ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 626 / 3924 / 23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/ 1096 /24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме потерпілого ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Красноградського районного суду Харківської області від 19.02.2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщанка Красноградського району Харківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, який має професійно-технічну освіту, раніше неодноразово судимого, останній раз: Красноградським районним судом Харківської області 18.10.2023 за ч.2 ст.190 КК України до 1 року обмеження волі,

- визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.ст.71,72 КК України ОСОБА_7 до покарання за даним вироком приєднано частково покарання, призначене за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2023 року за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року обмеження волі та остаточно визначено покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено відраховувати з дня його фактичного затримання 13 листопада 2023 року, продовживши запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст. 100, 126 КПК України.

Згідно вказаного вироку ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що, 13 листопада 2023 року, о 10-й годині 25 хвилин, він знаходився біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 . Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з корисливих мотивів та повторно, виявив і викрав велосипед марки «Україна» темно-синього кольору, який належав ОСОБА_9 , що коштував 2066 грн. Своїми діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 збитки на 2066 грн., розпорядившись викраденим, на власний розсуд, цивільний позов не заявлений.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На зазначений вирок суду першої інстанції обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якій він просить направити справу на новий розгляд, а також скасувати обраний відносно нього запобіжний захід та застосувати, за можливості, відносно нього ст.616 КПК України, оскільки він є воєнно зобов`язаним та має намір захищати Країну.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, обвинувачений посилається на свою невинуватість та фальсифікацію відносно нього провадження працівниками Красноградського райвідділу поліції, а також моральний та психологічний тиск та погрози фізичної розправи над ним. Вказує, що слідчий не брав до зауваження його пояснення щодо його невинуватості та проводив допит з наявними порушеннями, за відсутності захисника, що вважає порушеннями КПКИ України. Вважає, що під час судового розгляду були розглянуті лише другорядні докази його винуватості, які не співпадали за часом з актами та протоколами допиту, а головний свідок по справі не надав прямих доказів його винуватості щодо корисливих цілей з його боку. На думку обвинуваченого, наданий відеозапис не співпадає за часом дійсності, внаслідок чого, не можна однозначно стверджувати, що на ньому зображений саме він, оскільки відсутні покази свідків на підтвердження цього. Під час судового розгляду судом не надано уваги вимогам його захисника щодо його невинуватості. А тому, вважає вирок недійсним, який розглянуто в односторонньому порядку.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок законним та обґрунтованим.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про розгляд справи, надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ч.3 ст.62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

При цьому слід врахувати, що згідно зі ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний для прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Як вказано в ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку колегії суддів, при постановленні обвинувального вироку, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. Всі докази, які були здобуто по справі, були отримані у встановленому законом порядку, а тому є належними та допустимими і у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_7 у скоєнні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, поза розумним сумнівом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та повідомив, що не причетний до вчинення крадіжки велосипеда 13 листопада 2023 року, який знаходився біля магазину «Меліс» на вулиці Соборній в м. Красноград, винним себе не визнає, вважає що працівники правоохоронних органів безпідставно звинувачують його у вчиненні злочину, заперечуючи винуватість за ч.4 ст.185 КК України.

Проте, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 , своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, встановлені судом обставини повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності належних доказів вчинення саме ним кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, зокрема, показами потерпілого, свідків та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Як пояснив під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_9 , 13.11.2023 він приїхав до магазину «Меліс» на вулиці Соборній в м. Красноград і залишив біля входу свій велосипед, а сам пішов купити хліб. Вийшовши, він побачив відсутність свого велосипеда «Україна» темно-синього кольору, після чого, зателефонував племіннику, який викликав поліцію. Були переглянуті камери відеоспостереження, його опитували. Приблизно через дві години велосипед знайшли і він його впізнав по певним особливостям. Викрадене майно йому повернули і зараз претензій до ОСОБА_7 він не має.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він є племінником потерпілого. 13 листопада 2023 року після 10-ї години, дядько повідомив йому про крадіжку велосипеда. Він викликав поліцію та приїхав на АДРЕСА_1 до магазину «Меліс». Разом з поліцейськими вони переглянули запис з камер відеоспостереження, з моменту викрадення велосипеда, невідомим йому чоловіком. Зараз велосипед марки «Україна» повернутий ОСОБА_9 .

Допитаний як свідок ОСОБА_11 повідомив суду, що в листопаді 2023 року у нього вдома працівники поліції вилучили велосипед марки «Україна», були присутні поняті, проводився відеозапис і він надавав пояснення. Він займається ремонтом автотранспорту, але велосипед йому не належав. Підтверджує, що знайомий з ОСОБА_7 , який міг до нього раніше приходити та приносив різні речі.

