ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Луцького міськрайонного суду у Волинської області від 06 жовтня 2023 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Надчиці Млинівського району Рівненської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з середньо-спеціальною освітою, одружений, не працює, не судимий;

-визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.126-1 КК України, та йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосовано до ОСОБА_9 обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників та пробаційну програму на строк 2 (два) місяці.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що він в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству", умисно та безпричинно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, на протязі тривалого часу, знаходячись по місцю проживання своєї дружини ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , систематично вчиняв по відносно ОСОБА_7 психологічне та фізичне насильство, яке виразилося у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, нанесення побоїв різними частинами тіла у ділянки тіла ОСОБА_7 , що погіршило якість її життя, що супроводжувалося відчуттям глибокого душевного страждання.

В результаті протиправних дій, ОСОБА_9 , протягом 2022 року неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї.

Зокрема, 14 липня 2022 року о 16 год., ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_7 , психологічного та фізичного характеру, а саме, погрожував побиттям, висловлювався нецензурною лайкою в її бік, штовхав та бив, що призвело до фізичного та психологічного страждання, внаслідок чого працівниками правоохоронного органу складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 409137 від 17 липня 2022 року.

04 серпня 2022 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Окрім цього, 01 жовтня 2022 року о 16 год. 56 хв., ОСОБА_9 , порушив терміновий заборонний припис серії НОМЕР_1 , який виданий 01 жовтня 2022 року терміном на 10 діб, а саме, повернувшись за місцем проживання, вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_7 , психологічного характеру, а саме, погрожував побиттям, словесно ображав, висловлювався нецензурною лайкою в її бік, що призвело до психологічного страждання, внаслідок чого працівниками правоохоронного органу складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 286693 від 01 жовтня 2022 року.

Окрім цього, 01 жовтня 2022 року о 22:00 год., ОСОБА_9 , порушив терміновий заборонний припис серії НОМЕР_1 , який виданий 01 жовтня 2022 року терміном на 10 діб, а саме, повернувшись за місцем проживання, вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_7 , психологічного характеру, а саме, погрожував побиттям, словесно ображав, висловлювався нецензурною лайкою в її бік, що призвело до емоційної залежності, внаслідок чого працівниками правоохоронного органу складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 038093 від 01 жовтня 2022 року.

27 жовтня 2022 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Окрім цього, 06 листопада 2022 року, близько 17 год., за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_7 , ображав її словесно та погрожував фізичною розправою, вдарив об холодильник, намагався задушити, чим завдана травма психологічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_7 , внаслідок чого працівниками правоохоронного органу складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 287547 від 06 листопада 2022 року.

16 листопада 2022 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Окрім цього, ОСОБА_9 , протягом 2023 року неодноразово вчиняв домашнє насильство відносно потерпілої ОСОБА_7 , яке виразилось у фізичному та психологічному тиску.

Зокрема, 10 квітня 2023 року, близько 16 год., ОСОБА_9 , за місцем роботи потерпілої ОСОБА_7 , на загальному кордирі шостого поверху гастроентерологічного відділення у приміщенні КП "Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив психологічне насильство відносно останньої, ображав словесно нецензурними словами в присутності колег, чим принижував її честь та гідність, що призвело до погіршення якості життя потерпілої.

Окрім цього, 16 травня 2023 року, за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_7 , яке виразилось у психологічному тиску, ображав словесно в присутності доньки, чим принизив її честь та гідність.

Окрім цього, 17 травня 2023 року, ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_7 , яке виразилось у фізичному тиску, а сааме, штовхнув останню двома руками в плечі, внаслідок чого потерпіла впала з висоти власного зросту та вдарилась ліктем правої руки, куприком, спиною та відчула сильну, різку біль, тим самим спричинив їй фізичний біль.

У поданій апеляційній скарзі заступник керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто м`якого покарання. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України, оскільки суд не в повній мірі врахував особу обвинуваченого та інші обставини, зокрема те, що він тривалий час застосовував психологічне насильство щодо потерпілої, в тому числі у присутності її колег та доньки, не примирився з потерпілою. Також зазначає про не дотримання вимог ст. 91-1 КК України під час застосування обмежувальних заходів, оскільки відповідно зазначеної статті в редакції закону від 13.07.2023 суд може застосувати обмежуваний захід, зокрема обов`язок направлення для проходження програми для кривдників, а положення про можливість направлення судом засудженого за домашнє насильство для проходження пробаційних програм виключено. Вказує, що з урахуванням вимог ч. 6 ст. 28 ЗУ «Про запобігання і протидію домашньому насильству» строк направлення судом на проходження програми для кривдників становить від 3 місяців до одного року. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_9 покарання у виді арешту на строк 3 місяці, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 місяці.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, думку потерпілої, обвинуваченого та захисника, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу заперечили та просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_9 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом першої інстанції у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ст.126-1 КК України є правильною і також не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії нетяжких, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_9 вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд враховує, що позиція потерпілих у судовому засіданні щодо обрання заходу примусу не є обов`язковою для суду, натомість ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину щодо подружжя, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання за ст.126-1 КК України саме у виді громадських робіт, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Обране та призначене судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме, в частині покладення на обвинуваченого обов`язку, який не був передбачений законом.

Так, відповідно до ч.2 ст. 4 КК України злочинність і караність діяння, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально процесуального кодексів щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень» № 3233-IX від 13.07.2023, який набрав чинності 11.08.2023, змінено редакцію ч. 1 ст. 91 -1 КК України, а саме виключено положення про можливість направлення судом засудженого за домашнє насильство для проходження пробаційної програми.

Таким чином, з аналізу зазначених норм закону, з урахуванням положень ст. 5 КК України, щодо обов`язку суду застосовувати закон, який пом`якшує чи іншим чином поліпшує становище обвинуваченого, слідує, що застосуванням судом першої інстанції п. 5 ч. 1 ст. 91 КК України в редакції від 06.12.2017 є неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, ч. 1 ст. 91 КК України передбачено, що заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2023 року змінити, виключити з резолютивної частини вироку вказівку про застосування до ОСОБА_9 обмежувального заходу обов`язку пройти пробаційну програму.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді