Справа № 953/1711/23
№ провадження 1-кп/646/206/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження №0001448 від 22.05.2022р., відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.111, ч.4 ст.111-1 КК України,-

встановив:

Червонозаводський районний суд м.Харкова здійснює судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченої у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що існує обґрунтована підозра у вчиненні інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а також ризики, передбачені п.1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України, тобто ризик переховування обвинуваченої від суду та ризик незаконного впливу на свідків. Прокурор вважає, що про наявність цих ризиків свідчить тяжкість обвинувачення та обізнаність ОСОБА_6 про обставини життєвої ситуації свідків, які так само, як і вона, є мешканцями м.Куп`янськ, де обвинувачена працювала та здійснювала діяльність як депутат міської ради, а тому здобула значний авторитет у місцевій громаді. У обвинуваченої є давні соціальні зв`язки з місцевими мешканцями. В той же час частина свідків ще не допитані під час судового розгляду. Крім того, обвинувачена не має неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на своєму утриманні. Її постійним місцем проживання є м.Куп`янськ, яке з частиною території Куп`янського району було тимчасово окуповане, а наразі є територією, де ведуться бойові дії. Отже, на цій території органи держаної влади України мають обмежені можливості контролю державного кордону з РФ та умовною лінією між підконтрольною державній владі територією України та тимчасово окупованою. У цій справі існує значний суспільний інтерес з огляду на те, що обвинуваченій інкримінується вчинення злочину проти основ національної безпеки України,. З огляду на цю обставину, рішення суду щодо запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права обвинуваченої, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. З огляду на ці обставини прокурор вважає, що лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та досягнення цілей кримінального провадження. Також прокурор посилається на положення ч.6 ст.176 КПК України, згідно з якими під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, у тому числі, ст.ст.11 та 111-1 КК України, у разі наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, застосовується лише такий запобіжний захід як тримання під вартою, а також на положення ч.3 ст.183 КПК України, відповідно до яких під час дії воєнного стану суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, у тому числі, ст.111 та ст.111-1 КК України.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання прокурора та заявила клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченої на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , або визначення розміру застави у разі продовження строку тримання обвинуваченої під вартою. Захисник зазначає про тривалість тримання ОСОБА_5 під вартою та відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих злочинів, а також недоведеність ризиків, на які посилається прокурор. Захисник вважає, що прокурором не доведено неможливість застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу. ОСОБА_5 має високу репутацію у суспільстві, має місце роботи та нерухоме майно у власності. Обвинувачена має міцні соціальні зв`язки, є особою похилого віку з поганим станом здоров`я, була госпіталізована до закладу охорони здоров`я 22.02.2024р. та наразі потребує оперативного втручання з метою проведення операції на серці. Обвинувачена не була судима, їй не повідомлено про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, не порушувала умов застосованого до неї запобіжного заходу. Це свідчить про відсутність ризику переховування обвинуваченої від суду. Також відсутність ризик впливу обвинуваченої на свідків, оскільки сторона захисту не може забезпечити їх явку до суду з липня 2023 року по лютий 2024 року. Захисник вважає недоречним посилання прокурора на наявність суспільного інтересу у справі, оскільки ця обставина не передбачена законодавством в якості процесуального ризику. Крім того, захисник посилається на те, що Конституційний Суд України вже визнавав неконституційними положення ст.176 КПК України, якими було передбачено застосування безальтернативного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання прокурора та підтримала клопотання захисника ОСОБА_4 .

Вислухавши сторони, дослідивши доводи клопотань, суд приходить до наступного.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 4 ст. 111-1 КК України, які є особливо тяжким злочином та нетяжким злочином відповідно.

За злочин, передбачений ч.1 ст.111 КК України, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

За злочин, передбачений ч.4 ст.111-1 КК України, закон передбачає покарання у тому числі, у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна.

У даному випадку існує обґрунтована підозра у вчинені ОСОБА_5 цих злочинів, тобто інформація, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача, що обвинувачена, можливо, їх вчинила без попереднього висновку щодо її винуватості.

Крім того, продовжують існувати ризики, передбачені п.1 та п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

І хоча з часом вони зменшилися, проте досі залишаються актуальними, при цьому ризик переховування обвинуваченої від суду є достатньо високим.

Так, про наявність ризику переховування обвинуваченої від суду свідчить тяжкість інкримінованого їй обвинувачення разом з сукупністю наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 не має неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на своєму утриманні. Наявність чоловіка та повнолітніх дітей і неповнолітніх онуків не є однозначним запобіжником ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Суду не надано доказів перебування цих осіб на офіційному утриманні чи під опікою/піклуванням обвинуваченої, що створювало б достатньо міцний зв`язок з місцем проживання, за яким захисник просить застосувати домашній арешт. Під час розгляду справи було з`ясовано факт проживання близьких осіб обвинуваченої (повнолітніх дочок та неповнолітніх онуків) за кордоном. Таким чином, не існує міцних соціальних зв`язків у обвинуваченої за місцем виконання домашнього арешту, про який просить захисник, тобто у м.Харкові.

