Справа № 307/1422/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/336/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року у м.Львові.

Колегія суддів Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 червня 2022 року відносно ОСОБА_9 ,

з участю: прокурора ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 червня 2022 року ОСОБА_9 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, визнано невинним на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку із недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, та виправдано.

Як зазначено у вироку суду, згідно з обвинувальним актом, 19.08.2020, приблизно о 03 год. 00 хв., ОСОБА_9 , знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_1 , у ході словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_7 , який виник між ними на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, наніс один удар ногою у ділянку голови ОСОБА_7 , від якого останній, не втримавшись на ногах, впав на асфальтобетонне покриття дороги, де ОСОБА_9 наніс йому ще два удари правою ногою поступальним рухом зверху-вниз у ділянку лівої ноги, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, розсіченої рани потиличної ділянки голови, закритої травми лівого гомілково-ступневого суглобу у вигляді переломів кісточок великогомілкової та малогомілкової кісток з вивихом стопи, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, оскільки подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров`я більше 21-го дня.

На даний вирок суду прокурор в кримінальному провадженні ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_7 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підтримку своїх апеляційних вимог прокурор вказує, що вирок є незаконним і таким, що підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що суд належним чином не мотивував, із яких саме причин відкинув докази обвинувачення, а саме показання потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 та взяв до уваги показання свідків ОСОБА_18 ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_23 , які є знайомими ОСОБА_9 і разом з ним прийшли до потерпілого ОСОБА_7 з`ясувати відносини.

Наголошує, що суд, дослідивши показання свідків сторони обвинувачення та сторони захисту, які кардинально суперечили одні одним, не взяв до уваги та не вмотивував, чому відкинув показання свідків сторони обвинувачення, які є «нейтральними особами», тобто звичайними прохожими, які не були зацікавлені в прийнятті рішення на користь будь-якої зі сторін кримінального провадження, а натомість, взяв у основу вироку показання свідків сторони захисту, - осіб, які є знайомими та друзями обвинуваченого і разом прийшли на місце події з метою з`ясування відносин з потерпілим, що вплинуло на повноту судового розгляду, чим порушено вимоги ст. 410 КПК України

Акцентує, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, оскільки, показання свідків, зазначені у судовому рішенні, не співпадають або не в повній мірі співпадають з показаннями, наданими ними в судовому засіданні, які зафіксовані на аудіо,- звукозаписі судового засідання.

Звертає увагу, що з наведених у вироку показань обвинуваченого ОСОБА_9 , вбачається, що лежачого на землі потерпілого ногою по голові вдарив ОСОБА_26 , однак у судовому засіданні ОСОБА_9 давав інші показання, зокрема, що лежачого на землі ногою по голові вдарив ОСОБА_27 , а не ОСОБА_28 , як стверджують інші свідки, і сам він знаходився за півтора-два метри від ОСОБА_29 .

Показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_18 , зазначені у рішенні суду також не співпадають із зафіксованими на носіях інформації, тому, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду;

Також, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, зокрема, показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які випадково опинилися на місці події і не були зацікавлені у прийнятті рішення на корить однієї зі сторін справи. При цьому, як вказує прокурор, їх показання узгоджуються з висновком експерта в частині механізму спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, однак, цей факт також судом не взято до уваги та не вмотивовано, з яких причин відкинуто судом.

Покликається, що свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_31 також надали суперечливі показання, а показання свідків ОСОБА_32 та ОСОБА_17 не узгоджуються між собою.

Отже, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності, зокрема, як у показаннях свідків сторони захисту між собою, так і показаннях свідків захисту з показаннями свідків обвинувачення.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить скасувати оскаржуваний вирок та направити справу на новий судовий розгляду у суд першої інстанції.

На підтримку своїх вимог покликається, що вирок суду є неправильним, прийнятим передчасно з порушенням норм процесуального законодавства.

