Справа № 171/1226/23
Провадження № 1-кп/211/210/24
В и р о к

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000027 відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг, Дніпропетровській області, громадянина України, з базовою загальною освітою, одруженого, маючий на утриманні неповнолітню дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , старшого навідника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 4 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальйону, у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч 5 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді старшого навідника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 4 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старшого солдата, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 26 серпня 2022 року о 08:00 годині був відсутнім при перевірці особового складу підрозділу, тобто не з`явився вчасно на службу без поважних причин із відпустки в місце тимчасової дислокації гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , командуванню про причини свого неприбуття ОСОБА_4 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 24 травня 2023 року, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, старший солдат ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону і заявив про себе, чим фактично злочинна діяльність старшого солдата ОСОБА_4 , направлена на ухилення від несення обов`язків військової служби припинена представниками правоохоронних органів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю.

Зібрані у справі докази, свідчать про те, що органи досудового розслідування дії обвинуваченого вірно кваліфікували за ст.. 407 ч 5 КК України та суд кваліфікує його дії за ст.. 407 ч 5 КК України за ознаками:нез`явлення вчасно до місця служби без поважних причин із відпустки, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

24 травня 2023 р. між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення .

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України та переходом до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України за цей злочин, та призначити покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі. Крім того, враховуючи обставини справи та особу винного, на підставі ч. 1 ст. 62 КК України, замість призначеного покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, сторони вважають за можливе призначити покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні (військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, військовослужбовцю за контрактом.

В судовому засіданні прокурор та обвинувачений підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468 - 475 КПК України.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ч. 4п 1 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим є тяжким злочином, а отже угода відповідає вимогам закону.

Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав, погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд враховує те, що ОСОБА_4 вину визнав, щиро розкаявся, приймає безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку російської федерації проти України, раніше не судимого, наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання ним винуватості, наявність на утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 тобто декілька обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.. 67 КК України, врахувавши засади гуманізму та виховну роль кримінального судочинства, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду від 24 травня 2023 року по кримінальному провадженню № 0000027 про визнання винуватості укладену між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.. 407 ч 5 КК України та призначити узгоджене покарання із застосуванням ст.69 КК України, та перейти до іншого більш м`якого виду покарання не зазначеного у санкції ч 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді 1 ( одного ) року 6 ( шести ) місяців позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 62 КК України, замість призначеного покарання у виді 1 ( одного ) року 6 ( шести ) місяців позбавлення волі, призначити покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні (військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) строком на 1 ( однин ) рік 6 ( шість ) місяців , військовослужбовцю за контрактом.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди про визнання винуватість є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України протягом тридцяти днів з моменту його проголошення .

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику , прокурору.

Суддя: ОСОБА_1