Крім того, місцем роботи, здійснення повноважень депутата міської ради ОСОБА_5 та місцем знаходження належного їй нерухомого майна та ПП «Аркада», яке нею засновано та яким вона керує, є м.Куп`янськ, який був тимчасово окупованим. На цей Куп`янський район час відноситься до територій, де ведуться бойові дії. Тому на цій території органи державної влади України мають обмежені можливості контролю державного кордону України з Російською Федерацією та умовної лінії між підконтрольною державній владі територією України та тимчасово окупованою територією України. При цьому, за обставинами інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень вона обвинувачується у взаємодії з окупаційними органами влади РФ.

Що стосується ризику незаконного впливу обвинуваченої на свідків, то з огляду на те, що під час розгляду справи більшість свідків була допитана, він наразі є невисоким. Проте повністю не зник.

Про наявність цього ризику свідчить те, що ОСОБА_5 тривалий час проживала та працювала у м.Куп`янську, а також займала посаду депутата Куп`янської міської ради, отже, має давні соціальні зв`язки з місцевими мешканцями та обізнана про їх життєву ситуацію, сімейний стан, місця проживання, роботи тощо. Також перебування на вищевказані посаді зумовлює наявність доволі значного авторитету та певного впливу серед громади у місці проживання та роботи обвинуваченої.

Інші доводи сторони захисту, у тому числі, щодо особи обвинуваченої, її матеріального стану та стану її здоров`я, не спростовують вищевказаних висновків суду.

При цьому, що стосується незадовільного стану здоров`я обвинуваченої, то обвинуваченій надається медична допомога, у тому числі, у закладі охорони здоров`я поза межами слідчого ізолятору.

Доводи сторони захисту про відсутність вагомих доказів на підтвердження винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованих правопорушень є передчасними, оскільки не всі докази ще досліджені під час судового розгляду. При цьому висновок про винуватість чи невинуватість особи суд може зробити лише на відповідній стадії процесу за результатами судового розгляду, оцінюючи усі надані сторонами докази та доводи у їх сукупності та взаємозв`язку.

Що стосується доводів захисника про те, що прокурором не доведено неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, та про недоречність посилання прокурора на рішення ЄСПЛ, в яких міститься оцінка такого фактору як суспільний інтерес у справі в якості обставини, що може бути підставою тримання під вартою, то такі доводи є помилковими.

Так, рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України.

У справі «Летельє (Lettellier) проти Франції», на яку посилається прокурор, ЄСПЛ у рішенні від 26.06.1991р. зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять оправданим попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. Цей фактор можна вважати виправданим та необхідним тільки, якщо існують підстави вважати, що звільнення затриманого порушить публічний порядок або, якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою. Попереднє ув`язнення не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

У цьому випадку, враховуючи, що ОСОБА_6 , яка займала високий соціальний статус у суспільстві, будучи депутатом місцевої ради та підприємцем, інкримінується вчинення державної зради в умовах воєнного стану, який введений у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України, тобто в ситуації, коли інтереси суспільства та держави є особливо вразливими, це кримінальне провадження має значний суспільний інтерес, а особлива тяжкість інкримінованого злочину викликає гостру негативну реакцію суспільства.

Тому у сукупності з високим ризиком переховування обвинуваченої від суду, ці обставини у випадку зміни обвинуваченій запобіжного заходу можуть викликати негативні соціальні наслідки, які поставлять під загрозу публічний порядок.

Отже, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченої під вартою, що цілком відповідає легітимній меті у цьому кримінальному провадженні.

Застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, оскільки з урахуванням всіх вищевикладених обставин, такий захід, зокрема, домашній арешт, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та запобігти цим ризикам.

Враховуючи всі вищевикладені обставини, суд не визначає розмір застави, який є альтернативним запобіжним заходом та який не зможе гарантувати реалізацію цілей кримінального судочинства з огляду на тяжкість обвинувачення, вразливість суспільного інтересу у справі та об`єкту інкримінованого посягання під час воєнного стану, наявність ризиків переховування від суду та незаконного впливу та свідків, які можуть сприйматися обвинуваченою не такими обтяжливими як можливі правові наслідки кримінального переслідування державою.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_4 про те, що КСУ вже визнавав неконституційними положення ст.176 КПК України щодо безальтернативного запобіжного заходу, то наразі чинна норма ч.6 ст.176 КПК України, якою ст.176 КПК було доповнено під час воєнного стану, не визнана неконституційною. Крім того, під час розгляду клопотань сторін щодо запобіжного заходу суд вивчав можливість застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6, 176, 177, 178, 199, 314, 315, 316, 331, 336, 369-372 КПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій.

Задовольнити клопотання прокурора.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 04.05.2024 р. включно.

Строк дії ухвали до 04.05.2024р. включно.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - протягом п`яти днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1