Справа № 686/9276/24
Провадження № 1-кс/686/3004/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000167,

встановив:

03.04.2024 року старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим із прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, яке 02.04.2024 р., під час проведення, у період часу з 14 год. 22 хв. до 14 год. 58 хв., обшуку у службовому кабінеті №107 в/ч НОМЕР_1 , що по АДРЕСА_1 , було тимчасово вилучено у ОСОБА_4 , а саме на: журнал амбулаторно прийому пацієнтів (терапевта), в прошитому та пронумерованому стані на 199 аркушах; ноутбук марки «DELL Latitude 5320», інвентарний номер НОМЕР_2 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч.3 ст.170 КПК України, вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Водночас, за змістом ч. 2 ст.64-2 КПК України, у випадку коли вирішується питання про арешт майна третьої особи, суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна є лише прокурор.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане слідчим клопотання не відповідає.

Так, у поданому клопотанні слідчий не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє належне обґрунтування, яке значення має майно, на яке просить накласти арешт слідчий, як речові докази та які обставини, за допомогою цих доказів, можливо довести у кримінальному провадженні №0000167, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про приєднання речового доказу до кримінального провадження, в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речі вимогам ст.98 КПК України. Зокрема, у клопотанні слідчого відсутня належна аргументація, яке значення вказане, тимчасово вилучене саме у ОСОБА_4 , майно має як речові докази для встановлення обставин, з тих, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні № 0000167, досудове розслідування у якому здійснюється по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч ч.3 ст.369-2 КК України, та у якому, як вбачається з долученого до клопотання витягу з ЄРДР, жодній особі не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Окрім того, не зазначає слідчий у клопотанні, на чиє саме майно він просить накласти арешт, хоча мав би зазначити конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Також, до клопотання слідчим не було долучено ухвалу слідчого судді, якою б надавався дозвіл на проведення обшуку, а також будь-яких підтверджуючих документів, з метою з`ясування, кому належить приміщення, в якому проводився обшук, що позбавляє слідчого суддю можливості перевірити законність вилучення під час обшуку речей, на які просить накласти арешт слідчий. Зокрема, до клопотання слідчим долучено лише: витяг з ЄРДР (на 1 арк.); протокол обшуку (на 6 арк.); заява командира в/ч НОМЕР_1 (на 1 арк.); постанова про приєднання речового доказу до кримінального провадження (на 2 арк.); протокол затримання ОСОБА_5 (на 4 арк.), інших документів, якими б слідчий міг обґрунтувати свої доводи, до клопотання долучено не було.

Не наведено у клопотанні слідчого й факту існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. Також, у клопотанні йдеться, що є необхідність в арешті майна, з позбавленням права відчудження, розпорядження та користування цим майном, однак в чому полягає ця необхідність, слідчий у клопотанні не зазначає.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого слідчим клопотання не містять актуальних контактних даних осіб, яким належить майно, на яке просить накласти арешт слідчий, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказаних осіб про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Також, слідчий суддя звертає увагу й на ту обставину, що у випадку, якщо тимчасово вилучене майно (зокрема, журнал та ноутбук), про яке йдеться у клопотанні слідчого, належить третім особам, то суб`єктом звернення із таким клопотанням про арешт майна мав би бути прокурор.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України, та на чиє майно він просить накласти арешт, з долученням документів, якими прокурор має обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 , яке погоджене з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000167, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя