УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисників адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_18 за ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.2,3 ст.189 КК України, ОСОБА_8 за ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.3 ст.189, ч.3 ст.190, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_7 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_9 за ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_11 за ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_10 за ч.2 ст.189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.

В межах вказаного кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_10 первісно ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20.05.2022 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 17.07.2022 року включно, з можливістю внесення застави в сумі 99240,00грн. У разі внесення застави та звільнення з-під варти на ОСОБА_10 були покладені обов`язк - прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

23.05.2022р. ОСОБА_10 звільнений з-під варти у зв`язку з внесенням застави, застоводавець ОСОБА_19 .

26.04.2024 захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_16 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 із застави на особисте зобов`язання, мотивуючи його тим, що за час перебування під дією цього запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_10 належним чином виконував покладені на нього обов`язки, з`являвся в судові засідання, інших порушень не допускав. Даних про те, що ризики, які були підставою для застосування до нього запобіжного заходу, збільшились та взагалі існують, немає. Вважає, що вони втратили свою актуальність. Крім того, сума коштів, яка була внесена як застава, була позичена обвинуваченим у третьої особи за відповідною борговою розпискою і він зобов`язаний їх повернути. Однак через відсутність роботи, в т.ч. у зв`язку з воєнним станом, скрутним матеріальним становищем обвинувачений не може цього зробити, що може потягти встановлену законом відповідальність і порушить його права. Вважає, що особисте зобов`язання в достатній мірі забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Просить клопотання задовольнити та повернути внесену заставу застоводавцю ОСОБА_19 .

Обвинувачений ОСОБА_10 вказане клопотання підтримав.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечив, пославшись на те, що доводи сторони захисту є безпідставними та недоведеними. Ризики, які були підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу, не змінились та не відпали. Останній обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, раніше судимий, судимості не зняті та не погашені, відомості про наявність у нього стабільного законного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків відсутні. Застава діє безстроково і питання про її повернення повинно вирішуватись за результатами розгляду кримінального провадження.

Від інших учасників кримінального провадження заперечень не надійшло.

Вислухавши думку учасників справи, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.3,8 Конституції України, ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Так, відповідно до ст.176,177,ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно з ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, наразі ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, яке є умисним корисливим тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, тому на цій стадії провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Також суд враховує, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

При цьому, виходячи з практики ЄСПЛ, суд вважає, що ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватися виключно з погляду тяжкості діяння та суворості можливого покарання. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені, відбував покарання реально, неодружений, неповнолітніх дітей та інших утриманців немає, офіційно не працевлаштований і відомості про наявність у нього стабільних законних джерел доходів відсутні.

Суд вважає, що вказані обставини свідчать про можливість обвинуваченого ОСОБА_20 вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Цей ризик на даний час не змінився та не відпав.

Разом з тим, суд вважає, що ризики, передбачені п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_10 первісно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який в подальшому фактично змінений на заставу, на теперішній час відпали і є неактуальними.

Зокрема, за час судового розгляду вказаного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_10 з`являвся в судове засідання, відомостей про порушення ним покладених процесуальних обов`язків, вплив на потерпілого, свідків та намагання знищити, спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що стороною захисту належним чином доведена можливість запобігти наявному у справі ризику шляхом застосування особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, у зв`язку з чим відповідне клопотання захисника підлягає задоволенню.

Разом з тим, підстав для повернення застави суд не вбачає, оскільки згідно з ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

В даному випадку застава за ОСОБА_10 була внесена не ним особисто, а ОСОБА_19 , яка заяви про повернення застави у зв`язку з припиненням дії цього запобіжного заходу суду не подавала.

Таким чином, клопотання адвоката ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_10 слід задовольнити частково.

Керуючись ст.2,177,178,179,182,194,196,201,331 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 99240,00грн. на особисте зобов`язання з покладанням обов`язків: 1) прибувати за викликом до суду з визначеною періодичністю; 2) не відлучатися за межі м.Запоріжжя без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну місця свого проживання, роботи, на строк 2 (два) місяці, а саме до 26 червня 2024 року включно.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

26.04.2024