При цьому, жодних сумнівів у правдивості показань свідків та потерпілого, у колегії суддів не виникає. Оскільки, зокрема, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що показання потерпілого та свідків, починаючи з повідомлення про злочин, були послідовними, логічними, незмінними та такими, які не дають можливості їх неоднозначного тлумачення та повністю узгоджуються між собою в деталях щодо обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи: часу, місця, способу вчинення злочину та особи, яка його вчинила.

Вказані показання є послідовними та узгоджуються з письмовими доказами у справі, а саме - даними протоколу огляду місця події від 13.11.2023 та протоколом огляду речей від 13.11.2023, а також іншими доказами, які підтверджують винуватість ОСОБА_7 у інкримінованому йому злочині.

Так, з протоколу огляду місця події від 13.11.2023 об 11-й годині 30 хвилин, встановлено, що на АДРЕСА_3 виявлено велосипед марки «Україна». Як пояснив ОСОБА_11 під час огляду місця події, 13.11.2023 року об 11-30 год, він придбав у ОСОБА_7 велосипед марки «Україна» синього кольору. Під час огляду місця події було вилучено велосипед марки «Україна», темно-синього кольору, з багажником над заднім колесом, шкіряним сидінням чорного кольору, колесами з маркуванням 47-622, діаметром 28х1,75к/700х45, який має на рамі місця зварювання, пофарбовані фарбою синього кольору світлішого відтінку, ніж колір рами.

З протоколу огляду речей від 13.11.2023, проведеного з 14-45 год. до 15-00 год. на території Красноградського РВП ГУНП в Харківській області встановлено, що потерпілий ОСОБА_9 , який був присутнім при огляді, підтвердив, що наданий йому на огляд велосипед марки «Україна» темно-синього кольору, належить саме йому, так як на вказаному велосипеді дійсно є місця зварювання рами та відповідні згинання з прямої рами на косу, місця зварювання пофарбовані синьою фарбою, але світлого відтінку.

Ухвалою Красноградського районного суду від 14.11.2023 надано дозвіл на проведений огляд 13.11.2023 за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та вилучено велосипед марки «Україна» темно-синього кольору.

Висновком експерта №5568/23 від 13.11.2023 встановлено вартість велосипеду марки «Україна» темно-синього кольору, станом на 13.11.2023, 2066 грн.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази в сукупності, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнав їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством, у зв`язку з чим, дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у викраденні 13.11.2023 року велосипеду марки «Україна»., який належить ОСОБА_9 .

Зазначаючи про свою невинуватість у крадіжці велосипеду, який належав ОСОБА_9 , скоєної 03.11.2023 року, ОСОБА_7 посилався на незаконний вплив працівників поліції , зокрема на свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які оговорили його.

Для перевірки вказаного факту незаконного впливу на обвинуваченого, прокурором було заявлене клопотання про проведення перевірки в ДБР.

Вислухавши думку всіх учасників справи, перевіривши наявні в матеріалах справи відомості, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні даного клопотання прокурора за відсутності в цьому потреби, з тих підстав, що сам обвинувачений, посилаючись на наявність з боку працівників поліції щодо нього незаконного впливу, нічого конкретного про вплив працівників поліції саме на нього, не зазначив, а лише вказав, що на його думку працівники поліції могли вплинути на свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які піл їхнім впливом його оговорили.

При цьому, колегія суддів враховує, що доказів, на підтвердження винуватості ОСОБА_7 в матеріалах справи достатньо, в тому числі, і записів з камер відеоспостереження, де зафіксований факт крадіжки велосипеду марки «Україна» темно-синього кольору, який належав ОСОБА_9 .

Більш того, колегія суддів звертає увагу і на те, що ОСОБА_7 6 разів був засуджений, в тому числі 3 рази за крадіжку велосипедів громадян, і одну з трьох крадіжок велосипеду він скоїв з того ж місця, де вчинив злочин і зараз, а саме від імпровізованої парковки велосипедів біля магазину «Меліс» в АДРЕСА_1 .

А тому, доводи обвинуваченого стосовно фальсифікування відносно нього даного кримінального провадження, апеляційний суд оцінює критично, сприймаючи їх, як спосіб уникнути обвинуваченим відповідальності за вчинений ним злочин.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого щодо процесуальних порушень під час його допиту, а саме допиту без захисника, спростовуються матеріалами справи, оскільки, згідно постанови про залучення захисника підозрюваного від 13.11.2023 року, для захисту ОСОБА_7 13.11.2023 було залучено захисника ОСОБА_13 , який був присутнім під час повідомлення ОСОБА_7 про підозру 13.11.2023 року об 17-30 год. та здійснював його процесуальний захист під час апеляційного розгляду, до вступу захисника ОСОБА_8 .