Вказує, що вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується його показаннями, показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 , які фактично у своїх показах підтвердили конфлікт між ним та обвинуваченим, а також той факт що останній наносив йому удари ногами по нозі, у результаті чого він отримав тілесні ушкодження середньої важкості, а також висновком судово-медичної експертизи.

Зазначає, що у своїх показаннях свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 , фактично вказували на обставини та механізм спричинення йому тілесних ушкоджень, однак суд необґрунтовано визнав такі показання неузгодженими та не послідовними, адже з моменту допиту свідків пройшов певний період часу, а саме майже два роки і вони могли частково не пам`ятати у якій годині мав місце конфлікт, як вони рухалися, та інше.

Також не погоджується із висновком суду про те, що неправдивість показів ОСОБА_17 та ОСОБА_16 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_31 , які в судовому засіданні показали, що як ОСОБА_17 , так і ОСОБА_16 в ту ніч, тобто з 18 на 19 серпня 2020 року нікуди не відлучалися, а знаходилися вдома.

Так, свідок ОСОБА_33 вказав що ОСОБА_17 є його сусідом і він точно може сказати що останній був вдома бо нікуди не від`їжджала його машина, хоча він спав, однак якщо ОСОБА_17 від`їжджав то він обов`язково би почув. При цьому, потерпілий впевнений, що коли особа спить то може і не почути чи від`їжджав автомобіль сусіда чи ні.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_31 , яка є дружиною ОСОБА_16 ,. будучи у суді дійсно вказала, що за останні вісім років чоловік у нічний час нікуди з дому не відлучається, якщо кудись їде то разом з нею. Також зазначила, що не може стверджувати що у ніч з 18 на 19 серпня 2020 року її чоловік був вдома у нічний час, так як це не пам`ятає.

При цьому, судом не з`ясовано чи сама свідок ОСОБА_31 у нічний час перебуває вдома та чи перебувала вдома у у ніч з 18 на 19 серпня 2020 року, адже остання працює у аптеці тітки обвинуваченого ОСОБА_9 у нічний час, заступаючи на роботу позмінно у аптеку яка працює цілодобово.

Звертає увагу, що не взято до уваги і той факт, що на свідка ОСОБА_31 чинився тиск з боку власниці аптеки, яка є тіткою обвинуваченого, її було відсторонено від роботи і як на даний час відомо її допустили до роботи при умові, що вона дасть покази які спростовують покази її чоловіка ОСОБА_16 .

Вказує, що свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_21 , ОСОБА_37 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_23 , показання яких визнано послідовними, є особами, які прийшли до його будинку та вчинили конфлікт, а отже намагаються вигородити ОСОБА_9 , змовилися, чітко вивчили показання та дали їх з метою вигородити винуватця події.

В апеляційній скарзі представник потерпілого - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На підтримку своїх апеляційних вимог покликається, що вирок є незаконним та необґрунтованим, оскільки допущено неповноту судового розгляду, а висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що суд не взяв до уваги розбіжності у показах свідків, які визнав узгодженим та послідовними.

Звертає увагу, що у судовому засіданні ОСОБА_9 вказав, що лежачого на землі ногою по голові вдарив ОСОБА_27 , а не ОСОБА_28 , як стверджують інші свідки, і сам він знаходився за півтора-два метри від ОСОБА_29 . При цьому, у вироку суду зазначено, що у судовому засіданні обвинувачений вказав, що удар ногою лежачому потерпілому по голові наніс ОСОБА_38 .

Також, у судовому засіданні ОСОБА_22 пояснив, що 18 серпня 2020 року разом з ОСОБА_9 , Бокоч Д, ОСОБА_39 , ОСОБА_40 знаходився на заправці «Вакос», однак свідок ОСОБА_18 ствердив у судовому засіданні, що він зупинився біля кафе «Корона» і до нього підійшли ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , які розповіли про їх побиття ОСОБА_43 та ОСОБА_44 , і тоді він зателефонував ОСОБА_45 . Такі показання ОСОБА_18 підтвердив

ОСОБА_46 , що місцевий суд врахував показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_49 , які зазначили про обставини, за який ОСОБА_50 вдарив потерпілого долонею руки по обличчю, однак ніхто із них не вказував на те, що потерпілому наносились удари по його ногах, хоча такі показання спростовуються показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_51 , ОСОБА_15 ОСОБА_14 які пояснювали що 18 серпня 2020 року близько опівночі їхали на автомобілі ОСОБА_17 по АДРЕСА_1 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 бачили, як високий наносив удари низькому але кому не впізнають тому що вони з іншого села.

Свідок ОСОБА_16 ствердив в судовому засіданні, що в ніч на 19 серпня 2020 року його підвозив додому Кошілко ГІ.В на власному автомобілі. Проїжджаючи по вул. Шевченка в с. Нересниця в напрямку с Вільхівці вони призупинились і бачили як ОСОБА_9 ногою зверху-вниз наносив удари по нозі лежачому ОСОБА_52 , вони бачили ще інші тіні але хто був не пізнають тому що було темно.

Свідок ОСОБА_17 ствердив в судовому засіданні що в ніч з 18 на 19 серпня 2020 року на власному автомобілі їхав у с. Вільхівці на задньому сидінні знаходились ОСОБА_15 ОСОБА_14 на передньому сидінні автомобіля знаходився ОСОБА_16 . Проїжджаючи по вул. Шевченка в с. Нересниця вони побачили як ОСОБА_9 наносив удари ногою по нозі ОСОБА_7 який лежав на асфальті. Також бачили інші тіні але впізнати інших не могли.

Крім цього, показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_53 , ОСОБА_48 , , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_49 не узгоджуються з іншими матеріалами справи, зокрема, висновком експерта № 299 від 19 серпня 2020 року відповідно до висновку експерта у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, розсіченої рани потиличної ділянки голови , закритої травми гомілково-ступневого суглобу у вигляді переломів кісточок великогомілкової та малогомілкової кісток з вивихом стопи. При цьому, цей висновок експерта повністю узгоджується з показами свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 які проїжджаючи на автомобілі та бачили як ОСОБА_9 наносив удари ногою по нозі лежачому на асфальті потерпілому ОСОБА_7 .

Адвокат вказує, що суд не навів мотивів, з яких не взяв до уваги покази ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , зазначивши, що такі спростовуються свідками ОСОБА_33 , ОСОБА_54 , та ОСОБА_31 , які показали що свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_16 в ніч з 18 на 19 серпня 2020 року знаходились вдома.

При цьому, звертає увагу на показання свідка ОСОБА_31 , яка сказала, що стосується 18-19 серпня 2020 року не пам`ятає, так як було давно. Останні 8 років чоловік вечорами завжди знаходиться вдома, якщо кудись виїжджають то разом, не заперечує що працює у аптеці яка належить ОСОБА_54 аптека працює цілодобово.

Свідок ОСОБА_55 ствердив, що в ніч з 18-19 серпня знаходився вдома і якщо б ОСОБА_17 кудись виїжджав він би почув по звуку автомобіля, однак при встановленні анкетних даних ОСОБА_33 зазначив свою адресу АДРЕСА_2 , а ОСОБА_17 проживає АДРЕСА_3 .

Крім цього, суд у вироку послався на показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_56 , які вони не давали у судовому засіданні.

Вважає неправдивим показання свідка ОСОБА_54 про те що ОСОБА_16 визнав що давав пояснення які були занотовані на листкові і його змусили зачитати такі покази.

Окрім цього, вказує на те, що у вироку суд першої інстанції зазначив, що твердження сторони обвинувачення про те, що визнання своєї вини свідком ОСОБА_21 створює алібі для обвинуваченого ОСОБА_9 , є безпідставними та нічим не підтверджується.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив таку задоволити, з наведених у ній мотивів. Апеляційні скарги потерпілого та його представника підтримав частоко.

Потерпілий та його представник підтримали свої апеляційні скарги у повному обсязі та просили такі задоволити. Апеляційну скаргу прокурора підтримали частково лише в частині скасування вироку.

Обвинувачений та його захисник заперечили апеляційні скарги прокурора, потерпілого та його представника як безпідставні, просили залишити без змін оскаржуваний вирок.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційних скарг, виступи присутніх учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно поданих апеляційних скарг прокурор, потерпілий та його представник не погоджуються із виправданням обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст.122 КК України, у зв`язку із чим прокурор просить скасувати вироку та ухвалити новий, який ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, із призначенням йому відповідного покарання, а потерпілий та його захисник просять скасувати цей вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом при ухваленні вироку відносно ОСОБА_9 не у повній мірі дотримано наведені вимоги закону.

Варто зазначити, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст.368 КПК України, а досягнення правосуддя, у зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

У ході судового розгляду судом має бути досліджено усі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Критерії визначення належності, допустимості та достовірності доказів встановлені у статтях 85-89 КПК України. У судовому рішенні має бути чітко зазначено, який саме доказ визнано судом неналежним, недопустимим чи недостовірним, а також наведено відповідні мотиви на підтвердження цього.

Процес оцінки доказів передбачає: необхідність формування внутрішнього переконання; всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності; необхідність керуватися законом при прийняті рішення. Ніякі докази не мають для суб`єкта оцінки наперед встановленої сили.

Стаття 94 КПК України вимагає, щоб внутрішнє переконання суб`єкта оцінки ґрунтувалось на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з вимогами закону, тобто закон вимагає, щоб внутрішнє переконання було обґрунтованим.

Згідно матеріалів справи рішення про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, прийнято місцевим судом за наслідками безпосереднього дослідження у судовому засіданні доказів, а саме показань потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 , ОСОБА_31 , висновку експерта № 299 від 19.08.2020 щодо виявлених у потерпілого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та показань експерта ОСОБА_59 у підтримку зазначеного висновку експерта.

Як зазначено у вироку, обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні місцевого суду вину свою не визнав та пояснив, що разом з своїми друзями 18.08.2020, близько 22-23 години, знаходилися в с. Нересниця на АЗС «Вакос». В той час йому зателефонував його друг ОСОБА_60 і сказав, що потерпілий ОСОБА_7 разом із своїми друзями, біля магазину «Корона» в с. Нересниця, побили їх друзів ОСОБА_61 і ОСОБА_62 . Тоді він та його друзі вирішили поїхати і вияснити із-за чого побили ОСОБА_61 і ОСОБА_62 . Під`їхавши до магазину «Корона», вони залишили автомобілі і пішли до будинку потерпілого. Їх було приблизно 10 чоловік, а саме ОСОБА_63 , ОСОБА_60 , ОСОБА_64 і ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 . Він стояв на вулиці, коли із дворогосподарства потерпілого вибігли: потерпілий ОСОБА_7 , його брат, а після ОСОБА_13 та ОСОБА_69 . Тоді хтось із його друзів, можливо ОСОБА_21 , спитав у них, із-за чого побили дітей. У відповідь потерпілий ОСОБА_7 , який був у нетверезому стані, почав їм грубити та вдарив ОСОБА_21 . Після ОСОБА_21 вдарив потерпілого в обличчя і від цього удару ОСОБА_7 впав на землю, і на це до останнього підбігає ОСОБА_13 та наносить йому удар ногою по голові. Як після стало відомо, ОСОБА_13 не впізнав свого друга ОСОБА_7 і наніс йому удар ногою по голові, від якого останній став непритомним. Після цього на вулицю вийшла мама потерпілого і вони всі розійшлися. Тоді, майже ще до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , повз них проїжджав службовий поліцейський автомобіль та біля них був припаркований один автомобіль БМВ, який належить ОСОБА_70 , інших транспортних засобів не було. Стверджує, що він не наносив тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 . Сам конфлікт проходив на проїжджій частині дороги і тривав 3-5 хвилин. Також повідомив, що знає осіб на прізвище ОСОБА_71 , однак на місці події ні їх, ні їх автомобілі не бачив.

Згідно наведених у вироку показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , останні заперечили нанесення обвинуваченим ОСОБА_9 тілесних ушкоджень потерпілому.

Водночас, інші свідки у судовому засіданні ствердили про те, що обвинувачений ОСОБА_9 наносив потерпілому ОСОБА_7 удари. Про це, згідно наведених у вироку показань, повідомили у судовому засіданні, зокрема, свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_16 .

При прийняті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції взяв до уваги показання саме свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , які заперечили нанесення обвинуваченим ОСОБА_9 тілесних ушкоджень потерпілому, зазначивши, що показання цих свідків спростовують показання як потерпілого так і свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які фактично підтвердили факт нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому.

Отже, суд першої інстанції, виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_9 , взяв до уваги показання свідків, які заперечили факт нанесення потерпілому ОСОБА_7 . ударів обвинуваченим ОСОБА_9 , тобто фактично підтримали надані у судовому засіданні показання обвинуваченого.

На переконання колегії суддів, врахування судом показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 у сукупності із показаннями обвинуваченого, могло бути за умови відсутності суперечностей у цих показаннях та за наявності узгодженості між такими, що у даному випадку не вбачається.

З наведених у вироку та врахованих судом показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_57 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , які були присутні на місці події, вбачається, що після того, як ОСОБА_21 вдарив потерпілого ОСОБА_7 в обличчя і останній від удару впав на землю, до потерпілого підбіг ОСОБА_13 та наніс йому удар ногою по голові.

Згідно наведених у вироку показань обвинуваченого ОСОБА_9 , останній також вказав, що після того, як ОСОБА_21 вдарив потерпілого ОСОБА_7 в обличчя і останній від удару впав на землю, до потерпілого підбіг ОСОБА_13 та наніс йому удар ногою по голові, від чого потерпілий став непритомним.

Проте, згідно технічного запису судового засідання від 30.06.2021р. обвинувачений ОСОБА_9 у своїх показаннях неодноразово вказував, що удар ногою по голові потерпілого ОСОБА_7 , коли він лежав на землі, наніс Корда, а не ОСОБА_38 .

Тобто, у вироку суду наведено показання обвинуваченого ОСОБА_9 , які частково не відповідають його показанням, які він надав у судовому засіданні місцевого суду, зокрема, щодо особи, яка нанесла потерпілому удар ногою по голові коли потерпілий лежав на землі.

При цьому, такі показання обвинуваченого про те, що удар ногою по голові потерпілого ОСОБА_7 , коли він лежав на землі, наніс Корда, не відповідають показанням свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , які були враховані місцевим судом при прийнятті оскаржуваного рішення, і згідно який удар ногою по голові потерпілого ОСОБА_7 , коли він лежав на землі, наніс ОСОБА_38 .

Крім цього, з наведених у вироку та врахованих судом показань свідка ОСОБА_22 , останній повідомив, що побачив як ОСОБА_50 наніс рукою удар по обличчю потерпілого ОСОБА_7 , від якого останній впав на землю.

Разом з тим, згідно технічного запису судового засідання від 30.06.2021р. свідок ОСОБА_22 ствердив, що не бачив чи був удар ОСОБА_72 чи був товчок, зазначивши, що ОСОБА_50 відбивав від себе потерпілого.

Також колегією суддів встановлено певні розбіжності у показаннях самих цих свідків, які були враховані місцевим судом при прийнятті оскаржуваного рішення.

Зокрема, згідно наведених у вироку показань свідка ОСОБА_18 , останній вказав, що

він їхав із центри с. Нересниця і зупинився біля магазину «Корона», де зустрів ОСОБА_61 і ОСОБА_62 , які йому сказали, що їх побив ОСОБА_13 разом із своїми друзями. Тоді він зателефонував обвинуваченому ОСОБА_9 та попросив його приїхати, щоб вияснити хто і за що побив ОСОБА_61 і ОСОБА_62 .

