справа №176/682/24
провадження №1-кп/176/103/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Жовті Води кримінальне провадження №0000048 від 02.02.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радгоспне, П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, утриманців не має, тимчасово не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаю чого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2024 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 05.03.2024 року по кримінальному провадженню №0000048 від 02.02.2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

07 березня 2024 року прийняте рішення про призначення підготовчого судового засідання.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується втому, що він є солдатом запасу, будучи військовозобов`язаним та особою із числа резервістів в особливий період, у зв`язку з проведенням призову громадян за мобілізацією у відповідності до п.17 ч.1 ст. 106 Конституції України, на виконання Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022, 22.04.2022 пройшов медичний огляд, за результатами якого визнаний військово-лікарською комісією придатним до військової служби у воєнний час.

16 січня 2024 року о 15:00 год. в приміщені №13 четвертого відділу в АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 в ході співбесіди з громадянином ОСОБА_4 , йому була виписана бойова повістка на відправку до військової частини на 08:00 год. 26.01.2024, яку він отримав та підписав. Зміст повістки, права та обов`язки військовозобов`язаного ОСОБА_4 було зачитано та доведено.

Так, ОСОБА_4 , не бажаючи виконувати загальний обов`язок відбувати військову службу, покладеного на громадян України, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення ст. 65 Конституції України, ст.1, 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022, ст.17 Конституції України, діючи умисно, протиправно, маючі на меті ухилитися від призову за мобілізацією, достовірно знаючи про свій обов`язок щодо призову за мобілізацією, будучи військовозобов`язаним та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відмовився від призову на військову службу за мобілізацією та проходження військової служби, та умисно не з`явився на відправлення у зазначений у повістці пункт і у строк о 08:00 год. 26.01.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 розташованого за адресою: АДРЕСА_3 для проходження військової служби.

02 лютого 2024 року ОСОБА_4 написав заяву про відмову від мобілізації, та прохання не призивати його за мобілізацією в зв`язку з небажанням виконувати свій конституційний обов`язок.

Також, 02.02.2024 приблизно о 14:43 год. офіцерами ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено акт про відмову від отримання повістки для відправки у війська ОСОБА_4 , де останнього попереджено про кримінальну відповідальність.

05 березня 2024 року між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000013, та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Також враховано, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєнні даного правопорушення, вперше притягується до кримінальної відповідальності, кримінальне правопорушення є нетяжким, шкоди нікому не завдано. Крім того, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ст. 336 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3/три/ роки 3/три/ місяці.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з того, що відповідно до вимог ч. 7ст. 474 КПК України, угода не є обов`язковою для суду.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, перевіривши умови угоди, суд дійшов до наступних висновків.

Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та закону і відмовляє в затвердженні угоди, якщо наявні підстави, передбачені законом.

Відповідно до ч. 7ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Окрім того, приписами ст.470 КПК України, критеріями якими визначається можливість і доцільність ініціювання та укладення угоди про визнання винуватості, є наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, викриття більшої кількості кримінальних правопорушень, а також наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні більш тяжких кримінальних правопорушень.

Разом з тим, аналізуючи зміст угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що вказана угода не відповідає вищезазначеним критеріям, оскільки спрямована лише винятково на задоволення приватного інтересу в частині призначення пом`якшеного покарання.

Як видно із обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується увчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, який віднесено до 14 розділу Особливої частини КК «Кримінальні правопорушення у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації» та такі його дії кваліфіковано органом досудового розслідування як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Слід також звернути увагу, що підчас підготовчого судового засідання, ОСОБА_4 , заявив, що проходив медичний огляд з 10 по 14.09.2023 року а не 22.04 2022 року. Також зазначив, що здійснює догляд за літнім батьком, тому вважав що може написати відмову від мобілізації, але стан батька як з`ясувалось не підпадає під такі дії.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 470 КПК беззастережне визнання вини є обов`язковою умовою угоди про визнання винуватості.

Таким чином, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, не вбачає законних підстав для її затвердження.

Наявність будь-яких недоліків або суперечностей є недопустимим.

Так, Європейський Суд з прав людини зазначив, що межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. У цьому звязку необхідно зазначити, що підпункт «а» пункту 3 статті 6 Конвенції не накладає жодних формальних вимог щодо способу, у який обвинувачений має бути проінформований про характер і причини висунутих щодо нього обвинувачень. Суд також зазначає, що підпункти «a» і «b» пункту 3 статті 6 Конвенції взаємоповязані та що право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту (пункт 37 рішення «Жупнік проти України»).

Слід також звернути увагу, що у відповідності до п. 1 ч. 3ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 КПК України.

Перелік судових рішень, які суд має право прийняти у підготовчому судовому засіданні є імперативним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Положення ч.7 ст. 474 КПК України, про продовження судового провадження у загальному порядку у разі відмови в затвердженні угоди, у даному випадку застосовані бути не можуть, оскільки вони застосовуються лише у тих випадках коли угоду було укладено на етапі судового розгляду (судовий розгляд здійснюється після постановлення ухвали суду про його призначення у відповідності до положень Глави 28 КПК України), у даному ж випадку (підготовче провадження Глава 27 КПК України) слід керуватися нормою ст.314 КПК України.

Також, суд звертає увагу учасників процесу, що кримінальне провадження у разі відмови в затвердженні угоди, підлягає поверненню прокурору незалежно від того чи було дотримано стороною обвинувачення вимоги ст.291 КПК України та Кримінального процесуального Кодексу в цілому при складанні обвинувального акту.

За таких обставин суд, враховуючи той факт, що обвинувальний акт у провадженні надійшов до суду з угодою про визнання винуватості та у її затвердженні було відмовлено, виходячиз п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, вважає доречним дане кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 314,469, 470, 472,474 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У затвердженні угоди про визнаннявинуватості, яка укладена 05 березня 2024 року між яка укладена між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000048 від 02.02.2024 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, відмовити.

Кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Роз`яснити сторонам, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 19.03.2024 року о 08 годині 25 хвилин.

Суддя