, розуміючи про необхідність сплати аліментів на утримання дитини, всупереч вимогам ст.ст.18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України та ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей, будучи фізично здоровою та працездатною особою, незважаючи на відповідні попередження державного виконавця, починаючи з травня 2019 року по даний час, жодних дій, спрямованих на виконання рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 14.03.2019 не вжив. При цьому, ОСОБА_2 на роботу не працевлаштувався, на обліку в Липовецькій районній філії Вінницького обласного центру зайнятості не перебував та не перебуває. Маючи доходи від тимчасових заробітків їх не декларував та не декларує, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, аліменти на утримання дитини не сплачував, тобто добровільно рішення суду не виконав. Таким чином. ОСОБА_5 умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання його малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості з виплати аліментів станом на 01.03.2024 в розмірі 146 294 грн. 00 коп., що сукупно складає суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів.

Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, його кваліфікацію, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України, за участі захисника - адвоката ОСОБА_6 подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності.

Потерпілий ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_3 також подали письмову згоду на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, ознайомлені з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 2 ст. 302 КПК України.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами частини другої статті 381 КПК України.

Суд, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена поза розумним сумнівом.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального проступку, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, офіційно не працевлаштований; за місцем проживання характеризується посередньо; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.11.2012 за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України до остаточного покарання у виді 8 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд, обираючи ОСОБА_2 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшує покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого та вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді громадських робіт.

У матеріалах справи відсутні відомості щодо обставин, передбачених ч.3 ст.56 КК України, які унеможливлюють застосування даного виду покарання до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ч.1 ст.164 КК України, ст. 368, 374, 376, 381-382, 394, 395, 532 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1