Справа № 145/2109/23
Провадження №1-кп/145/86/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2024 р. смт Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000134 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вінниця Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: про АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше несудимого,

увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У порушення вимог ст.ст.11,16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, водій відділення управління військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 26.09.2022 об 08:00 солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду водія відділення управління, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 23.03.2023 року, коли прибув до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, та заявив про себе.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також учинене ним нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, не повідомляв та проводив час на власний розсуд без поважних причин.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, пояснивши суду, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за обставин, вказаних в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Перевіривши надані стороною обвинувачення докази на предмет їх належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України повністю доведена доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

ОСОБА_3 згідно службової характеристики зарекомендував себе негативно, згідно медичної характеристики стан його здоров`я задовільний, звертався за психіатричною допомогою до КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка Вінницької обласної ради», де перебував на обстеженні та лікуванні.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення вину свою визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.5 ст.407 КК України у вигляді позбавлення волі із можливістю застосування ч.1 ст. 69 КК України, строком на 2 роки, призначивши покарання у вигляді позбавлення волі нижче від найнижчої межі встановленої санкцією ч.5 ст.407 КК України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.58 КК України враховуючи обставини справи та особу засудженого, суд вважає за можливе замінити призначене йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки на покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки, з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_3 , так як останній продовжує проходити військову службу.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого судом не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання за вказаною статтею з урахуванням положень ч.1 ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.58 КК України замінити призначене покарання ОСОБА_3 за ч.5 ст.407, ч.1 ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком 2 (два) роки на службові обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням 20 відсотків в дохід держави з суми грошового забезпечення військовослужбовця.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1