н/п 1-кс/490/988/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого-криміналіста СВ УСБУ в Херсонській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шепетівка Хмельницької області, з вищою освітою, депутата Херсонської обласної ради, пенсіонерки, зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,за наступних обставин.

Так, відповідно до рішення 1 сесії Херсонської обласної ради VIII скликання від 04.12.2020 «Про результати виборів і реєстрацію депутатів обласної ради VIII скликання» ОСОБА_4 є депутатом Херсонської обласної ради VIII скликання.

Згідно до ст. 1 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» статус депутата визначається Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Згідно ст. 18 вказаного Закону депутат місцевої ради зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів.

Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження повинен керуватися загальнодержавними інтересами та інтересами територіальної громади чи виборців свого виборчого округу, від яких його обрано; не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях; керуватися у своїй діяльності та поведінці загальновизнаними принципами порядності, честі і гідності. (ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

На ОСОБА_4 як депутата Херсонської обласної ради восьмого скликання покладено відповідні обов`язки та права, передбачені Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» та відповідну відповідальність за невиконання вказаних правових норм, зміст яких їй достовірно відомий.

Незважаючи на покладені на ОСОБА_4 права та обов`язки як депутата Херсонської обласної ради восьмого скликання, нею вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111 - 1 КК України за наступних обставин.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (далі - РФ) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права, президент РФ ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме: віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ на територію України.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року №3314 (XXIX), серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

-застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

-застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

-вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

-бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

-блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави:

-напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

-застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

-дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

-засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Отже, з урахуванням вищевикладених норм міжнародного гуманітарного права на території України розпочався збройний конфлікт внаслідок акту агресії РФ при наступних обставинах.

Так, 24.02.2022 близько 05:15 збройними силами Російської Федерації нанесено ракетно-бомбові удари по військовим і цивільним об`єктам України, а також введено на територію суверенної держави війська країни-агресора. У зв`язку з цим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан, який діє по теперішній час.

Таким чином, з 24.02.2022 і до цього дня дії РФ проти України підпадають під всі пункти, передбачені в Резолюції № 3314, а тому такі дії слід кваліфікувати саме як акт агресії РФ проти України.

Починаючи з 24 лютого 2022 року збройні формування РФ вторглися на територію Херсонської області та встановили контроль над нею, у тому числі через створені окупаційні адміністрації.

Тобто, відповідно до ст. 42 Гаазького положення від 18.10.1907, територія м. Херсона до 11.11.2022 була окупованою, оскільки фактично перебувала під владою армії РФ.

Відповідно до п. 7 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Статтею 17 Конституції України передбачено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, ОСОБА_4 , являючись громадянкою України, фактично проживаючи на території міста Херсон, будучи депутатом Херсонської обласної ради VIII скликання, достеменно проінформована та розуміючи факт захоплення міста Херсон та Херсонської області збройними силами РФ, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаною про те, що Херсонська область є невід`ємною складовою частиною України, порядок утворення органів виконавчої влади регулюється виключно Конституцією України та законами України, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19.07.2022, реалізуючи прямий умисел прийняла пропозицію та добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області, а саме: в окупаційній адміністрації держави-агресора, так званого «начальника Управління охорони здоров`я Департаменту соціальної політики Військово-цивільної адміністрації Херсонської міської територіальної громади Херсонського району Херсонської області» (мовою оригіналу (російською) «начальника Управления здравоохранения Департамента социальной политики Военно-гражданской администрации Херсонской городской территориальной громады Херсонского района Херсонской области»), яке здійснювало свою діяльність на території м. Херсон.

Одночасно з цим, реально усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, пов`язаний із колабораційною діяльністю, а також з метою уникнення викриття з боку правоохоронних органів України та притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 , перебуваючи на вказаній вище посаді у незаконно створеному на тимчасово окупованій території органі влади, використовувала псевдоніми « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_8 ».

