У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0001026 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-01.11.2022 вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.07.2023 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування призначеного покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки;

- 04.08.2023 вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.11.2022 та визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2023 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.08.2023 та ОСОБА_6 визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання, а саме, з 14 серпня 2023 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання час попереднього ув`язнення з 14.08.2023 по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 1 673 грн. Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок та пом`якшити призначене покарання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що під час досудового розслідування та судового розгляду він повністю визнав вину, активно сприяв розкриттю злочину. Однак не згоден з призначеним судом покаранням та вважає його занадто суворим. Просить пом`якшити йому покарання.

У доповненнях до апеляційної скарги, апелянт не погоджується з характеристикою, виданою заступником начальника СП ВП №3 МРУП ГУНП в Миколаївській області.

Зазначає, що судом першої інстанції не було допитано свідків, які б підтвердили, що під час його затримання він повідомив про те, що знайшов наркотичні засоби та мав намір здати їх до поліції.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

14 серпня 2023 року ОСОБА_6 , зберігаючи при собі незаконно придбану особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, запаковану до 13 згортків, загальною масою у складі речовини 9,1394 гр, що становить великі розміри, переніс до проїжджої частини, яка знаходиться між будинком АДРЕСА_2 , де близько 17:30 год був зупинений працівниками Національної поліції України для перевірки документів. Під час перевірки у ОСОБА_6 виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину PVP, запаковану до 13 згортків, загальною масою у складі речовини 9,1394 гр, що становить великі розміри, яку він незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту у великих розмірах, вчиненому протягом року після засудження за статтею 309 КК України, та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При ухваленні вироку зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, є обґрунтованим.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами та показаннями обвинуваченого, який визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні.

В суді першої інстанції обвинувачений не заперечував, що у нього під час особистого обшуку було вилучено 13 згортків з особливо небезпечною психотропною речовиною. Доводи обвинуваченого, що він, нібито, мав намір здати згортки з психотропною речовиною до відділення поліції, є голослівними.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції надав належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 оскаржує вирок в частині призначення покарання, вважає його занадто суворим та просить його пом`якшити.

Що стосується цих вимог обвинуваченого ОСОБА_6 , то вони не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є нетяжким.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, не встановлено.

Окрім того, суд врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за умисні злочини, в тому числі, аналогічні висунутому обвинуваченню, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, за медичною допомогою до лікарів психіатра та нарколога не звертався і не лікувався.

Також судом враховано, що ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим, знову вчинив аналогічний злочин у період іспитового строку, який до того ж йому було скасовано у зв`язку з порушенням покладених на нього судом обов`язків та направлено для відбування призначеного судом покарання, згідно ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.07.2023.

За такого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе у разі призначення йому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком.

Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. 65-67 КК України, за видом та розміром, передбаченим санкцією ч. 2 ст. 309 КК України. При цьому, за розміром визначене покарання не є максимальним, а тому відсутні підстави вважати призначене покарання занадто суворим, як вважає апелянт.

Окрім того, остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, визначено правильно враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив злочин в період невідбутого покарання за попереднім вироком.

Рішення суду першої інстанції про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк є правильним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За такого, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2023 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3