Доводи обвинуваченого стосовно не співпадіння за часом з дійсністю відеозапису, а також недоведеності того факту, що на цьому відеозаписі зображений саме він, спростовуються протоколом огляду документів від 14.11.2023 року, згідно якого, при перегляді відео файлу з камер відеоспостереження, направлених на прилеглу територію магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » , розташованого за адресою : АДРЕСА_2 , вбачається, що 13.11..2023 об 10-25 год., ОСОБА_7 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, а саме навпроти вказаного магазину «Меліс» , побачив велосипед марки «Україна» темно-синього кольору, після чого, підійшов до магазину та викрав вказаний велосипед, залишивши місце вчинення кримінального правопорушення із викраденим майном.

Вказані відомості повністю співпадають з даними про вчинення злочину, а саме - рапорту про отримане працівниками поліції повідомлення про злочин, відповідно до якого, 13.11.2023 року об 10-37 год, надійшло повідомлення про скоєну крадіжку велосипеду марки «Україна». Темно-синього кольору, в якому було зазначено заявником, що потерпілий ОСОБА_9 залишив 10 хвилин тому свій велосипед біля магазину «Меліс» , а також протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 13.11.2023 року, в якій зазначено, що саме 13.11.2023 об 10-25 год. потерпілим було залишено біля магазину «Меліс» свій велосипед марки «Україна». Темно-синього кольору, який було викрадено невідомою особою.

Твердження обвинуваченого про відсутність доказів його винуватості щодо корисних цілей з його боку з метою збагачення, спростовуються дослідженими в сукупності показами свідка ОСОБА_11 та протоколом огляду місця події від 13.11.2023, відповідно до яких, під час огляду місця події 13.11.2023, ОСОБА_11 пояснив, що він придбав 13.11.2023 року об 11-30 год, у ОСОБА_7 велосипед марки «Україна» синього кольору.

Слід взяти до уваги, що суб`єктивна сторона злочинів проти власності, переважно, характеризується умисною формою вини. Вчинення крадіжки супроводжується реалізацією прямого умислу та корисливого мотиву, Корисливий мотив при вчиненні злочинів проти власності полягає в прагненні винного протиправно використати чуже майно на свою чи іншої особи користь або отримати майнову вигоду без обернення чужого майна на свою користь. Обов`язковим для суб`єктивної сторони такого складу злочину, як крадіжка, є саме корисливий мотив, тобто бажання збагатитися за рахунок майна потерпілого.

А тому, доводи обвинуваченого щодо відсутності доказів на підтвердження корисливого мотиву в його діях не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і свідчать про його намір уникнути кримінальної відповідальності за скоєний ним злочин.

Зібрані у справі докази, в сукупності вказують на винуватість обвинуваченого у вчиненні крадіжки велосипеду марки «Україна» у потерпілого ОСОБА_9 .

Відповідно до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, колегія суддів вважає вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого.

При цьому, всі докази, на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про його винуватість, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення та, в силу ст. 84 КПК України, є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих апеляційних доводів, які б свідчили про протилежне та про істотне порушення вимог КПК України, обвинуваченим не вказано.

Обвинуваченим не надано будь-яких об`єктивно встановлених даних щодо спростування зазначених відомостей. А тому, його твердження щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, фактичним обставинам справи, а також порушень судом норм кримінального процесуального закону, є необґрунтованими і спростовуються матеріалами кримінального провадження та доказами, дослідженими судом під час судового розгляду.

Отже версія та доводи обвинуваченого щодо суперечливості та відсутності достовірних доказів на підтвердження його вини у інкримінованому йому злочині, спростовуються дослідженими судом доказами, та мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого. Всі вказані апелянтом доводи щодо спростування його винуватості були предметом безпосереднього дослідження суду першої інстанції. При цьому, всі докази, на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про його винуватість, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення та, в силу ст.84 КПК України, є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих апеляційних доводів, які б свідчили про протилежне та про істотне порушення вимог КПК України, обвинуваченим та його захисником не вказано.

Обираючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відомості про особу обвинуваченого, а також обґрунтовано послався на відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дійшовши висновку, що перевиховання обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства, з урахуванням того, що він раніше неодноразово був засудженим, в тому числі і за вчинення корисливих злочинів, не працює, а також того, що обвинувачений винним себе не визнав, надавав показання суду, які суд розцінив як неправдиві, не розкаявся у вчиненому.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виправлення, як мета покарання це той наслідок, який прагне досягнути держава передбаченим законом заходами примусу. Виправлення засудженого це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.

Призначене судом першої інстанції покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, колегія суддів вважає справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання повністю відповідає меті його призначення та направлене на досягнення позитивних змін в особистості обвинуваченого.

З огляду на викладене, істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, підстав для зміни чи скасування вироку колегія суддів не вбачає, внаслідок чого вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Красноградського районного суду Харківської області від 19.02.2024 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого - залишити без задоволення.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ ____________

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_3