Справа № 559/1720/24
Провадження № 1-кс/559/397/2024
УХВАЛА

про арешт майна

21 травня 2024 року місто Дубно Рівненська область

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі

слідчий суддя ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

володільця майна ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні в м. Дубно клопотання прокурора Млинівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132 від 17 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся 20.05.2024 до суду з клопотанням, у якому просить накласти арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «320», він-код НОМЕР_1 , 2001 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 , сірого кольору, що зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_3 » на громадянина ОСОБА_5 , який згідно цього ж свідоцтва зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та перебував у користуванні ОСОБА_4 , який на даний час знаходиться на території спеціального майданчика в АДРЕСА_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_3 », яке поміщено до спец. пакету «Національна поліція України» CRI1170118 та вилучено до Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області, встановивши повну заборону користуватися та розпоряджатися вищевказаним майном його власникам та користувачам, з можливістю переміщення вказаного майна для проведення судових експертиз та процесуальних дій, до прийняття кінцевого рішення по кримінальному провадженню.

З клопотання вбачається, щоСектором дізнання Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000132 від 17 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 17 травня 2024 року о 13 год. 25 хв. зі служби 102 надійшло повідомлення співробітника ОСОБА_6 , про те, що в АДРЕСА_3 , зупинено транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», моделі «320», він-код НОМЕР_1 , 2001 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 , сірого кольору, під керуванням водія ОСОБА_4 , під час перевірки VIN-коду автомобіля в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та перевірки дублюючих табличок, встановлено відсутність останніх в місцях розташування виробника автомобіля, VIN-код транспортного засобу під заднім правим сидінням автомобіля набитий нерівнорозміщеними індефікуючими номерами та нанесений кустарним способом.

Відомості про дане кримінальне правопорушення були внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0000132 від 17 травня 2024 року, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Під час проведення огляду місця події, працівниками поліції проведено огляд автомобіля марки «Mercedes-Benz», моделі «320», він-код НОМЕР_1 , 2001 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 , сірого кольору, що зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_3 » на громадянина ОСОБА_5 , який згідно цього ж свідоцтва зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та перебував у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_4 та вказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки. При огляді автомобіля, встановлено відсутність VIN-коду в місцях розташування виробника автомобіля, VIN-код транспортного засобу № НОМЕР_1 , присутній під заднім правим сидінням автомобіля набитий нерівнорозміщеними ідентифікуючими номерами та нанесений кустарним способом.

Разом із тим, користувач автомобіля ОСОБА_4 надав пояснення в яких вказав, що у своєму користуванні він мав вище вказаний автомобіль. Даний автомобіль придбаний ним у невідомої особи у 2013 році. Продавець надав довіреність останньому, термін якої закінчився на даний час. Після чого ОСОБА_7 почав користуватися вище вказаним автомобілем. Ніяких дій стосовно виправлення номеру кузова він не вчиняв.

Тому необхідно об`єктивно з`ясувати всі обставини справи з залученням спеціалістів в даній галузі, шляхом призначення відповідних судово-технічних експертиз.

В зв`язку з вище викладеним та на підставі добровільної згоди користувача транспортного засобу ОСОБА_4 , автомобіль марки Mercedes-Benz», моделі «320», він-код НОМЕР_1 , 2001 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 , сірого кольору, вилучений до спеціального майданчика в АДРЕСА_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_3 », вилучено до Дубенського РВП, шляхом поміщення до спеціального пакету «Національна поліція України» CRI1170118..

На даний час є необхідність в накладенні арешту на автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «320», він-код НОМЕР_1 , 2001 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 , сірого кольору, що зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_3 » на громадянина ОСОБА_5 , який згідно цього ж свідоцтва зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та перебував у користуванні ОСОБА_4 для забезпечення можливості проведення судово-технічних експертиз.

Таким чином, з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «320», він-код НОМЕР_1 , 2001 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 , сірого кольору, та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_3 », мають суттєве значення у кримінальному провадженні, як речові докази, оскільки відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а також таке майно є доказом кримінального правопорушення, що свідчить про те, що останнє може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, перетворене або відчужене, а тому з метою запобігання цього, виникає необхідність у накладенні арешту на таке майно.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання із викладених у ньому підстав, просив його задоволити разом із тим, не заперечував про встановлення арешту на час проведення експертиз та досліджень у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні ОСОБА_4 не заперечував проти накладення арешту на майно на час проведення усіх необхідних експертиз.

Оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши доводи прокурора та пояснення ОСОБА_4 , вважаю, що клопотання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В ході огляду місця події, 17.05.2024 працівниками поліції проведено огляд автомобіля марки «Mercedes-Benz», моделі «320», він-код НОМЕР_1 , 2001 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 , сірого кольору, що зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_3 » на громадянина ОСОБА_5 , який згідно цього ж свідоцтва зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та перебував у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_4 та вказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки. При огляді автомобіля, встановлено відсутність VIN-коду в місцях розташування виробника автомобіля, VIN-код транспортного засобу № НОМЕР_1 , присутній під заднім правим сидінням автомобіля набитий нерівнорозміщеними ідентифікуючими номерами та нанесений кустарним способом. На підставі добровільної згоди користувача транспортного засобу ОСОБА_4 , автомобіль марки Mercedes-Benz», моделі «320», він-код НОМЕР_1 , 2001 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 , сірого кольору, вилучений до спеціального майданчика в АДРЕСА_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_3 », вилучено до Дубенського РВП, шляхом поміщення до спеціального пакету «Національна поліція України» CRI1170118(а.с.6,7-8).

Відомості про дане кримінальне правопорушення були внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0000132 від 17 травня 2024 року, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України(а.с.3).

Постановою дізнавача від 17.05.2024 зазначене у клопотанні майно, було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні(а.с.9-10).

Одним із процесуальних джерел доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є речові докази.

Стаття 167 КПК України встановлює підстави для тимчасового вилучення майна, яке може вилучатися до вирішення питання про арешт такого майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати що вони використані як засоби кримінального правопорушення та (або) зберегли його сліди (п.1 ч.2ст. 167 КПК України).

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Порушення строків подання прокурором клопотання про арешт майна до слідчого судді - не встановлено.

Згідно ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Зазначене у клопотанні вилучене майно, є матеріальними об`єктами, на думку слідчого судді, воно може бути використано як доказ у кримінальному провадженню, оскільки могло зберегти на собі сліди злочину, у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 290 КК України. З метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, проведення експертиз та інших слідчих дій у кримінальному провадженні, збереження від втрати, знищення чи перетворення вилученого майна, задля використання його у доказових цілях, слідчий суддя приходить до висновку, що, в даному випадку, розумним та співрозмірним обмеженню права власності, буде накладення арешту на вилучене майно.

Враховуючи, що прокурором доведено необхідність застосування арешту, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, а також, з урахуванням того, що зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме зберегло на собі сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а не накладення арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна, а відтак клопотання в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо строку дії арешту, рахую за доцільне зазначити наступне.

На даному етапі досудового розслідування, в межах вказаного кримінального провадження повідомлення про підозру не оголошено .

Тому, хоча б теоретично передбачити строк, на якій накладається арешт, вказавши «до прийняття остаточного рішення по справі» - не можливо.

Обмеження в одній із складових права власності на необмежений час (права розпорядження річчю), порушує за думкою суду принцип правової визначеності та право власності володільця майна, яке гарантується ЦК України, Конституцією України, ст.1 Протокола № 1 до Европейської Корнвенції з прав людини.

На необхідність дотримання принципу правової визначеності вказував Европейський Суд у справі Кавка проти Польщі, рішення суду від 9 січня 2001 р. п.49, зазначивши, що : «важливим є чітке визначення умов обмеження свободи відповідно до внутрішнього права, та щоб право як таке було передбачуваним у своєму застосуванні….»).

У справі Раймондо проти Італії, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань ( п.35).

Виходячи з розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, з урахуванням права суду у відповідності до 173 КПК України повторно вирішити питання про накладення арешту на майно (за необхідності та при наявності підстав), враховуючи позицію сторін, рахую оптимальним визначити строк накладення арешту на майно до отримання висновків за результатами проведення судових експертиз та досліджень із даним майном та завершення процесуальних дій із даним майном, після спливу вказаного строку, майно підлягає поверненню його володільцю або власнику.

Керуючись ст.ст. 107, 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання задоволити частково.

Накласти арешт на майно, встановивши заборону відчуження, розпорядження та користування майном його власнику та користувачам, яке було вилучене під час огляду місця події 17.05.2024 у ОСОБА_4 , а саме на:

-на автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «320», він-код НОМЕР_1 , 2001 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 , сірого кольору, зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_3 » на громадянина ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_1 ), та на даний час знаходиться на території спеціального майданчика в АДРЕСА_2 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_3 », яке поміщено до спец. пакету «Національна поліція України» CRI1170118 та вилучено до Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області,

з можливістю переміщення вказаного майна для проведення судових експертиз та процесуальних дій.

Строк дії арешту встановити до завершення усіх процесуальних дій та проведення експертиз(отрмання висновків експертів) із даним майном у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000132.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

Відповідно до ч.1ст. 174 КПК України, особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право на захисника, право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Дубенського міськрайонного суду

Рівненської області ОСОБА_1