Справа №293/822/18
Провадження № 1-кп/293/20/2024
УХВАЛА

16 квітня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі суддів:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника в режимі відеоконференції ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000103 від 12.03.2018 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувало кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

25.04.2023 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, проведеного на підставі припинення повноважень головуючого по справі судді ОСОБА_7 у зв`язку зі смертю, кримінальну справу №293/822/18 передано для розгляду головуючій судді ОСОБА_1 .

Ухвалою від 01.05.2023 суд прийняв кримінальне провадження до свого провадження та призначив підготовче засідання.

Підготовчі судові засідання неодноразово відкладались у зв`язку з неявкою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в жодне судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, застосовані до обвинуваченого примусові приводи не виконані з підстав відсутності обвинуваченого за останнім відомим місцем проживання: АДРЕСА_1 (а.с.154, 161, 171).

Ухвалою від 05.03.2024 суд за клопотанням прокурора оголосив обвинуваченого ОСОБА_4 в розшук та надав дозвіл на його затримання з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, цією ж ухвалою матеріали по кримінальному провадженню, внесені до ЄРДР за №0000103 від 12.03.2018 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України суд виділив у окреме провадження.

15.04.2024 о 15 год. 02 хв. на електронну адресу суду надійшла копія протоколу затримання особи від 15.04.2024, складеного оперуповноваженим ВКП Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_8 , відповідно до якого ОСОБА_4 затримано 15.04.2024 о 10 год. 30 хв.

Суд ухвалою від 15.04.2024 відновив кримінальне провадження та призначив судове засідання для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 11:00 год.16.04.2024.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обгрунтовуючи клопотання прокурор вказав на наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину. ОСОБА_4 усвідомлюючи можливість засудження до реальної міри покарання, не маючи стабільного джерела прибутку, інших належних гарантій та підтвердження соціальних зв`язків може знову переховуватись від суду. Крім того, він засуджувався за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України та має непогашені судимості. Будучи засудженим вироком Житомирського районного суду від 22.01.2021 за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі і іспитовим строком на 1 рік через систематичне невиконання покладених на нього обов`язків, ухвалою суду від 01.11.2022 зазначений вирок приведено до реального відбування покарання. Вказує, що ОСОБА_4 в судові засідання неодноразово не з`являвся. Призначені судом приводу працівниками поліції не виконано у зв`язку з відсутністю його за місцем проживання.

Прокурор вважає, що запобігання наведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 можливе винятково у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.Обрання відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не забезпечить досягнення мети застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні, виконання обвинуваченим, покладеним на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти його спробам переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Захисник у судовому засіданні заперечила щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати йому більш м`який запобіжний захід. Вказала, що обвинувачений зобов`язується у подальшому з`являтись на виклики суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Вирішуючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно положень ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

В судовому засіданні знайшли своє підтвердження та доведені обставини, викладені у клопотанні в силу вимог ст.194 КПК України, а саме:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачного покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років;

- наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: п.1 ч.1 ст.177 КПК України, - запобігання спробам переховуватись від суду, оскільки обвинувачений неодноразово судимий, має непогашені судимості. Усвідомлюючи тяжкість покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення він знову може переховуватись від суду про що, зокрема, свідчить умисне ухилення ОСОБА_4 від явки до суду, за що він неодноразово піддавався примусовому приводу та оголошувався у розшук. Про зміну місця проживання суд не повідомив.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведення прокурором обставин, які свідчать про неможливість та недостатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Належних гарантій, які б переважали б за наявними ризиками суду не надано.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Беручи до уваги вищенаведене, сукупність вказаних фактів, враховуючи, що суд своїм рішенням забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, суд дійшов переконання, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, за винятком випадків, що містяться у ч.4 цієї статті.

Суд уважає за необхідне визначити розмір застави, відповідно до норм ст.182 КПК України у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, суд враховує також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.

Доводи ж захисника про недоведеність ризиків, визначених ст.177 КПК України, які б давали підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою суд не розцінює як доведені, оскільки такі жодними доказами не підтверджені. Захисник не навів обґрунтованих доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку обвинуваченого в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 194, 196, 197, 331КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з моменту затримання, тобто по 13.06.2024 включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , тобто з 10 год. 30 хв 15.04.2024.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду або прокурора, за кожною вимогою;

2) не відлучатися з місця проживання:АДРЕСА_1 без дозволу суду або прокурора;

3) повідомляти суд чи прокурора про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання вказаної ухвали суду в тому самому порядку.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуюча суддя ОСОБА_9