Справа № 204/3687/24
Провадження № 1-кс/204/1011/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, маючого середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє:

- 20 липня 2022 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділення ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 погоджене прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим відділенням відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 12.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно обізнаний про Укази президента України про введення та продовження воєнного стану в Україні, будучи раніше неодноразово засудженим, за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, маючи не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно став на шлях вчинення кримінального правопорушення проти власності та в квітні 2024 року вчинив нове умисне тяжке корисливе кримінальне правопорушення. Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 12.04.2024 року близько 13 годин 55 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні «Наша Рукавичка», ФОП « ОСОБА_7 », здійснив крадіжку товарів для гігієни. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи за вказаною вище адресою та у вказаний час, ОСОБА_5 , побачив на вітринах магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ФОП « ОСОБА_7 » - гель д/душу жін. «Fa» Coconut Milk, кількість 1 шт., 500 мл., штрих-код: НОМЕР_1 , шампунь д/волосся «Pantene», інтенсивне відновлення, кількість 1 шт., 400 мл., штрих-код: НОМЕР_2 , гель д/душу жін. «Palmolive» Naturals Оливкове молочко, кількість 1 шт., штрих-код: НОМЕР_3 , яке визначив для себе, як об`єкт злочинного посягання. Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 знаходячись в той час та в тому же місці, діючи повторно, умисно та таємно для оточуючих, скориставшись, як на його думку відсутністю спостереження за ним з боку третіх осіб, шляхом вільного доступу таємно викрав, майно, яке належать магазину «Наша Рукавичка», ФОП « ОСОБА_7 », а саме: гель д/душу жін. «Fa» Coconut Milk, кількість 1 шт., 500 мл., штрих-код: НОМЕР_1 , шампунь д/волосся «Pantene», інтенсивне відновлення, кількість 1 шт., 400 мл., штрих-код: НОМЕР_2 , гель д/душу жін. «Palmolive» Naturals Оливкове молочко, кількість 1 шт., штрих-код: НОМЕР_3 , вартість якого згідно довідки про вартість товарів на складі №755 від 12 квітня 2024 року, станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме станом на 12.04.2024 становить 383,04 грн. (триста вісімдесят три гривні 04 копійок). Після чого, ОСОБА_5 пройшов повз касову зону магазину, не сплативши вартість вказаних товарів та прослідував до виходу, чим намагався спричинити магазину «Наша Рукавичка», ФОП « ОСОБА_7 » майнову шкоду, однак з причин, не залежних від її волі, не довів свій злочинний намір до кінця, оскільки був зупинений співробітником магазину. Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кваліфікуються за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану. 12.04.2024 року о 21:37 годині (дата та час фактичного затримання 12.04.2024 року 19:05 години), за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ч. 185 КК України, в порядку ст. 208 КПК України затримано: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, маючого середньо-спеціальну освіту, на утриманні нікого не маючого, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, 23.06.2022 вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; 20.07.2022 вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; Підозра відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується та обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: заявою від 12.04.2024; протоколом огляду місця події від 13.04.2024;постановою про залучення потерпілого від 13.04.2024; постановою про залучення представника потерпілого від 13.04.2024; протоколом допиту потерпілого (представника потерпілого) від 13.04.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 12.04.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_8 від 13.04.2024; постановою про зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису від 13.04.2024; протоколом зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису від 13.04.2024; протоколом огляду від 13.04.2024; іншими наявними в матеріалах доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування. Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, які йому інкримінуються, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 , може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: у ході проведення досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене ним кримінального правопорушення. Крім цього, слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_5 , офіційного місця роботи не має, міцних соціальних зв`язків не має, що вказує на можливість переховування останнього від досудового розслідування та суду. Органом досудового розслідування із врахуванням того факту, що ОСОБА_5 із набуттям статусу підозрюваного та можливістю ознайомлюватися із матеріалами кримінального провадження, відомі особисті дані та місця проживання потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а тому є всі підстави вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу на представника потерпілого та свідків кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений тяжкий злочин шляхом їх залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди. Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. Крім того не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі. Можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Під час досудового розслідування не спростовано, що підозрюваний ОСОБА_5 , схильний до вчинення кримінальних правопорушень, а також не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, який здатний забезпечити достатній рівень життя підозрюваного, є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може вчинити інші, в тому числі корисливі, кримінальні правопорушення. Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, суспільну небезпеку в діях підозрюваного, приходжу до висновку, що в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_5 таких як: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, існує реальна загроза переховування його від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на свідків, експертів, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не призведуть до забезпечення нормальної поведінки підозрюваного та виконанню процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України. Згідно вимог п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо підозрюваного у вчинені тяжкого злочину визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На думку органу досудового розслідування та прокурора застава навіть у максимальному розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримала дане клопотання та просила його задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати нічний домашній арешт, аби він мав змогу працювати. Обіцяв співпрацювати зі слідством.

Захисниця підозрюваного у судовому засіданні підтримала позицію підзахисного, також заперечувала проти задоволення клопотання, просила застосувати до підозрюваного інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання та має намір співпрацювати зі слідством.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Проте, у судовому засіданні було належним чином підтверджено наявність лише одного ризику, який полягає в реальній можливості переховування підозрюваного ОСОБА_5 від слідства та суду, з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Однак, в обґрунтування того, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, підтвердженому у судовому засіданні, прокурором не наведено переконливих мотивів та не надано суду жодних належних доказів.

Відповідно до ст. 181 КК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, наявність непогашеної судимості та вчинення даного правопорушення в період знаходження на іспитовому строці, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, відсутність офіційного місця роботи, а також враховуючи, що існує ризик, що підозрюваний може переховуватися від слідства, та враховуючи недоведеність прокурором, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаному вище ризику, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що буде достатнім для запобігання ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленому у судовому засіданні.

При цьому, суд вважає за необхідне, покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, в межах строку досудового розслідування, тобто до 13 червня 2024 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-цілодобово не залишати без дозволу слідчого, прокурора або суду місце постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком випадків переміщення до найближчого укриття на час дії сигналу «Повітряна тривога», надання невідкладної медичної допомоги підозрюваному та подальшого невідкладного повернення до житла;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на працівників СУ ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Суддя ОСОБА_1