Провадження № 1-кс/127/7149/24
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 , захисника: адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Уральськ, Казахстанської РСР, громадянина Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ст. 436 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковник юстиції ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ст. 436 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області за процесуального керівництва Вінницької обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000010 від 03.01.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ст. 436 КК України.

В межах даного кримінального провадження 20.04.2024 слідчим складено та прокурором погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ст. 436 КК України. Повідомлення про підозру вручено ОСОБА_6 у спосіб, передбачений для вручення повідомлення.

Так, ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Так, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення вважає такі дії цілком вірогідними, беручи до уваги те, яке загрожує підозрюваному покарання у разі визнання його винним в інкримінованому йому злочині (у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна).

Тому, заявлений ризик є достатньо високим.

Існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 перебуваючи на волі має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Під час досудового розслідування встановлено, що існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 під час досудового розслідування на неодноразові виклики до слідчого не з`явився, не дивлячись на те, що був повідомлений про виклики у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством, шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Про поважні причини неприбуття підозрюваний ОСОБА_6 не повідомив, у зв`язку з чим 30.04.2024 його було оголошено у державний та міжнародний розшук.

Вказане свідчить про умисні дії ОСОБА_6 щодо затягування досудового розслідування у кримінальному провадженні та уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказаний злочин підозрюваний вчинив, діючи з прямим умислом, тобто бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків для громадян України, усього громадянського суспільства України та держави України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства, перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, наявні усі підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, приймаючи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та знаходиться на території рф, враховуючи те, що наявні ризики для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала повністю та просила обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився та не був доставлений, останній перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала, щодо поданого клопотання.

Відповідно до частини шостої статті 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000010, заслухавши думку прокурора та захисника дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області, за процесуального керівництва Вінницької обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000010 від 03.01.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ст. 436 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 19.02.2014 представниками Російської Федерації (далі РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечили військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18.03.2014 РФ оголосила про офіційне включення Криму до складу РФ.

Одночасно з цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих РФ, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07.04.2014 в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом «ДНР»), а 27.04.2014 в м. Луганську терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і до нині.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації РФ окремих територій України є 19.02.2014. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими РФ з 20.02.2014. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими РФ (зокрема окупаційною адміністрацією РФ) починаючи з 07.04.2014, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Надалі, 24.02.2022 президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Республіки Білорусь та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

З цього моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

В свою чергу, громадянин РФ ОСОБА_6 , ведучий радіостанції «Говорит Москва», російський журналіст, суспільний діяч, будучи лідером суспільної думки, використовуючи при цьому механізм передачі інформації для широкого загалу через усвідомлення сприйняття його як впливової в російському суспільстві людини, здійснюючи при цьому свою діяльність у сфері журналістики, пов`язаної з авторськими та іншими виступами для глядацької аудиторії, діючи умисно, цілеспрямовано, переслідуючи антиукраїнські ідеологічні мотиви, з метою спонукання невизначеного кола осіб до змін меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, здійснював свою протиправну діяльність проти основ національної безпеки України.

Так, перебуваючи на території Російської Федерації, а саме у приміщенні радіостанції « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , 24.02.2022, ОСОБА_6 , здійснюючи свою протиправну діяльність, спрямовану на спонукання невизначеного кола осіб до змін меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, достовірно знаючи про здійснення прямої трансляції та її подальше збереження і розміщення на платформі веб-ресурсу радіостанції « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка, у відповідності до п. 30 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про медіа» № 3504-IX, є засобом масової інформації - медіа, усвідомлюючи можливість вільного доступу до вказаного матеріалу, його запозичення (скачування), вільного сприйняття масовою аудиторією та вільного поширення серед невизначеного кола осіб, взяв участь у якості ведучого радіоефіру, зафіксованого у відеоматеріалі під назвою «ПРОГРАММА ІНФОРМАЦІЯ_3 )» від 24.02.2022, що розміщений на платформі веб-ресурсу радіостанції « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи при цьому за попередньою змовою із іншими учасниками вказаного радіоефіру з числа співробітників та редакторів радіостанції « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та поєднуючи свої дії із розпалюванням національної ворожнечі.

Так, у вказаному відеозаписі, починаючи з 18 хвилини 45 секунд, ОСОБА_6 на адресу залученої до радіоефіру аудиторії здійснив промову наступного змісту: «В обращении президента нашего сегодня как раз была часть, посвященная вооруженным силам Украины и президент наш обращался к военнослужащим украинским, которые, ну понятное дело, проходят срочную службу, вынуждены там ее проходить, вот он сказал, АДРЕСА_3 в общем то они должны сложить оружие просто и покинуть свои места дислокации, потому что речь идет не о том, чтобы убивать людей или что-то подобное. Речь идет о том, чтобы освободить Украину от тех людей, которые в определенный момент ее захватили и собственно выступали против России».

