Справа №463/4759/24
Провадження №1-кс/463/4216/24
У Х В А Л А

04 червня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, ОСОБА_4 від 03.05.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілою, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові із заявою від 05.03.2024 визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №00000540 від 24.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, пердбаченого ч.1 ст.162 КК України. За результатами розгляду винесено постанову, яка скасована ухвалою слідчого судді справа №463/3857/24 та зобов`язано уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові розглянути клопотання. За результатами розгляду винесено оскаржувану постанову. Вказану постанову, вважає необґрунтованою та незаконною, оскільки не містить обґрунтованих мотивів відмови у клопотанні та не враховано обставин, викладених у заяві, тому просить скаргу задовольнити та скасувати постанову слідчого.

В судове засідання скаржник не з`явилася, разом з тим до початку розгляду справи по суті подала заяву, згідно якої просила справу слухати у її відсутності.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, з врахуванням клопотання, слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів. Як передбачено ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, принципи верховенства права та законності застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Він звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, якою сформовано критерії визначення розумності процесуальних строків у кримінальному провадженні, зокрема, Рішення ЄСПЛ у справі "Кениг проти Федеративної республіки Німеччини". Відповідно до п. 99 цього рішення: "розумний строк розгляду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод оцінюється з огляду на обставини справи. Вивчаючи розумність строків кримінального процесу, суд звертає увагу (поміж іншим) на складність справи та рух справи.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений. Матеріалів кримінального провадження не представив. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000540 від 24.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, пердбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Так ОСОБА_3 зверталася до слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові із заявою про визнання її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні. За результатами розгляду було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою, однак ухвалою суду 463/3857/24 така скасована, та за результатами повторного розгляду винесена оскаржувана постанова про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілою.

Як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_4 від 03.05.2024 виніс постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному проваджені може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

У відповідності до положень ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

В судове засідання слідчий або інший представник органу досудового розслідування жодного разу не з`явилися, про причини неявки не повідомили, матеріалів кримінального провадження №00000540 від 24.11.2023 на вимогу слідчого судді не надали, про причини неможливості надати такі для огляду в судовому засіданні не повідомили.

Розглядаючи скаргу на постанову про відмову у визнанні потерпілою з підстав неправильності та неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне з метою перевірки доводів заявника оглянути матеріали кримінального провадження та надати правову оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова. Однак орган досудового розслідування проігнорував вимогу надати матеріали кримінального провадження для огляду.

Така процесуальна поведінка слідчого та органу досудового розслідування в цілому, враховуючи принцип змагальності, свідчить, що слідчий погоджується з доводами заявника щодо неповноти та неправильності проведеного досудового розслідування, оскільки жодного заперечення на скаргу не подано, матеріалів кримінального провадження для огляду в судовому засіданні для спростування доводів заявників слідчим слідчому судді не надано.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду на наведене, враховуючи обмежені строки розгляду скарги, слідчий суддя вважає, що постанова про відмову у визнанні потерпілою від 03.05.2024 підлягає скасуванню.

Керуючись вимогами статей 303, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, ОСОБА_4 від 03.05.2024 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 кримінальному провадженні №00000540 від 24.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, пердбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Зобов`язати старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, ОСОБА_4 або іншого слідчого в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілою у кримінальному провадженні №00000540 від 24.11.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1