Провадження № 1-кс/947/7332/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання дізнавача СД ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000196 від 07.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання дізнавача СД ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000196 від 07.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення, з метою збереження речових доказів просить накласти арешт на майно, яке було вилучене в ході огляду місця події 06.04.2024 за адресою: АДРЕСА_1 ,а саме: транспортний засіб марки AUDIA6, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, ключі від транспортного засобу, які запаковано до сейф-пакету ICR0161489 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки AUDIA6, д.н.з. НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_5 , XMC №296465 від 16.03.2005 року, яке вилучено до сейф-пакету №CRI1206195.

Дізнавач ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд клопотання без їх участі.

У зв`язку з тим, що на даний час власника вилученого транспортного засобу не встановлено, оскільки відповідно до протоколу огляду в автомобілі відсутній він код, не має будь-яких номерів, а зважаючи на стислі строки розгляду даного клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про розгляд клопотання без власника майна.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

В ході судового розгляду встановлено, що у провадженні сектору дізнання Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000196 від 07.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Київською окружною прокуратурою м. Одеси.

Досудовим розслідування встановлено, що 06.04.2024 до ЧЧ Одеського районного управління поліції № 1 надійшов рапорт поліцейського взводу № 5 роти № УПП ОСОБА_6 про те, що 06.04.2024 приблизно о 21:15 год., перебуваючи в складі авто екіпажу «Океан 0107», знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено транспортний засіб марки AUDIA6, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, у якого було виявлено факт знищення номера кузова, а також вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки AUDIA6, д.н.з. НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_5 , XMC №296465 від 16.03.2005 року, який вилучено до сейф-пакету №CRI1206195. В подальшому виявлений транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було вилучено для подальшого направлення на експертне дослідження.

Після огляду вказане майно, а саме: транспортний засіб марки AUDIA6, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, ключі від транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки AUDIA6, д.н.з. НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_5 , XMC №296465 від 16.03.2005 року було визнане речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п.1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В даному випадку, слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.ч. 10,11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За статтею 290 КК України, відповідальність настає за знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміну без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу

Стороною обвинувачення у клопотанні доведено, що вилучене майно, а саме: транспортний засіб марки AUDIA6, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, ключі від транспортного засобу, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки AUDIA6, д.н.з. НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_5 , XMC №296465 від 16.03.2005 року , є речовими доказами у кримінальному провадженні, має суттєве значення для встановлення важливих обставин даного кримінального провадження, проведення необхідних експертиз з метою встановлення факту підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також щодо внесення змін до ідентифікаційного номеру кузова, що є підставою для накладення арешту.

При цьому, норми КПК України не визначають чітких термінів для призначення експертного дослідження вилученого майна, а також не передбачають такої підстави для відмови у накладенні арешту, як відсутність станом на час розгляду клопотання постанови про призначення експертизи.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача СД ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000196 від 07.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, користування та розпорядження на майно вилучене під час огляду місця події 06.04.2024 за адресою: АДРЕСА_1 ,а саме на:

- транспортний засіб марки AUDI A6, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору;

- ключі від транспортного засобу, які запаковано до сейф-пакету ICR0161489;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки AUDIA6, д.н.з. НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_5 , XMC №296465 від 16.03.2005 року, яке вилучено до сейф-пакету №CRI1206195.

Виконання ухвали покласти на дізнавача СД ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1