Справа № 717/353/23
УХВАЛА
26 квітня 2024 року Кельменецький районний суд Чернівецької області у cкладі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участі секретаря: ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст. 345, ч.1 ст. 347 КК України:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Грушівці Дністровського району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого.
Сторони кримінального провадження:
прокурор: ОСОБА_4
обвинувачений: ОСОБА_3
потерпілі: ОСОБА_5
захисник: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
Прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .
Із клопотання вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 01 січня 2023 року біля 16 години, в приміщені магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, в період дії на території України воєнного сану, в присутності продавця ОСОБА_8 , та всупереч її волі, відкрито заволодів чужим майном, а саме однією пляшкою горілки «Green Day» ємністю 0,5 літра вартістю 129 гривень та однією пачкою сигарет «West Red XL 25» вартістю 77 гривень. В результаті вказаних дій ОСОБА_3 спричинив власнику майна ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 206 гривень. Крім того, ОСОБА_3 01 січня 2023 року, біля 19 години 10 хвилин, в приміщені магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, усвідомлюючи , що слідчий ОСОБА_6 є працівником поліції, який перебуває на службі та виконує свої службові обов?язки, реагуючи на попередження припинити хуліганські дії та висловлювання нецензурною лайкою, схопив його за верхній одяг зимову куртку та почав шарпати, внаслідок чого було пошкоджено та розірвано лівий рукав зимової куртки. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 01 січня 2023 року, біля 19 години 10 хвилин, в приміщені магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, усвідомлюючи , що слідчий ОСОБА_6 є працівником поліції, який перебуває на службі та виконує свої службові обов?язки, висловив погрози насильством на його адресу, зокрема сказав «я тобі голову відірву», «відірву голову».
Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується в вчиненні кримінальних правопорушень яку кваліфіковані:
- за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану;
-за ч.1 ст. 347 КК України, як умисне пошкодження майна, що належить працівникові правоохоронного органу, у зв?язку із виконанням службових обов?язків працівником правоохоронного органу;
-за ч.1 ст. 345 КК України, як погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу, у зв?язку із виконанням цим працівником службових обов?язків.
Прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав.
Обвинувачений ОСОБА_3 заперечує щодо обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_7 заперечує щодо продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_3 не ухилявся від суду і щодо ОСОБА_3 слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши клопотання, суд вважає, що наявні докази вчинення обвинуваченим злочину є вагомими. У разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.
Водночас суд звертає увагу, що на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. На підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Оцінюючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд погоджується із доводами прокурора про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст. 345, ч.1 ст. 347 КК України. Санкція ч.4 ст. 186 КК України відносить цей злочин до тяжких, та за нього передбачена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за його вчинення у разі доведення вини, обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Суд також бере до уваги, що обвинувачений порушив вимоги запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а саме не з?являвся в судові засідання та залишив с. Грушівці Дністровського району без дозволу суду.
З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, суд вважає підтвердженою наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від суду.
Пояснення ОСОБА_3 про те, що він не з?являвся в судові засідання у зв?язку із хворобою, не підтверджуються жодними доказами.
Суд вважає, що сторона захисту не навела інших обставин, які б дозволяли інакше оцінити наявність або ж відсутність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України та ґрунтуючись на досліджених матеріалах та поясненнях учасників провадження, суд врахує наступні обставини: 1) надані відомості свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст. 345, ч.1 ст. 347 КК України 2) злочин передбачений ч.4 ст. 186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до тяжких і у разі визнання його винуватим, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років; 3) обвинувачений не має постійного місця роботи; 4) раніше судимий, 5) наявні відомості про порушенням ним запобіжного заходу у виді домашнього арешту; 6) в провадженні суду знаходиться інша справа про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, 7) обвинувачений проживає один.
Обґрунтовуючи клопотання прокурор вказав на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час не зменшилися.
Суд погоджується з доводами прокурора про продовження існування ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Вказаний ризик обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру процесуальних дій, які належить провести суду.
Крім того, суд враховує, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжений.
За таких обставин, суд вважає доведеним, що на теперішній час, ризик переховування ОСОБА_3 від суду не втратив свою актуальність.
При встановленні наявності продовження існування ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Суд вважає обгрунтованими доводи прокурора про ймовірність того, що ОСОБА_3 не будучи обмеженим у спілкуванні із свідком, може впливати на нього, з метою спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які достовірно відомі свідку, для того щоб він міг уникнути кримінальної відповідальності або ж мінімізувати її.
За таких обставин, суд вважає обґрунтованими твердження прокурора, що існування ризику незаконного впливу на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, на момент розгляду цього клопотання не зменшився.
З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, суд вважає підтвердженими наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні.
Суд вважає, що сторона захисту не навела інших обставин, які б дозволяли інакше оцінити наявність або ж відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування "обґрунтованої ймовірності", за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.
Застосовуючи такий запобіжний захід як тримання під вартою, суд також враховує, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні умисних злочинів, один із яких є тяжким, в період дії воєнного стану, раніше порушив запобіжний захід у виді домашнього арешту, що свідчить про неможливість запобігання ризику шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.
Виходячи з викладеного вище, керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 181, 182, 183, 193, 194, 196,197, 315 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 .
Строк дії цієї ухвали про тримання під вартою ОСОБА_3 закінчується о 16 годині 21 червня 2024 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.

Виконання ухвали доручити Дністровському районному відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: