Справа №295/7699/24
УХВАЛА

Іменем України

22.05.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

В С Т А Н О В И В :

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся із указаним клопотанням, посилаючись на те, що 05.04.2022 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, ОСОБА_5 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації до Збройних Сил України.

Цього ж дня, відповідно до наказу № 40 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення.

13.04.2022 згідно наказу № 50 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду старшого стрільця 2 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

18.07.2022 відповідно до наказу № 146 командира в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 виключено із котлового забезпечення у зв`язку із затримання 18.07.2022 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

01.09.2022 ОСОБА_5 увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 .

20.06.2023 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області військовослужбовця ОСОБА_5 засуджено до позбавлення волі строком 1 рік три місяці, на підставі ст. 62 КК України ОСОБА_5 замінено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком 1 рік 3 місяці.

13.09.2023 ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 умовно-достроково звільнено від відбування покарання, невідбутий строк 1 місяць 2 дні.

15.09.2023 солдата ОСОБА_5 , який прибув з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебував у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 , згідно наказу № 169 зараховано на котлове забезпечення у вказаній військовій частині.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та станом на 17.09.2023 року воєнний стан в Україні припинено або скасовано не було.

Як зазначає слідчий у клопотанні, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття, розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).

Однак, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, перебуваючи у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 17.09.2023 о 08 год. 00 хв. не з`явився на службу до оперативної групи військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 10 год. 00 хв. 20.05.2024, коли був затриманий за підозрою у вчинення злочину в приміщенні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань.

За час відсутності в оперативній групі військової частини НОМЕР_1 обов`язки військової служби солдат ОСОБА_5 не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення до місця служби та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

20 травня 2024 року ОСОБА_5 затримано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України і цього ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Як слідує зі змісту клопотання, обставини, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у своїх сукупності, а саме:

- витягом з наказу № 4 командира в/ч НОМЕР_1 від 05.04.2022 про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , поставлення на всі види забезпечення;

- витягом з наказу № 146 командира в/ч НОМЕР_1 від 18.07.2022 про виключення з котлового забезпечення солдата ОСОБА_5 у зв`язку із затриманням останнього за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України;

- витягом з наказу № 169 командира в/ч НОМЕР_1 від 15.09.2023 про зарахування солдата ОСОБА_5 на котлове забезпечення до в/ч НОМЕР_1 після прибуття 15.09.2023 року з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- витягом з наказу № 171 командира в/ч НОМЕР_1 від 17.09.2023 про нез`явлення на службу до оперативної групи військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця ОСОБА_5 ;

- витягом з наказу № 311 командира в/ч НОМЕР_1 від 18.09.2023 про призначення службового розслідування за фактом нез`явлення 17.09.2023 на службу військовослужбовця ОСОБА_5 ;

- витягом з наказу № 299 командира в/ч НОМЕР_1 про результати службового розслідування за фактом нез`явлення 17.09.2023 на службу військовослужбовця ОСОБА_5 ;

- показаннями свідків військових службових осіб в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про нез`явлення на службу військовослужбовця ОСОБА_5 17.09.2023;

- повідомленням з в/ч НОМЕР_1 від 28.03.2024 про те, що станом на 28.03.2024 військовослужбовець ОСОБА_5 до в/ч НОМЕР_1 не повертався, в період проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 на ВЛК не направлявся;

- повідомленням з в/ч НОМЕР_2 (військовий госпіталь) від 05.04.2024 про те, що ОСОБА_5 на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у в/ч НОМЕР_2 в період з 17.09.2023 не перебував та не звертався;

- повідомленням з КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради від 09.04.2024 про те, що ОСОБА_5 з 17.09.2023 не звертався до фахівців закладу з метою отримання медичної допомоги;

- повідомленням з КНП «Чуднівська лікарня» Чуднівської міської ради від 29.03.2024 про те, що ОСОБА_5 з 17.09.2023 на стаціонарному лікуванні не перебував, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

На думку слідства, під час досудового розслідування встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за яким останньому пред`явлено обґрунтовану підозру.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні та/або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, котре відноситься до категорії тяжкого злочину, слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.07.2024 року з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Прокурор на підтвердження існування передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків додав, що, прибувши до військової частини 15.09.2023 року, солдат ОСОБА_5 вже 17.09.2023 року залишив місце служби. Дана обставина, на думку прокурора, свідчить про ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Існує ризик впливу на свідків, які дали викривальні показання, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше судимий.

Слідчий підтримав слова прокурора та вказав, що ОСОБА_5 має непогашену судимість, фактично на третій день вчинив нове кримінальне правопорушення.

Натомість захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання. Адвокат зазначив, що наведені у клопотанні ризики не підтверджуються жодними доказами.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому частиною восьмою статті 176 КПК України безпосередньо передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні доводи свідчать про те, що на даний час існують ризики, на які посилалась сторона обвинувачення та котрі є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Аналізуючи можливі ризики переховування від органів досудового розслідування, впливу на свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення слідчим суддею звернуто увагу, що допитані свідки у кримінальному провадженні є товаришами по службі ОСОБА_5 , що не виключає можливість здійснення на них незаконного впливу. Крім цього, останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що може вказувати на ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. У свою чергу, ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується залишенням ОСОБА_5 місця служби на третій після прибуття з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 .

За змістом ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини та враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявність вагомих доказів вчинення ним такого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік та стан здоров`я, репутацію та майновий стан, наявність судимості, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 в межах строку досудового розслідування, оскільки не обрання зазначеного запобіжного заходу або його застосування із одночасним визначенням розміру застави не забезпечить запобігання ризикам, наведеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його фактичного затримання. Зі змісту протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 20.05.2024 вбачається, що фактичне затримання ОСОБА_5 відбулось 20.05.2024 о 10 годині 00 хвилин. Оскільки максимальний строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання задовольнити частково, встановивши такий строк до 10 год. 00 хв. 18 липня 2024 року, а не до 20.07.2024 року як просила про це сторона обвинувачення у клопотанні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, із утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 , обчислюючи строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання - із 10 год. 00 хв. 20 травня 2024 року.

Строк дії ухвали встановити до 10 год. 00 хв. 18 липня 2024 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя