Справа № 643/1299/24
Провадження № 1-кп/643/428/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Харків

Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

09.02.2024 року до Московського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України.

Ухвалою судді від 09.02.2024 року призначене підготовче судове засідання по вказаному кримінальному провадженню.

Ухвалою суду від 14 лютого 2024 року запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжено на 60 днів, тобто до 13 квітня 2024 року включно, визначена сума застави у розмірі 214720 гривень.

05.03.2024 року до Московського районного суду м. Харкова надійшла ухвала Харківського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року, згідно з якою задоволене подання голови Ленінського районного суду м. Харкова. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.4 ст. 185 КК України передане з Ленінського районного суду м. Харкова на розгляд до Московського районного суду м. Харкова.

Ухвалою судді від 06.03.2024 року призначене підготовче судове засідання по вказаному кримінальному провадженню.

12 березня 2024 року ухвалою суду об`єднані вищезазначені кримінальні провадження.

Прокурор ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з можливістю внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою суду від 25.12.2023 214720 грн. В обгрунтування клопотання зазначила, що ухвалою слідчого судді Московського районного суду міста Харкова від 25.12.2023 на стадії досудового слідства до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, з визначенням застави як альтернативного запобіжного заходу 214720 грн. Підставою для застосування виключного запобіжного заходу стала наявність обгрунтованої підозри та сукупності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість з боку ОСОБА_6 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2024 строк застосування вказаного запобіжного заходу продовжено на 60 діб, тобто до 13.04.2024. На цей час ОСОБА_6 має статус обвинуваченого, він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та проступків. Сторона обвинувачення вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 на цій стадії розгляду кримінального провадження доцільно продовжити застосований до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з огляду на таке. Так, на цей час існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування ОСОБА_6 від суду, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його судом винуватим (санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає покарання від 5 до 8 років позбавлення волі з конфіскації майна або без такої). Розглядаючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Так, слід врахувати, що обвинувачений ОСОБА_6 не володіє міцними соціальними зв`язками, які б утримували його від втечі, оскільки неодружений, дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні не має, не працевлаштований. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 раніше засуджувався за вчинення злочинів проти власності: 15.02.2019 Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років позбавлення волі; 07.10.2019 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 289, ст. 70 ч. 4 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 06.09.2022 по відбуттю строку покарання з Диканівської ВК (№ 12) Харківської області. Крім того, на розгляд Московського районного суду м. Харкова з Ленінського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001228 від 02.08.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України стосовно ОСОБА_6 , у вказаному кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування ухвалою Ленінського районною суду м. Харкова від 04.12.2023 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, однак останній не виконав покладені на нього слідчим суддею обов`язки, порушив встановлені обмеження та у період дії зазначеної ухвали покинув місце проживання та знову вчинив умисні корисливі кримінальні правопорушення. Наведене свідчить про те, що обвинувачений схильний до вчинення кримінальних правопорушень, а також про те, що ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, зокрема проти власності, існує. На підставі викладеного вважала, що до ОСОБА_6 не може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить виключення наведених вище ризиків та не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Вказаний запобіжний захід відповідає характеру кримінального правопорушення, суспільному інтересу.

Прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора ОСОБА_3 та зазначив, що ОСОБА_6 перебував раніше на цілодобовому домашньому арешті, однак вчинив новий злочин.

Потерпілий ОСОБА_7 направив суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд кримінального провадження без його участі.

В матеріалах кримінального провадження міститься заява потерпілого ОСОБА_8 , в якій він просив проводити підготовче судове засідання без його участі.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання прокурора про продовження її підзахисному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того, просила надати час для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 за ч.4 ст. 185 КК України та відкласти підготовче судове засідання.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Стосовно клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 щодо надання часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 за ч.4 ст. 185 КК України та відкладення підготовчого судового засідання заперечень від учасників судового розгляду не надійшло.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст.ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Застосування запобіжних заходів під час підготовчого провадження, в тому числі вирішення питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою на стадії підготовчого провадження, здійснюється згідно з положеннями розділу ІІ КПК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи клопотань та матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у об`єднаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, ч.4 ст. 185 КК України, та кримінальних проступків, передбачених ч.1, 3 ст. 357 КК України. Санкція частини 2 ст. 289 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, санкція частини 4 ст. 185 КК України передбачає покарання також у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, враховує тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_6 .

Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, не працевлаштований та не має офіційних джерел отримання прибутку, не має постійного місця мешкання в м. Харкові та стійких соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень проти безпеки руху та експлуатації транспорту, та проти власності.

Разом з цим, суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться захисником, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання ним покладених судом обов`язків у справі.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Підстав для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд не вбачає, оскільки не спростовує висновків суду щодо доцільності продовження строків тримання обвинуваченого під вартою.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_6 , на даному етапі розгляду кримінального провадження, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, оцінюючи у сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України, які є тяжкими кримінальними правопорушеннями, а також скоєння низки кримінальних проступків, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Разом з тим, суд з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає за необхідне залишити ОСОБА_6 без змін визначений судом розмір застави в розмірі 214720 грн., та вважає його достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

При цьому, в разі внесення застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Більш того, даних про неможливість ОСОБА_6 перебувати під вартою в умовах СІЗО, матеріали, надані суду, не містять.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою суду від 25.12.2023 214720 грн., підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 183 ч.2 п.5, 177, 178, 181, 182, 197, 205, 314, 315, 331, 376 ч.2 КПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на шістдесят днів, тобто до 03 червня 2024 року.

Визначити суму застави у розмірі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 коп., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (одержувач: ТУ ДСА України в Харківській області; код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; р/отримувача: UA 0006674) до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з постійного місця проживання в м. Харкові без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене законом покарання до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а також кримінальних проступків, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку обвинуваченого; забезпечувати явку належно повідомленого обвинуваченого до суду; повідомляти суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення суду про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язку не відлучатися з м. Харкова без дозволу суду.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самим обвинуваченим обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Встановити строк дії ухвали до 03 червня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Повну ухвалу суду оголосити о 15.30 год. 08 квітня 2024 р.

Суддя ОСОБА_1