УХВАЛА

7 березня 2024 року

м. Київ

справа № 569/12416/22

провадження № 51-1207 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 31 липня 2023 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 26 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 ,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано положень пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 5 цієї норми процесуального права.

Згідно із законодавчими приписами у касаційній скарзі зазначається правове обґрунтування заявлених вимог, адже суд касаційної інстанції (далі - Суд) є судом права, а не факту і наділений повноваженнями скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з урахуванням також статей 436, 437 цього Кодексу. При цьому за правилами ст. 433 КПК згаданий суд не уповноважений перевіряти відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а при здійсненні касаційної процедури виходить з обставин, установлених судами нижчих інстанцій.

Наведене не було враховано скаржником при зверненні до Суду.

Як убачається зі змісту поданої скарги, у ній її автор, вважаючи призначене покарання м`яким, просить Суд ухвалити новий вирок, яким призначити засудженому більш суворий захід примусу. Однак така вимога суперечить статтям 436, 437 КПК, якими регламентовано повноваження Суду.

Також у скарзі містяться посилання на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що не є предметом перевірки при здійсненні касаційної процедури.

Крім того, попри те, що оспорюваний вирок переглядався в апеляційному порядку, представник потерпілого не наводить в аспекті ст. 412 КПК обґрунтування допущення цим судом таких порушень, які є істотними і тягнуть за собою обов`язкове скасування ухвали.

Разом із цим при зазначенні у скарзі на проведення касаційного розгляду за участі потерпілого було залишено поза увагою, що таке клопотання має право заявити останній, адже він учасник кримінального провадження.

Водночас представником потерпілого не додано до скарги копій оскаржених судових рішень, завірених належним чином, як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814 (у редакції наказу від 17 жовтня 2023 року №485) або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації.

Оскільки касаційна скарга не відповідає положенням ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Ураховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 31 липня 2023 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 26 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_3