Такі показання свідка ОСОБА_18 узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_73 . Водночас, згідно наведених у вироку показань свідка ОСОБА_22 , які було враховано при прийнятті оскаржуваного вироку, останній у судовому засіданні пояснив, що в серпні 2020 року, він разом зі своїми друзями ОСОБА_74 , Бокоч, ОСОБА_75 , ОСОБА_40 , ОСОБА_76 знаходилися на АЗС «Вакос» в с. Нересниця. В той час хтось зателефонував обвинуваченому ОСОБА_9 і сказав, що Івасюка і Кричку побив ОСОБА_13 разом із своїми друзями, і останні знаходяться у будинку ОСОБА_7 .

Тобто, з врахованих місцевим судом показань свідка ОСОБА_22 вбачається, що свідок ОСОБА_18 , а також свідок ОСОБА_41 та ОСОБА_77 перебували разом з усіма на АЗС «Вакос» у той час коли до обвинуваченого подзвонили та повідомили про побиття ОСОБА_78 та ОСОБА_42 , що не відповідає показанням як самих свідків ОСОБА_18 і ОСОБА_78 , так і показанням інших свідків.

Крім цього, місцевий суд дослідив у судовому засіданні висновок експерта № 299 від 19.08.2020, згідно якого у громадянина ОСОБА_7 , 1983 р.н. в процесі експертизи було виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку; розсічена рана потиличної ділянки голови; закрита травма лівого гомілково-ступневого суглобу у вигляді переломів кісточок великогомілкової та малогомілкової кісток з вивихом стопи.

Закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку виникла в результаті однієї або більше локальних дій за механізмом удару ділянку голови, твердим тупим предметом індивідуальні особливості контактної поверхні якого в тілесному ушкодженні не відобразились. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п. 2.3.3 від 17.01.1995 р. вказане тілесне ушкодження відноситься до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, так-як подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров`я більше 6-ти, але менше 21-го дня.

Розсічена рана потиличної ділянки голови виникла в результаті однієї або більше локальних дій за механізмом удару в потиличну ділянку голови, твердим тупим предметом з обмеженою контактною поверхнею, що має ребро, довжина якого перевищує 9 см. Інші індивідуальні особливості контактної поверхні предмету в тілесному ушкодженні не відобразились. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п. 2.3.3 від 17.01.1995 року вказане тілесне ушкодження відноситься до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, так-як подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров`я більше 6-ти, але менше 21-го дня.

Закрита травма лівого гомілково-ступневого суглобу виникла в результаті однієї або більше дій предметом індивідуальні особливості контактної поверхні якого в тілесному ушкодженні не відобразилась. Для визначення механізму дії недостатньо клінічних та морфологічних даних. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п. 2.2.2 від 17.01.1995 р. вказане тілесне ушкодження відноситься до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так-як подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров`я більше 21-го дня. Давність виникнення даних тілесних ушкоджень відповідає заявленій даті 19.08.2020. (т. 1 а.с. 143-146).

Варто зазначити, що згідно наведених у вироку та врахованих місцевим судом показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_57 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , ніхто із них не повідомляв про те, що потерпілому наносились удари по ногах.

Водночас, згідно наведених у вироку показань свідка ОСОБА_17 , останній у судовому засіданні ствердив, що бачив, як ОСОБА_9 бив потерпілого, бачив, що потерпілий лежав обличчям вгору, під головою була кров, а обвинувачений наносив потерпілому удари ногами по ногах.

Також, згідно наведених у вироку показань свідка ОСОБА_16 , останній у судовому засіданні вказав, що бачив як обвинувачений ОСОБА_9 наносив лежачому на землі потерпілому удари ногами по ногах.

