Справа № 157/246/24 Провадження №11-сс/802/86/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 лютого 2024 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Камінь - Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 (ЄРДР №0000138),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 лютого 2024 року в задоволенні клопотання про застосування підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 345 КК України, ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 12.04.2024 року включно з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а тому прийшов до висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме - цілодобового домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішення прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді, якою до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судове рішення винесено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпідставно відхилено. Судом не прийнято до уваги те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 345 КК України, який відноситься до категорії нетяжких злочинів за що передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Даний злочин в якому підозрюється ОСОБА_8 був вчинений з особливою зухвалістю, в громадському місці, групою осіб та щодо працівника правоохоронного органу під час виконання цим працівником службових обов`язків. Після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, нападники у безпорадному стані залишили його у безлюдному місці, забрали мобільний телефон, пошкодили паливну систему мотоцикла, забрали ключі від замка запуску двигуна транспортного засобу і таким чином позбавили засобу зв`язку і можливості пересуватись, тобто без засобів самозбереження. Крім того, під час затримання підозрюваний намагався втекти, чинив активний опір, а після затримання, знаходячись в службовому автомобілі, з метою втечі намагався його покинути, а тому на думку прокурора наявні ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Разом з тим вказує, що у підозрюваного ОСОБА_8 постійного джерела доходу немає, при цьому злочин у якому підозрюється ОСОБА_8 вчинений в період воєнного стану та щодо працівника правоохоронного органу.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляцію з викладених в ній підстав, підозрюваного та його захисника, які, кожен зокрема, заперечили скаргу прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя при розгляді клопотання, у відповідності до ст.194 КПК України, правильно прийшов до висновку, про обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та про те, що прокурор не довів, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, не може запобігти вказаним ризикам, а тому відмовив в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрав більш м`який запобіжний захід.

Твердження сторони обвинувачення про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуючи санкцію покарання, а також те, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливти на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, на думку суду, з огляду на цілодобовий домашній арешт, не заслуговують на увагу.

При цьому, посилання прокурора в апеляції, щодо тяжкості кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , не може слугувати підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Інші доводи апеляції прокурора є недоведеним припущенням щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного та того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків.

При цьому слідчим суддею вірно враховані дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, проживає з дружиною, яка вагітна, він виховує чотирьох малолітніх дітей, по місцю проживання характеризується позитивно, не працевлаштований, займається веденням домашнього господарства.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 лютого 2024 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Камінь - Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , та обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до 12.04.2024 року включно з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді