Справа № 517/352/24
Провадження № 1-кп/517/25/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року смт Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Захарівка кримінальне провадження, внесене 15 березня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долинське Ананьївського району Одеської області, українця, громадянина України, офіційно не одруженого, не працюючого, із базовою загальною середньою освітою, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2024, приблизно о 21 год 00 хв., ОСОБА_4 знаходився разом із своєю співмешканкою ОСОБА_7 за місцем свого проживання у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Також в будинку заходився їх малолітній син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цей час у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своєму синові ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, наблизився до ОСОБА_6 , тримаючи у руках заздалегідь виламану кленову гілку та наніс йому не менше трьох ударів вказаною гілкою по спині та сідницях.

Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 у вигляді синців на шкірі правої половини живота в нижній третині, на спині зліва в середній третині, на передній поверхні правого плеча та правого передпліччя. Вказані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального проступку визнав та суду пояснив, що 14.03.2024 він знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . У цей же час у будинку знаходилася його співмешканка ОСОБА_7 . Через деякий час додому прибігла їх дочка та повідомила, що їх менший син на пропозицію односельчанина робить не пристойні речі. Коли син прийшов додому ОСОБА_4 виламав гілку та декілька разів вдарив нею по тулубу свого малолітнього сина ОСОБА_6 . Обвинувачений суду повідомив, що він у вчиненні вказаного проступку розкаюється та просив пробачення у потерпілого.

У судовому засіданні малолітній потерпілий ОСОБА_6 в присутності законного представника ОСОБА_7 пояснив, що 14.03.2024 він перебував на долині в АДРЕСА_1 разом з іншими дітьми, в тому числі і свою сестрою. Через деякий один із старших дітей запропонував йому за цукерки зробити непристойні речі. Коли він прийшов додому його батько дерев`яною гілкою декілька разів вдарив його по тулубу. Будь-яких претензій до ОСОБА_4 він не має. Щодо міри покарання обвинуваченому, просив суд призначити не суворе покарання, оскільки сильно любить свого батька.

З досліджених в судовому засіданні доказів, що надані сторонами вбачається, що з заявою про вчинення кримінального проступку звернулася ОСОБА_7 , яка просила прийняти міри до її співмешканця ОСОБА_4 , який 14.03.2024 наніс їх спільній дитині ОСОБА_6 тілесні ушкодження, що підтверджується змістом заяви ОСОБА_7 .

Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку, що підтверджується витягом з ЄРДР від 15.03.2024.

Висновком експерта № 19 від 19.03.2024 підтверджено, що на підставі судово-медичного обстеження у ОСОБА_6 було виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірі правої половини живота в нижній третині, на спині зліва в середній третині, на передній поверхні правого плеча та правого передпліччя. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 не були небезпечними для життя у момент спричинення, а мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6 діб і за цим критерієм, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого доведена, оскільки підтверджена показаннями обвинуваченого, потерпілого та письмовими доказами у справі, які узгоджуються між собою. Вказані докази суд приймає до уваги як належні та допустимі, та вважає їх достатніми для висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 .

Так, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду всі обставини вчинення кримінального проступку, його об`єктивні дії, які підтверджують наявність умислу в його діях на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ у справі показання обвинуваченого, який в судовому засіданні визнав, що дійсно 14.03.2024 умисно наніс ОСОБА_6 декілька ударів дерев`яною гілкою по тулубу.

Вказані показання повністю узгоджуються з показаннями потерпілого, який підтвердив обставини повідомлені обвинуваченим щодо способу, часу, місця вчинення проступку, характеру та локалізації ударів, механізму отримання ним тілесних ушкоджень, та висновком експерта, яким підтверджено отримання потерпілим легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, суд оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до довідки лікаря-психіатра Захарівської багатопрофільної лікарні від 18.03.2024 вбачається, що ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.

Згідно довідки Захарівської багатопрофільної лікарні ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.

З характеристики наданої за місцем проживання обвинуваченого № 70 від 15.03.2024 вбачається, що ОСОБА_4 характеризується з посередньої сторони.

З вимоги про судимість ГУНП в Одеській області від 18.03.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, свою винуватість у вчиненні кримінального проступку визнав, посередньо характеризується за місцем проживання, не працевлаштований, просив пробачення у потерпілого за вчинене.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений вину визнав, розкаявся та оцінює зазначене як обставину, що пом`якшує покарання у виді щирого каяття.

Про щире каяття обвинуваченого беззаперечно свідчить його показання в судовому засіданні, відповідно до яких він не лише повідомив про всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, а й висловив щирий жаль щодо його вчинення, неодноразово повідомляв про усвідомлення неприпустимості та протиправності його дій.

Також, суд враховує те, що потерпілим від злочину є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто є малолітнім, що переконує суд у наявності обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину щодо малолітньої дитини.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, думки потерпілого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, оскільки вказане покарання досягне мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

При цьому суд враховує те, що призначення покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу чи виправних робіт є недоцільним оскільки ОСОБА_4 офіційно не працює.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. 125 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.125 КК України увиді 80 (восьмидесяти) годин громадських робіт.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме кленову гілку, що перебувають в камері зберігання речових доказів ВП №2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області згідно квитанцій № 333 знищити.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Фрунзівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: