Справа № 367/4243/24
Провадження №1-кс/367/725/2024
УХВАЛА

Іменем України

12 червня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого,

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягае у не визнанні потерпілою стороною у кримінальному провадженні 0000579 від 06.05.2024р. за ч.1 ст. 115 КК України.

За змістом скарги заявник зазначає, що 06 червня 2024 ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із заявою про визнання її потерпілою в кримінальному провадженні в порядку ст. 55 КПК України.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, серед яких, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою, оскаржити рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Так, в ч. 1 ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Як вказано у ч. 3 ст. 55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Однак в заяві ОСОБА_3 не порушує питання про скасування постанови про відмову у визнанні її потерпілою, а вимоги про визнання потерпілою не належать до повноважень слідчого судді та не підлягають розгляду в порядку ст. 303 КПК України. Розгляд вказаного питання врегульований ст. 55 КПК України.

У відповідності до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий при здійсненні своїх повноважень, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Отже, оскільки слідчий у своїй діяльності є самостійним, а звернення до слідчого судді з зазначеними вимогами не передбачені положеннями ст. 303 КПК України, наявні підстави для відмови за вказаною заявою.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Оскільки постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 не оскаржує, у скарзі слід відмовити, що не позбавляє скаржника права оскарження постанови про відмову у визнанні потерпілим у подальшому в порядку п.5 ч.1 ст. 303 КПК України після отримання її копії.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1