Номер провадження: 11-кп/813/1086/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку письмового апеляційного провадження апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 05.01.2024, якою під час судового розгляду к/п №0002403 від 05.05.2019 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України, обрано в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, та оголошено обвинуваченого в міжнародний розшук,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в респ. Грузія, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , друга адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , раніше не судимого;

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України, обрано в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, та оголошено обвинуваченого в міжнародний розшук,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Одесі, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , друга адреса місця проживання: АДРЕСА_5 , раніше не судимого;

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України, обрано в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, та оголошено обвинуваченого в міжнародний розшук

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 05.01.2024 в процесі судового розгляду обвинувального акту в к/п №0002403 від 05.05.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України було задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 , оголошено у міжнародний розшук обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обрано кожному з них в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зупинено провадження в зазначеному кримінальному провадженні до розшуку обвинувачених.

Мотивуючи зазначене рішення, суд дійшов висновку про те, що після оголошення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у розшук ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 21.10.2022 проведеними розшуковими діями було встановлено, що ОСОБА_7 (Sarukhanov Amid) 09.06.2022 в?їхав до Румунії, ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ) 03.03.2022 в?їхав до Румунії, а ОСОБА_9 ( ОСОБА_12 ) в?їхав до Румунії 08.03.2022, внаслідок чого суд зауважив на тому, що усі необхідні дії з метою відшукання обвинувачених на рівні внутрішньодержавного розшуку були вичерпані та існує необхідність в оголошенні в міжнародний розшук обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Окрім того, керуючись положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, суд 1-ої інстанції, врахувавши тяжкість злочинів, ступінь їх суспільної небезпечності, неодноразові неявки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до суду, перебування у внутрішньодержавному розшуку, перетин ними державного кордону без повідомлення суду, тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими, дійшов висновку про існування ризиків переховування обвинувачених від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконного впливу на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні та, як наслідок, необхідності обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційних скаргах, які є аналогічними за своїм змістом, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не погодився із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на наступні обставини:

- поза увагою суду залишилось те, що прокурором не було доведено наявності ризику переховування обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від суду, натомість, стороною обвинувачення не було надано жодних доказів на підтвердження вжиття заходів для встановлення реального місця перебування обвинувачених, не було надано жодного листування між уповноваженими органами Румунії та України на підтвердження інформації стосовно в`їзду ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до Румунії 03.03.2022 та 09.06.2022 відповідно;

- не було враховано судом того, що з самого клопотання прокурора чітко вбачається, що саме постанова слідчого або прокурора про оголошення особи в міжнародний розшук, серед іншого, є підставою для звернення до РА НЦБ Інтерполу, тобто оголошення особи в міжнародний розшук можливо на стадії досудового розслідування, що свідчить про те, що суд, в порушення вимог ч. 3 ст. 26 КПК України, задовольняючи клопотання прокурора в частині оголошення обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в розшук, поклав на себе функції державного обвинувачення та постановив процесуальне рішення, притаманне слідчому або прокурору, чим порушив належну правову процедуру.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення їх у міжнародний розшук.

Ухвала суду в частині обрання обвинуваченому ОСОБА_9 в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, та оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук в апеляційному порядку не оскаржується.

Учасники провадження в судове засідання апеляційного суду не з`явились, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду.

Від захисника ОСОБА_6 надійшли клопотання, в яких захисник просив розгляд його апеляційних скарг в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу суду здійснювати без його участі, в порядку письмового провадження, а також підтримав вимоги поданих ним раніше апеляційних скарг, при цьому прокурор ОСОБА_10 також просила розгляд апеляційних скарг захисника проводити без її участі, апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу суду 1-ої інстанції без змін, як ухвалену із дотриманням норм кримінального процесуального закону.

Враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання та подання ними клопотань про здійснення провадження за їх відсутності, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405, ст. 406 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе провести розгляд апеляційних скарг захисника в порядку письмового апеляційного провадження, без застосування технічних засобів фіксації судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

На підставі аналізу мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що суд 1-ої інстанції зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на наступне.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді в Приморському райсуді м. Одеси знаходиться обвинувальний акт в к/п №0002403 від 05.05.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України.

Положеннями ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

В свою чергу, ч. 6 ст. 193 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В свою чергу, положення ч. 2 ст. 177 КПК України передбачають, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Апеляційний суд критично оцінює посилання сторони захисту на недоведеність стороною обвинувачення наявності в зазначеному кримінальному провадженні ризиків переховування обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На підставі аналізу змісту оскаржуваної ухвали суду 1-ої інстанції вбачається, що обвинувальний акт в зазначеному к/п №0002403 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України надійшов до Приморського райсуду м. Одеси 01.06.2020 та ухвалою суду від 09.07.2020 застосовані стосовно вищевказаних обвинувачених на стадії досудового розслідування кримінального провадження запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою із визначенням застави були скасовані, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були звільнені з-під варти та стосовно них було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Згодом, ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 12.07.2021 вищевказаним обвинуваченим були змінені застосовані стосовно них запобіжні заходи з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час доби.

Під час судового розгляду зазначеного к/п обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , починаючи з 22.03.2022, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, припинили з`являтись в судові засідання, призначені на 22.03.2022, 14.04.2022, 08.06.2022, 29.07.2022, 04.08.2022, 30.09.2022, не повідомляючи суд про поважність причин, які унеможливлювали їх присутність.

Зазначені обставини слугували підставою для постановлення судом 1-ої інстанції ухвали від 04.08.2022 про примусовий привід обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання, за результатами виконання якої від уповноважених працівників поліції було отримано інформацію про неможливість встановлення місцезнаходження обвинувачених.

В подальшому, ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 21.10.2022, у зв`язку із тривалою систематичною неявкою обвинувачених в судове засідання суду 1-ої інстанції та неможливістю встановлення їх місцезнаходження, було оголошено розшук обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, відповідальність за найтяжчий із яких (ч. 5 ст. 186 КК України) передбачена у виді позбавлення волі строком від 8-ми до 13-ти років із конфіскацією майна, є офіційно непрацевлаштованими особами, свідчать про доведеність стороною обвинувачення, всупереч твердженням захисника, існування в зазначеному кримінальному провадженні ризику переховування обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Інші встановлені судом 1-ої інстанції в зазначеному кримінальному провадженні ризики, зокрема, незаконного впливу обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на потерпілого та свідків у провадженні, стороною захисту в апеляційному порядку не оскаржуються, внаслідок чого апеляційний суд не вбачає підстав для надання детальної оцінки оскаржуваної ухвали суду в цій частині.

Водночас, не відповідають дійсності твердження сторони захисту стосовно ненадання стороною обвинувачення доказів на підтвердження вжиття заходів для встановлення реального місця перебування обвинувачених, натомість, такі доводи спростовуються наявними в розпорядженні суду апеляційної інстанції матеріалами провадження, зокрема, інформацією відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Одеській обл. на адресу начальників відповідних правоохоронних органів, відповідно до якої в ході проведення оперативно-розшукових заходів, спрямованих на встановлення місцезнаходження, затримання та доставки до Приморського райсуду м. Одеси для вирішення питання про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було встановлено, що, за повідомленням компетентних органів Румунії, ОСОБА_7 (Sarukhanov Amid) в`їхав до Румунії 09.06.2022 та цього ж дня виїхав з країни, а ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ) в`їхав до Румунії 03.03.2022 та 05.03.2022 виїхав з країни (а.с. 153-155).

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції констатує, що стороною обвинувачення було достеменно встановлено, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не зважаючи на обраний стосовно них запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби в межах судового розгляду к/п №0002403, порушили умови застосованого запобіжного заходу та покинули територію України та наразі їх місцезнаходження невідоме.

Натомість, чинний кримінальний процесуальний закон не передбачає обов`язку для сторони обвинувачення надавати до суду на підтвердження факту перетину особою державного кордону іншої країни листування між уповноваженими органами такої країни та України.

При цьому, на підставі аналізу положень ст. 422-1 КПК України можна дійти висновку про те, що суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання (продовження, зміни) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою уповноважений витребувати з суду 1-ої інстанції лише ухвалу та відповідне клопотання сторони обвинувачення, що об`єктивно позбавляє апеляційний суд можливості дослідити всі без винятку обставини, які були предметом дослідження судом 1-ої інстанції.

Водночас, є вочевидь помилковими посилання захисника на те, що оголошення особи в міжнародний розшук можливе лише на стадії досудового розслідування кримінального провадження з огляду на наступні обставини.

Положеннями ч. 1 ст. 335 КПК України передбачено, що у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

При цьому, вимогами чинного кримінального процесуального законодавства чітко не врегульовано порядку оголошення обвинуваченої особи в міжнародний розшук у разі отримання обґрунтованої інформації стосовно перетину такою особою держаного кордону України.