Отже, наведені показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16 про те, що обвинувачений наносив потерпілому удари ногами по ногах фактично узгоджуються із висновком наведеної вище експертизи щодо виявлення у потерпілого закритої травми лівого гомілково-ступневого суглобу.

Водночас, суд першої інстанції визнав показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16 неправдивими і такими, що спростовуються, показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_57 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 .

Крім цього суд зазначив, що показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16 спростовуються також показаннями свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_34 та ОСОБА_31 , які в судовому засіданні показали, що як ОСОБА_17 , так і ОСОБА_16 в ніч з 18 на 19 серпня 2020 року нікуди не відлучалися, а знаходились вдома.

Однак, з наведених у вироку показань свідка ОСОБА_34 вбачається, що про перебування свідка ОСОБА_16 в ніч з 18 на 19 серпня 2020 року вдома їй стало відомо від самого свідка ОСОБА_16 , з показань якого, наданих у судовому засіданні місцевого суду вбачається, що в ніч з 18 на 19 серпня 2020 року він вдома не був та бачив обставини побиття потерпілого.

Щодо наданих у судовому засіданні показань свідка ОСОБА_31 (дружини свідка ОСОБА_16 ) то дані технічного запису судового засідання від 12.01.2022р. не підтверджують той факт, що свідок ОСОБА_31 чітко вказала про те, що саме в ніч з 18 на 19 серпня 2020 року її чоловік ОСОБА_16 перебував дома. Свідок ОСОБА_31 вказувала на те, що її чоловік фактично ввечері завжди дома і якщо вони виїжджають то разом.

З приводу врахований місцевим судом показань свідка ОСОБА_32 , якими, як вважає місцевий суд, підтверджується те, що свідок ОСОБА_17 перебував у дома, а тому не міг бачити обставини побиття потерпілого, про які сам свідок ОСОБА_17 повідомив у судовому засіданні місцевого суду, колегія суддів враховує наступне.

Так, згідно наведених у вироку показань свідка ОСОБА_32 , останній у судовому засіданні місцевого суду повідомив про те, що у нього в сусідах проживає ОСОБА_17 і паркує свій автомобіль прямо у нього під вікнами, а тому ствердив, що того вечора, коли відбулася ця подія, ОСОБА_79 не виїжджав. Якщо б ОСОБА_80 виїжджав із дому увечері з 18 на 19 серпня 2020 року на автомобілі, то він би почув, так як його автомобіль старий і має не справну вихлопну, яку дуже чути.

Тобто, показання свідка ОСОБА_32 про перебування свідка ОСОБА_81 вдома увечері з 18 на 19 серпня 2020 року ґрунтуються виключно на сприйнятті свідком, який перебував у дома, звуку з вулиці, що у даному випадку є недостатнім для спростування показань свідка ОСОБА_17 , який у судовому засіданні місцевого суду ствердив, що особисто бачив обставини побиття потерпілого.

Отже, на переконання колегії суддів, наведені обставини у сукупності, у даному випадку вимагали проведення судом більш детального аналізу досліджених доказів, з метою виключення інших версій перебігу подій та будь яких сумнівів, які у межах цієї справи, з огляду на встановлене, безумовно існують.

Відповідно у вирок суду мало бути наведено і більш ґрунтовні та переконливі доводи суду з приводу доказів, які як взято судом до уваги, так і ні.

Водночас оскаржуваний вирок про недоведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, з огляду на наведені вище обставини у сукупності, не містить достатніх доводів та обґрунтованих мотивів, які б виключали будь які сумніви у висновках місцевого суду.

Згідно ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Ураховуючи встановлене під час апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які не можуть бути усунуті при апеляційному розгляді, а тому вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_9 слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому під час нового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_9 суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, з використанням наданих процесуальних можливостей дослідити доводи, наведені в апеляційних скаргах, які не були предметом дослідження при апеляційному розгляді даної справи, та в залежності від установленого прийняте законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити частково.

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_7 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 задоволити.

Вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 червня 2022 року відносно ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: