№ 207/5620/23
№ 1-кп/207/142/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у межах кримінального провадження № 0000713 від 08.09.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, утриманців не маючого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

12.06.1997 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 140 КК України до позбавлення волі строком 5 місяців 2 днів, звільнений з зали суду по відбуттю терміну покарання;

15.01.1997 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 94 КК України до позбавлення волі строком на 8 років, 02.02.1998 прибув до Криворізької ВК Дніпропетровської області (№80); 19.07.2005 звільнений з Криворізької ВК Дніпропетровської області (№80) по відбуттю строку покарання;

02.03.2006 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 395, ч. 3 ст. 187 КК України до громадських робіт строком на 60 годин;

11.12.2006 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 186, ч. 79 КК України до позбавлення волі строком на 7 років з додатковими заходами у вигляді конфіскації майна; 19.04.2007 прибув до Ладижскької ВК Вінницької області (№39); 10.06.2013 звільнений з Ладижскької ВК Вінницької області (№39) по відбуттю терміну покарання;

27.12.2018 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 310, ч.2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання покарань за вказаним вироком та вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.09.2018, остаточно до відбуття визначити 3 роки 7 місяців позбавлення волі;

13.03.2019 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України даним вироком поглинути покарання по вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.12.2018 та призначити покарання до відбуття строком на 4 роки; 16.05.2019 прибув з ДУВП № 4 м. Дніпра до Солонянської ВК Дніпропетровської області; 13.06.2019 прибув до ДУВП № 4 м. Дніпро з Солонянської ВК Дніпропетровської області № 21; дані про звільнення відсутні;

20.04.2020 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначеним покаранням поглинути покарання призначене по вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.03.2019 и остаточно призначити до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 08.05.2020 з ДУВП № 4 м. Дніпро прибув до Солонянської ВК Дніпропетровської області № 21; 11.06.2020 з Солонянської ВК Дніпропетровської області № 21 вибув до ДУВП № 4 м. Дніпро; 02.07.2020 з ДУВП № 4 м. Дніпро прибув до Солонянської ВК Дніпропетровської області № 21; 23.02.2023 звільнений до Солонянської ВК Дніпропетровської області № 21 по відбуттю терміну покарання;

09.10.2023 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. Вирок набрав законної сили 09.11.2023 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення проти чужої власності за наступних обставин.

08.03.2023 року приблизно о 14:10 годин, ОСОБА_5 перебував поблизу буд. АДРЕСА_3 , де побачив раніше незнайомого чоловіка - ОСОБА_6 , який йшов у напрямку буд. АДРЕСА_4 . Після чого, ОСОБА_5 почав розмову із ОСОБА_6 та в ході розмови вони дійшли до буд. АДРЕСА_3 . В цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_6 шляхом обману, а саме належним останньому мобільним телефоном.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 того ж дня, приблизно о 14:15 год., перебуваючи біля буд. АДРЕСА_3 , керуючись корисливою метою та корисливим мотивом, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, повторно, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив у ОСОБА_6 мобільний телефон, при цьому реальних намірів повернути мобільний телефон потерпілому не мав. Після чого, ОСОБА_6 , будучи впевненим у добросовісності намірів ОСОБА_5 , добровільно передав останньому для здійснення дзвінка свій мобільний телефон Poco X5 Pro 5 G Black 8 Gb RAM 256 Gb ROM, вартість якого становить 13273,57 грн.

Заволодівши вищевказаним мобільним телефоном, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 не спостерігав за його діями, так як йшов попереду та не звертав на нього увагу, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядився майном, яким заволодів шляхом обману, на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 13273,57 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Далі, 15.07.2023 року приблизно о 14:00 годин, ОСОБА_5 перебував поблизу буд. АДРЕСА_5 , де побачив малознайому - ОСОБА_7 , яка перебувала поблизу вказаного будинку. Після чого, ОСОБА_5 почав розмову із ОСОБА_7 та під час вказаної розмови ОСОБА_7 та ОСОБА_5 перебували поблизу вказаного будинку. В цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_7 шляхом обману, а саме належним останній мобільним телефоном.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 того ж дня, приблизно о 14:05 год., перебуваючи біля буд. АДРЕСА_5 , керуючись корисливою метою та корисливим мотивом, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, повторно, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив у ОСОБА_7 мобільний телефон, при цьому реальних намірів повернути мобільний телефон потерпілій не мав. Після чого, ОСОБА_7 , будучи впевненою у добросовісності намірів ОСОБА_5 , добровільно передала останньому для здійснення дзвінка свій мобільний телефон Microsoft Lumia 640 LTE 8 Gb, чорного кольору, вартість якого становить 750,00 грн.

