печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру від 06.09.2023 у кримінальному провадженні № 0000523 від 19.06.2023, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України у кримінальному провадженні №0000523 від 19.06.2023.

В обґрунтування вимог скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000523 від 19.06.2023 року за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

06.09.2023 старшим слідчим в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері сужбової діяльності ГСУ ДБР ОСОБА_5 за погодженням з прокурором третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами ДБР Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 . ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 вважає є незаконним і має бути скасоване з огляду на наступне.

Так, як вказано у повідомленні про підозру, ОСОБА_4 підозрюється у вимозі передачі чужого майна з погрозою обмеження законних інтересів потерпілого (вимагання), вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану.

У той же час, дії, викладені у повідомленні про підозру в якості фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, не можуть підпадати під склад вказаного кримінального правопорушення з огляду на відсутність погрози обмеження законних прав потерпілого.

Повідомлення про підозру не містить відомостей хто конкретно вважається у вказаному кримінальному провадженні потерпілою особою і чиїм законним інтересам начебто погрожував ОСОБА_4 .

Крім того, дії ОСОБА_4 , описані у повідомленні про підозру, не можуть кваліфікуватися як погроза з огляду на нереальність виконання такої погрози.

Зі змісту клопотання, підозрюваний начебто залякував осіб проведенням перевірок, накладенням штрафних санкцій, скасуванням державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, блокуванням рахунків підприємства, можливим вилученням та арештом зібраного врожаю тощо.

З аналізу завдань та функцій Департаменту агропромислового розвитку Запорізької обласної державної адміністрації, а також службових повноважень та посадових обов`язків ОСОБА_4 як заступника директора вказаного Департаменту, вбачається, що останній не мав жодної можливості вирішувати вказані питання. Крім того, з посадових інструкцій та інших документів випливає відсутність у нього жодного впливу на органи та осіб, до повноважень яких могло б входити вирішення вказаних питань (органи прокуратури, суду тощо).

Вищевказане, на думку сторони захисту, свідчить про неможливість практичної ОСОБА_4 реалізації дій, викладених у повідомленні про підозру, та очевидну відсутність підстав вважати здійснення вказаних погроз реальним.

З огляду на вищезазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе скоєння особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення.

Тобто, для повідомлення особи про підозру має бути склад кримінального правопорушення (суб`єктивна сторона злочину, суб`єкт злочину, об`єктивна сторона злочину, об`єкт злочину), а також достовірні, належні, допустимі, а в сукупності достатні докази для підтвердження наявності цих елементів складу злочину.

У той же час, така обов`язкова ознака об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, як спосіб вимагання, а саме -- погроза, не підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Відповідно до практики ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів здійснення ОСОБА_4 погроз, які можна було сприймати як реальні та здійсненні.

В свою чергу, об`єктивна відсутність погрози виключає можливість кваліфікації дій ОСОБА_4 як вимагання, що беззаперечно свідчить про необґрунтованість врученої моєму підзахисному підозри.

Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в діях конкретного складу злочину. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ніщо, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення у злочині.

В судове засідання адвокат не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. На адресу суду надійшли заперечення старшого слідчого в особливо важливих справах ГСУ ДБР Б ОСОБА_7 , у яких просила відмовити у задоволенні скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що адвокат, прокурор в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду провадження повідомлялись належним чином, подали заяви про розгляд скарги у їх відсутність, що є проявом принципу диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000523 від 19.06.2023 року за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

06.09.2023 старшим слідчим в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері сужбової діяльності ГСУ ДБР ОСОБА_5 за погодженням з прокурором третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами ДБР Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 . ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Із заперечень слідчого встановлено, що в ході досудового розслідування ДП «Конярство України» () визнано потерпілим, а представником потерпілого у кримінальному провадженні № 0000523 визнано керівника ДП «Конярство України» () ОСОБА_8 .

Копія постанови про визнання потерпілим та представником потерпілого вручалась стороні захисту разом із додатками до клопотань про обрання запобіжного заходу.

Відтак не знаходять свого підтвердження доводи сторони захисту щодо того, що нібито повідомлення про підозру не містить відомостей хто конкретно вважається у вказаному кримінальному провадженні потерпілою особою і чиїм законним інтересам погрожував ОСОБА_4 .

Згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Право підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Відповідно до положень ст. 277 КПК України повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд при постановлені ухвали, керується при цьому висновками ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», де зазначено, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення» та така кількість доказів на даний час у вказаних матеріалах наведена.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Murray v. the United Kingdom» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, встановленому ст. 278 КПК України, і складається з двох послідовних дій слідчого, прокурора: 1) складення повідомлення про підозру - процесуального акта; 2) вручення його особі, підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, враховуючи зазначене, слідчий суддя дослідивши матеріали скарги та надану копію на повідомлення про підозру, вбачає, що посилання сторони захисту на необґрунтованості пред`явленої підозри, яка не відповідає зібраним в ході досудового розслідування матеріалам, є безпідставними, оскільки порядок повідомлення про підозру дотримано, а зміст її відповідає положенням ст. 277 КПК України.

Разом з тим, доводи сторони захисту, щодо обґрунтованості підстав для скасування повідомлення про підозру, не можуть лягти в основу підстав необґрунтованості пред`явленої підозри, оскільки доказів на підтвердження таких обставин немає.

При цьому, на даній стадії досудового розслідування обставини викладені у повідомленні про підозру вказують на достатність підстав причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя у зв`язку із викладеним вище дійшов висновку, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст. 276-278 КПК України, а тому скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 111-135, 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру від 06.09.2023 у кримінальному провадженні № 0000523 від 19.06.2023 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1