Справа № 307/2010/24
Провадження №1-кс/307/342/24
УХВАЛА

17 травня 2024 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника адвоката ОСОБА_4 розглянувши клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , - про арешт майна,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 15.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Вказує на те, що 13.05.2024 року, близько 17 год., працівниками внутрішньої безпеки ДСГП « Ліси України» по вул.. Заводська в с. Брустури, біля річки Брустурянка, було виявлено складування круглого лісоматеріалу породи « Ялина» в кількості 117 шт., який являється не облікованим.

14.05.2024 слідчим СВ Тяччіського РВП ГУНП в Закарпатській області проведено огляд місця події, а саме вказаної лісо продукції за участю спеціаліста, де встановлено, що загальна кількість становить 117 шт. масою 52,03 м.куб, власником якої є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 . А.

Вказане майно 15.05.2024 постановою слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області визнано речовим доказом, а тому слідчий просить з метою збереження його, як речового доказу, накласти на нього арешт.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просить його задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_7 вважає, що на даному етапі досудового розслідування потреби арешту не виправдовують втручання у права та інтереси власника майна, оскільки ОСОБА_6 має документи які свідчать про легальність походження деревини.

Вивчивши матеріали клопотання та вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Однак, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Навпаки із матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_6 легальним способом придбав вказану деревину, зокрема, це підтверджується товаротранспортними накладними, де зазначена її кубомаса та розмір фактично співпадають із кубомасою та розміром виявленої деревини.

Крім цього, сам факт відсутності маркування на деревині не підтверджує не легальний спосіб її придбання, оскільки таке її маркування необхідне лише при транспортуванні після придбання, а не при зберіганні та /або користуванні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення які застосовуються на території України поряд з національним законодавством, для того, щоб втручання в право власності вважалось допустимим, воно повинно слугувати не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинно дотримуватись розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи.

Зазначене твердження міститься у Рішенні «АГОСІ» проти Сполученого Королівства» від 24.10.1986 року.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування таким, а саме : на круглого лісоматеріалу ділових сортів породи « Ялина» в кількості 117 шт., масою 52,03 м. куб, що перебуває у власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 13 год. 17.05.2024 р.

Слідчий суддя: ОСОБА_1