Справа № 194/326/24
Номер провадження 1-кс/194/201/24
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

07 червня 2024 року Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2024 року №0000102 за ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 .

В своєму клопотанні посилається на те, що 16.01.2024 року о 11:55 год. невідома особа, таємно в умовах воєнного стану вчинила крадіжку грошових коштів з банківського рахунку АТ "ПУМБ" НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на загальну суму 10900 грн.

На підставі ухвали слідчого судді Тернівського міського суду про дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів було вилучено інформацію по банківському рахунку НОМЕР_2 , картка № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 .

В ході огляду ДВД-диску з вилучено інформацією було встановлено, що по картковому рахунку НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_6 , 16.01.2024 року о 11:55:29 год. на рахунок НОМЕР_2 надійшло 9700,00 грн. від НОМЕР_1 , о 11:56:23 год. проведена аналогічна операція на суму 1200 грн., 16.01.2024 року.

Відповідно до інформації вилученої в АТ «ТАСКОМБАНК» для здійснення шахрайських дій ОСОБА_6 використовує банківський рахунок відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК» НОМЕР_2 .

Слідчий зазначає, що є підстави вважати, що вказані вище грошові кошти АТ «ПУМБ» в загальній сумі 10900 грн. містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та є об?єктом кримінально протиправних дій, оскільки безпосередньо вказують на вчинення таємного викрадення майна (крадіжка).

Крім того, вказані грошові кошти, які надійшли та можливо знаходяться на розрахунковому рахунку AT «ТАСКОМБАНК» НОМЕР_2 на ім?я ОСОБА_6 , без прийняття відповідно рішення про арешт, будуть безпідставно та незаконно переведенні в готівку або імовірно перераховані на рахунки інших осіб, які можуть бути пов?язані спільним злочинним умислом на таємне викрадання грошових коштів інших громадян.

Необхідність накладення арешту також обумовлена метою сприяння у встановленні об?єктивної істини у кримінальному провадженні, забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, а також те, що грошові кошти, які зберігаються на вказаних банківських рахунках, здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки дії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , направлені на незаконне заволодіння грошових коштів, тому виникла необхідність у накладанні арешту на грошові кошти у сумі 10900 грн. із забороною користування та розпорядження, що містяться на банківському рахунку НОМЕР_2 на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкритому в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ТАСКОМБАНК», юридична адреса: АДРЕСА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Слідчий в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

Прокурор підтримав клопотання про арешт майна та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні. Також прокурор зазначив, що метою накладення арешту майна є збереження речових доказів. Однак у зв`язку з тим, що слідчим не оглядались грошові кошти, то останнім не виносилась постанова про визнання речовим доказом.

Інші учасники в судове засідання не з`явились.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах прихожу до наступних висновків.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

21.02.2024 року вказаний факт був внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000102, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

03.06.2024 року згідно з ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області, клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000102 від 21.02.2024 року повернуто прокурору для усунення недоліків, оскільки: слідчим не зазначено мети арешту майна, зазначеного в клопотанні, відповідно слідчий суддя позбавлений можливості визначити правову підставу накладення арешту майна; в матеріалах клопотання відсутня постанова про визнання речовим доказом майна, на яке слідчий просить накласти арешт; не вказано обґрунтування необхідності арешту грошових коштів, що знаходяться на банківському рахунку, тобто не зазначено мету, як правову підставу для накладення арешту майна, оскільки відсутність вказаної вимоги, позбавляє слідчого суддю пересвідчитись як в правовому обґрунтуванні поданого клопотання так і вирішити питання чи уповноважена особа подає таке клопотання; не обґрунтовано можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні, не вказано ризики, які існують у разі ненакладення на нього арешту.

До даного клопотання прокурором додано: витяг з ЄРДР №0000102 від 21.02.2024 року; копію протоколу допиту потерпілого (представника) від 01.03.2024 року; копію ухвали про дозвіл на тимчасовий доступ від 28.02.2024 року; протокол тимчасового доступу від 18.04.2024 року; протокол огляду предмету від 19.04.2024 року та документи, які були оглянуті в ході огляду предмету; копію ухвали слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03.06.2024 року.

Слідчий суддя зауважує, що слідчим частково усунено недоліки визначені ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03.06.2024 року, з огляду на наступне.

У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 171 КПУ України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

На виконання вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчим не зазначено мети арешту майна, зазначеного в клопотанні.

В той же час, прокурором в судовому засіданні наголошено про те, що метою арешту майна в даному випадку є збереження грошових коштів.

Так, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Однак, в матеріалах клопотання відсутня постанова про визнання речовим доказом майна, на яке слідчий просить накласти арешт.

У зв`язку з відсутністю постанови про визнання речовим доказом майна, на яке слідчий просить накласти арешт, відтак існує недостатність та недоведеність доказів про те, що вказані речі відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, для можливості накладення арешту з метою збереження речових доказів.

Отже, в поданому клопотанні не надано доказів необхідності арешту грошових коштів, що знаходяться на банківському рахунку, з метою збереження речових доказів, як правову підставу для накладення арешту майна, оскільки відсутність належного обґрунтування, позбавляє слідчого суддю пересвідчитись як в правовому обґрунтуванні поданого клопотання.

Положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого не містить належного обґрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 171, 172 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2024 року №0000102 за ч. 4 ст. 185 КК України відмовити.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, тоді особа може подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1