Дії підозрюваної ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.5 ст.111-1 КК України, як колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

05.03.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, усвідомлюючи, що у зв`язку із повідомленням їй про підозру у вчиненні умисного тяжкого злочину, у подальшому її може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі, крім того підозрювана, може здійснювати вплив на свідків, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих їй обставин провадження, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо непричетності до вчинення інкримінованого їй злочину, може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, знищити документи, які вказують на вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, чим може перешкодити встановленню істини по справі, знищити не вилучене майно, крім того, дії підозрюваної під час вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого вона підозрюється, свідчать про можливість продовження його вчинення або вчинення іншого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, що свідчить про існування ризиків передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також на неможливість контролю за поведінкою підозрюваної у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, слідчий просить про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, з підстав у ньому викладених.

Підозрювана у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не визнала, заперечувала проти задоволення клопотання. Пояснила суду, що неодноразово відмовилася від пропозицій Сальдо обійняти посади у ствоорених окупаційною владою закладів з управління охорони здоровя. Періодично її доставляли озброєні люди до установи окупаційної влади для консультацій, проте вона ніколи з окупаційною владою не співпрацювала. Пояснити звідки на бланку окупаційної влади наявний належний їй підпис як керівника - начальника управления здравоохранения ОСОБА_7 не може, але належність їй цього підпису підтверджує.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши доводи прокурора на його підтримку, думку підозрюваної, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, підтверджується даними: протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 05.10.2023; протоколу пред`явлення особи ОСОБА_4 для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 від 05.10.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 11.09.2023; протоколу пред`явлення особи ОСОБА_4 для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_10 від 11.09.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 05.10.2023; протоколу пред`явлення особи ОСОБА_4 для впізнання за фотознімками зі свідком зі свідком ОСОБА_11 від 05.10.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 03.10.2023; протоколу пред`явлення особи ОСОБА_4 для впізнання за фотознімками зі свідком зі свідком ОСОБА_12 від 03.10.2023; протоколу огляду приміщення кабінету № 414 Виконавчого комітету Херсонської міської ради за адресою: м. Херсон,вул. Ушакова, 37 від 28.09.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 21.12.2023; висновку судової почеркознавчої експертизи; протоколу допиту свідка ОСОБА_14 .

Досліджені у судовому засіданні дані у своїй сукупності є достатньо вагомими для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, згідно до Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5-328кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні в справі Фокс, Кепмбел і Хартлі проти Великої Британії від 30.08.1990 року (п.32), «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що дана особа могла вчинити злочин.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Також матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, підозрювана ОСОБА_4 , яка хоча і заміжня, до кримінальної відповідальності притягується вперше, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, що у зв`язку з введенням в країні воєнного стану підвищує ризик втечі на тимчасово непідконтрольну Україні територію, крім того свідками у вказаному кримінальному провадженні були надані свідчення, які у своїй сукупності підтверджують обставини вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_4 , за такого остання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою примушування їх до дачі завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, а також може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи те, що на даний час досудове розслідування триває та здійснюються заходи щодо пошуку документів, які додатково вказують на вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Між тим, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність ризиків перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинення інших кримінальних правопорушень, доказів існування вказаних ризиків слідчому судді не надано.

З урахуванням наведеного, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваній в разі притягнення до кримінальної відповідальності, особу підозрюваної, яка хоча і раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, проте обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, характер та спосіб ймовірно вчиненого кримінального правопорушення проти держави Україна, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, є обґрунтованою і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження не забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та не є можливим відповідно до імперативних вимог положень ч.6 ст. 176 КПК України, згідно з якими під час дії воєнного стану до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п.5 ч.1 ст.176 КПК України - тримання під вартою.

Згідно з положеннями ч.4 ст.183 КПК України, виходячи з обставин ймовірно вчиненого злочину, розмір застави у кримінальному провадженні слідчим суддею не визначається.

Керуючись ст.ст.176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з триманням в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор", без права внесення застави.

Строк дії ухвали по 03 травня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1