Справа № 485/376/24
Провадження №1-кп/485/69/24
Вирок

іменем України

21 лютого 2024 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" в залі суду в м.Снігурівка кримінальне провадження № 0000170 від 14 листопада 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Онуфріївка Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, утриманців не маючого, військовслужбовця військової служби за мобілізацією, навідника відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , матроса, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді навідника відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у тимчасовому місці дислокації підрозділу роти морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 , всупереч вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, діючи умисно, з метою ухилення від обов`язків військової служби, прийнявши під розпис до виконання, доведений до нього 10 листопада 2023 року близько 10 год. 00 хв. командиром роти морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_6 та, у подальшому, цього ж дня 10 листопада 2023 року близько 16 год. 00 хв., заступником командира роти морської піхоти з морально-психологічного забезпечення 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_7 бойовий наказ командира роти морської піхоти НОМЕР_2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_6 від 10 листопада 2023 року № 170, а саме: «Здійснити переміщення з району очікування в район накопичення особового складу. Для організації переправи увійти в взаємодію з комендантом переправи та не пізніше 03:00 11 листопада 2023 року приступити до завантаження особового складу на десантно-висаджувальні засоби. Вести наступ у напрямку (…), використовуючи результати вогневого ураження противника артилерією бригади, штурмової авіації, розгромити підрозділи 2мсб 28мсп 70мед противника, що обороняються по рубежу (…), оволодіти рубежем: 100м північніше згину дороги півд.-зах. околиці (…), зах. околиці (…), не зупиняючись продовжити наступ та до кінця доби оволодіти рубежем (…)», прямо виразив небажання виконувати наказ прямого начальника, що супроводжувалось усною та письмовою відмовами, висловлюючи відкрито негативне ставлення до наказу та небажання його виконувати, тобто відкрито відмовився виконати наказ. При цьому, наказ виданий у встановленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, зміст наказу

не суперечив чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод матроса ОСОБА_3 , не носив в собі подвійного тлумачення та явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся. Суду пояснив, що дійсно 10 листопада 2023 року командиром йому було віддано наказ який він не виконав. Як пояснив в судовому засіданні обвинувачений, на його утриманні фактично знаходиться його дідусь. Також 10 листопада 2023 року він дізнався про захворювання матері, через що знаходився у пригніченому стані що і завадило йому виконати наказ. Також пояснив, що до мобілізації проживав разом з дідусем, який потребує стороннього догляду, та дізнавшись про хворобу матері переживав за своє життя, оскільки окрім нього інших осіб, які б могли доглянути дідуся та матір, немає. Пояснив, що вже мав досвід прийняття участі в бойових діях на лівому березі Дніпра. Також пояснив, що він не відмовляється від проходження служби, в подальшому хоче продовжувати служити в збройних силах.

Окрім визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина підтверджується наступними безпосередньо дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами:

- даними довідки-доповіді за фактом відмови військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 від виконання бойового розпорядження за № 767/ОКП/767 від 11 листопада 2023 року, складеною командиром військової частини НОМЕР_1 (а.п. 46-47)

- даними наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27 листопада 2023 року № 2372 про призначення службового розслідування стосовно факту невиконання бойового розпорядження військовослужбовцями (а.п 48-51)

- даними акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 (а.п. 54-66)

Вказані докази є належними, допустимими, достовірними і достатніми для доведення винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.4 ст.402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем проходження служби - негативно, військовослужбовець, не одружений, на утриманні осіб не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставиною, що пом`якшує покарання обох обвинувачених, згідно ст. 66 КК України, суд приймає з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Як пояснив в судовому засіданні обвинувачений, однією з підстав невиконання наказу слугувало те, що напередодні він дізнався про хворобу матері ОСОБА_8 . На підтвердження вказаної обставини до матеріалів кримінального провадження додано копію висновку МРТ дослідження від 10 листопада 2023 року відповідно до якого у ОСОБА_8 було виявлено: дорзальна клиноподібна деформація тіла L5-1cт., лівобічна сколіотична деформація поперекового відділу хребта ІІст., остеохондроз поперекового відділу хребта, спонділолістез L5-1cт., грижі Шморля L1, L4. L5 циркулярні випинання м/х дисків L2-L3-L4-L5, напівциркулярне випинання м/х диска Д5-І1 з лівобічною латералізацією, спонділоартроз, гемангіома L1 (а.п. 93). Відповідно до висновку № 143 від 09 листопада 2023 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , рекомендовано соціальні послуги по догляду вдома (а.п. 94)

Таким чином, суд вважає можливим визнати пом`якшуючою обставиною збіг тяжких життєвих обставин пов`язаних з отриманням інформації про хворобу матері та наявності діда який потребує стороннього догляду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини та мотиви вчинення кримінального правопорушення, кількість епізодів наявність декількох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, вказані дані про особу обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор просила признати обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України і призначити покарання нижче від найнижчої межі у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 62 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки замінити на тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 роки.

Захисник в судовому заданні просив призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України і призначити покарання нижче від найнижчої межі у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 58 КК України замість призначеного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки призначити покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 рік із відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із суми грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене суд вважає, що обставини викладені вище істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а обвинуваченому ОСОБА_3 можливо призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 402 КК України, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ст. 63 КК України не вбачається, та враховуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , який і в подальшому бажає проходити військову службу та захищати суверенітет та територіальну цілісність України суд вважає за можливе згідно ст.58 КК України замість позбавлення волі призначити обвинуваченому службове обмеження для військовослужбовців із відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 відсотків в дохід держави, що у свою чергу відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого та на переконання суду буде достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, а саме призначити покарання нижче від найнижчої межі у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі статті 58 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замість призначеного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки призначити покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки із відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

На підставі ст. 72 КК України у строк відбуття призначеного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання зарахувати строк «тримання під вартою» з 18 січня 2024 року по 21 лютого 2024 року включно, з розрахунку один день «тримання під вартою» відповідає трьом дням службового обмеження для військовослужбовців.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді «тримання під вартою» скасувати, звільнивши його з-під варти негайно.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з моменту оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області, а засудженими - в той же строк з дня отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженим та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1