Разом із тим, п. 1 розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, затвердженої Наказом МВС України, Офісу Генерального прокурора, НАБУ, СБУ, ДБР, МФУ, МЮУ №613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020 (надалі Інструкція), встановлено, що уповноважений підрозділ запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну.

Публікація Червоного оповіщення запитується за таких умов:

- вчинене особою діяння кваліфіковано як злочин відповідно до Кримінального кодексу України;

- особу в установленому законодавством порядку оголошено в розшук правоохоронними органами України:

- для притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше двох років;

- для виконання вироку, яким особу засуджено до позбавлення волі на термін щонайменше шість місяців, або якщо невідбута особою частина покарання становить не менше шести місяців.

Для запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу формуляр для запиту публікації Червоного оповіщення, а також таку відповідну інформацію та документи, до яких також відносяться завірені копії ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвали про оголошення розшуку особи (у тому числі в перекладі на одну з робочих мов Інтерполу) на стадії судового розгляду.

При цьому, однією із цілей міжнародного співробітництва правоохоронних органів України з органами Інтерполу, НЦБ іноземних держав, компетентними органами іноземних держав та міжнародними установами з використанням інформаційної системи Інтерполу є, відповідно до вищезгаданої Інструкції, установлення місцезнаходження осіб, які розшукуються, з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції).

З урахуванням вищевикладених вимог законодавства апеляційний суд констатує, що оголошення особи в міжнародний розшук на стадії судового розгляду кримінального провадження, тобто за умови перебування такої особи в процесуальному статусі обвинуваченого, можливе лише ухвалою суду, який здійснює розгляд такого провадження.

Прийняття судом такого процесуального рішення в межах кримінального провадження є лише першим етапом для оголошення особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, в розшук, в подальшому, на підставі такого рішення та шляхом збору інших, передбачених законом документів, готується запит публікації Червоного оповіщення до Генерального секретаріату Інтерполу, що фактично і є моментом оголошення особи в міжнародний розшук, оскільки саме за допомогою використання інформаційної системи Інтерполу забезпечується можливість встановлення місцезнаходження осіб на території країн-учасниць Інтерполу.

За таких обставин, ухвала суду про оголошення особи в міжнародний розшук є умовою, за якою правоохоронні органи України можуть ефективно використовувати інформаційну систему Інтерполу задля виконання завдань кримінального провадження, зокрема, встановлення місцезнаходження осіб, які переховуються від правосуддя у разі, коли всі можливості внутрішньодержавного розшуку були вичерпані.

В даному конкретному випадку, враховуючи той факт, що стороною обвинувачення було надано до суду інформацію стосовно встановлення проведеними розшуковими діями того, що обвинувачений ОСОБА_7 ще 09.06.2022 на автомобілі «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 (Україна) в`їхав до Румунії та в цей же день покинув територію країни, а обвинувачений ОСОБА_8 03.03.2022 в`їхав до Румунії на автомобілі «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 (Україна) та 05.03.2022 покинув країну, а також того, що наразі їх місцезнаходження достеменно не відомо та вони вочевидь перебувають поза межами території України, у суду 1-ої інстанції були всі передбачені вимогами кримінального процесуального закону підстави для задоволення клопотання сторони обвинувачення та, відповідно, оголошення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в міжнародний розшук.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає повністю спростованими доводи сторони захисту стосовно допущення судом порушення належної правової процедури при оголошенні обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в міжнародний розшук, оскільки такі повноваження суду 1-ої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження прямо передбачені вимогами законодавства.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що, зважаючи на неодноразові неявки обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судові засідання, перебування їх у внутрішньодержавному розшуку, перетин ними державного кордону України без повідомлення суду, а також з урахуванням встановлених у зазначеному кримінальному провадженні ризиків переховування обвинувачених від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та здійснення незаконного впливу на потерпілого й свідків у провадженні, суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого та вірного висновку про необхідність задоволення клопотання сторони обвинувачення, оголошення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у розшук, а також обрання стосовно кожного із них в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить достатніх та переконливих підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали суду 1-ої інстанції.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 331, 370, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 05.01.2024, якою стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України під час судового розгляду кримінального провадження обрано в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, стосовно кожного та оголошено обвинувачених в міжнародний розшук залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4