Заволодівши вищевказаним мобільним телефоном, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_7 не спостерігала за його діями, так як пішла показати перехожій дитині дорогу, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядився майном, яким заволодів шляхом обману, на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 750,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Крім того, 20.07.2023 року приблизно о 12:00 годині, ОСОБА_5 перебував поблизу буд. АДРЕСА_2 , де побачив малознайому - ОСОБА_8 , яка перебувала навпроти другого під`їзду вказаного будинку. Після чого, ОСОБА_5 почав розмову із ОСОБА_8 та під час вказаної розмови ОСОБА_8 та ОСОБА_5 перебували поблизу вказаного будинку. В цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_8 шляхом обману, а саме належним останній мобільним телефоном.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 того ж дня, приблизно о 12:10 год., перебуваючи біля буд. АДРЕСА_2 , керуючись корисливою метою та корисливим мотивом, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, повторно, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив у ОСОБА_8 мобільний телефон, при цьому реальних намірів повернути мобільний телефон потерпілій не мав. Після чого, ОСОБА_8 , будучи впевненою у добросовісності намірів ОСОБА_5 , добровільно передала останньому для здійснення дзвінка свій мобільний телефон Samsung Galaxy A5 16 Gb, синього кольору, вартість якого становить 1112,50 грн.

Заволодівши вищевказаним мобільним телефоном, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_8 не спостерігала за його діями, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядився майном, яким заволодів шляхом обману, на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 1112,50 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

29.04.2024 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та який відповідно до вимог ч.4 ст. 469 КПК України отримав письмові згоди на укладання угоди про визнання винуватості від потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю його захисника адвоката ОСОБА_4 досягнута угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно угоди про визнання винуватості прокурор, обвинувачений ОСОБА_5 та захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, виду та міри покарання, яке має понести обвинувачений ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 02 роки 01 місяця, із застосуванням положень ч.4 ст. 70КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2023 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, а також щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473 КПК України, щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди та наполягав на її затвердженні, з приводу вчинених кримінальних правопорушень щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдану шкоду, підтримав угоду про визнання винуватості, просив її затвердити.

Прокурор у судовому засіданні пояснив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані всі вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що угода про визнання винуватості укладена відповідно до вимог і правил КПК України та КК України, також просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надали заяви про розгляд справи без їх участі, добровільно надали письмові згоди прокуророві на укладення угоди про визнання винуватості, при цьому матеріальних претензій до обвинуваченого не мають, просили призначити узгоджене покарання.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Згідно ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, у вчиненому щиро розкаявся, добровільно відшкодував завданий збиток.

Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п.1-4 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1, ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам та правилам КПК України та КК України, що відсутні умови, які суперечать інтересам суспільства чи порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони визнали винуватість добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Тому суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , із призначенням узгодженого сторонами покарання.

Керуючись ст.ст. 373-376, 395, 468-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити укладену 29.04.2024 року угоду про визнання винуватості між прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000713 від 08.09.2023року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 02 (два) роки 01 (одного) місяця.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2023 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 02 (два) роки 01 (одного) місяця.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 09 жовтня 2023 року, тобто з моменту фактичного затримання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2023 року, з розрахунку день за день.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати: за проведення судово-товарознавчої експертизи №4186 від 20.09.2023 року у розмірі 200,00 грн.; за проведення судово-товарознавчої експертизи №4187 від 20.09.2023 року у розмірі 200,00 грн.; за проведення судово-товарознавчої експертизи №4240 від 22.09.2023 року у розмірі 200,00 грн., а всього 600 гривень 00 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.09.2023 року на мобільний телефон Росо Х5 Pro 5 G 8 Gb RAM 256 Gb ROM, imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 чорногокольору, та силіконовий прозорий чохол типу «бампер».

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.10.2023 року на: мобільний телефон Samsung Galaxy А5 16 Gb, imei: НОМЕР_4 , серійний номер: НОМЕР_5 , синього кольору; мобільний телефон Microsoft Lumia 640 LTE 8 Gb, чорного кольору, imei: НОМЕР_6 .

Речові докази по справі: мобільний телефон Росо Х5 Pro 5 G 8 Gb RAM 256 Gb ROM, imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 чорногокольору, та силіконовий прозорий чохол типу «бампер», які знаходяться на зберіганні в камері схову ВП №2 Кам`янського РУП - повернути ОСОБА_6 .

Речовий доказ по справі: мобільний телефон Samsung Galaxy А5 16 Gb, imei: НОМЕР_4 , серійний номер: НОМЕР_5 , синього кольору, який знаходиться на зберіганні в камері схову ВП №2 Кам`янського РУП - повернути ОСОБА_8 .

Речовий доказ по справі: мобільний телефон Microsoft Lumia 640 LTE 8 Gb, чорного кольору, imei: НОМЕР_6 , який знаходиться на зберіганні в камері схову ВП №2 Кам`янського РУП - повернути ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1