Також, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , будучи російським журналістом, суспільним діячем та лідером суспільної думки, здійснював свою протиправну діяльність, спрямовану на спонукання невизначеного кола осіб до змін меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, через поширення своїх виступів та виступів військово-політичного керівництва країни-агресора у власному телеграм-каналі під назвою « ОСОБА_7 », розміщеному за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 , поєднуючи при цьому свої протиправні дії із розпалюванням національної ворожнечі.

Так, у період з 21.02.2022 по 25.02.2022, ОСОБА_6 у власному телеграм-каналі під назвою « ОСОБА_7 », розміщеному за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 , здійснив публікації текстових матеріалів, відео- та фотоматеріалів наступного змісту:

- 21.02.2022 о 23 годині 40 хвилин із текстом: « ОСОБА_7 «В Донецке и Луганске стихли звуки обстрелов, установилась тишина» - ТАСС. 8 лет «воевали» с Россией и передумали.»;

- 24.02.2022 о 05 годині 46 хвилин із відеоповідомленням за участю особи, зовні схожої на президента рф путіна, та текстом: «Forwarded from RT на русском Главное из заявлений ОСОБА_8 о начале военной операции РФ на Донбассе: - действия России - это самозащита от внешних угроз. Ответ будет незамедлительным, - ??в НАТО перешли "красную черту", - ??Военная машина движется и приближается к нашим границам вплотную. Откуда эта наглая манера разговаривать с позиции собственной исключительности?, - ??попытки России договориться по нерасширению НАТО на Восток оказались тщетными, ситуация становится более опасной, - ??Оккупация не входит в планы РФ, - ??Россия будет уважать суверенитет стран СНГ, пример тому Казахстан, - Россия будет стремиться к демилитаризации Украины и предаст суду тех, кто совершил преступления против мирных граждан @rt russian Telegram RT на русском, - Путин: баланс сил в мире нарушен. @rt_russian»;

- 24.02.2022 о 05 годині 54 хвилини із відеоповідомленням за участю особи, зовні схожої на президента рф путіна, та текстом: « ОСОБА_8 : Должен обратиться к военнослужащим вооруженных сил Украины. Уважаемые товарищи, ваши отцы и деды не для того сражались с нацистами, защищая нашу общую родину, чтобы сегодняшние неонацисты захватили власть на Украине. Вы давали присягу украинскому народу, а не антинародной хунте, которая грабит Украину и издевается над ее народом. Не исполняйте ее преступных приказов! Призываю вас немедленно сложить оружие и идти домой!»;

- 25.02.2022 о 16 годині 56 хвилин із відеоповідомленням за участю особи, зовні схожої на президента рф путіна, та текстом: « ОСОБА_8 обратился к военнослужащим ВСУ: «Не позволяйте неонацистам и бандеровцам использовать ваших детей, ваших жен и стариков в качестве живого щита. Берите власть в свои руки. Похоже, нам с вами будет легче договориться, чем с этой шайкой наркоманов и неонацистов, которая засела в ОСОБА_9 и взяла в заложники весь украинский народ». Президент также дал высокую оценку действиям российских военных: «Они действуют мужественно, профессионально, героически, выполняя свой воинский долг, успешно решают задачу по обеспечению безопасности нашего народа и нашего Отечества».

У наведених вище відеоматеріалах із промовами та публікаціями ОСОБА_6 , останнім, використані висловлювання стверджувального характеру з характеристикою України як вже неіснуючої країни та висловлювання іронічно-викривального змісту, що виражають зневажливе ставлення до України як до суверенної і незалежної держави, а також мовні засобі з вираженою негативною конотацією та номінації, які вжиті для реалізації комунікативної інтенції автора (промовця) публічного заклику до зміни, шляхом ведення війни та окупації частини території, меж державного кордону України, та розпалювання національної ворожнечі між українцями, які відстоюють незалежність і суверенітет своєї держави, і росіянами.

Відповідно до висновку експерта № 817/24-21 Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 03.04.2024, у наданих на дослідження матеріалах (публічних промовах і текстовій публікаціях), які зафіксовані на скріншотах на оптичному диску та в протоколі огляду від 18.01.2024, розміщені за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 під назвою «ПРОГРАММА ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 )» від 24.02.2022 та у телеграм-каналі ОСОБА_6 під назвою « ОСОБА_7 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 - містяться висловлювання у формі публічних закликів до зміни, шляхом ведення війни та окупації частини території, меж державного кордону України, а також висловлювання, спрямовані на розпалювання міжнаціональної ворожнечі.

Одним із міжнародних актів, який стосується заборони пропаганди війни, є Статут Міжнародного військового трибуналу ОСОБА_11 . Зокрема, стаття 6 цього Статуту визначає злочини проти миру, серед яких входить «розголошення пропаганди, призначеної для сприяння веденню війни», а саме: планування, підбурювання, розпалювання чи ведення війни, ведення агресії або нападу, в порушення міжнародних угод, домовленостей чи зобов`язань.

Крім того, важливим документом з цих питань є Статут Міжнародного кримінального суду (Римський статут). Стаття 8(2)(b)(xxi) цього статуту визначає «злочин пропаганди війни» як злочин проти миру, а саме пропаганда, яка публічно виражається або поширюється, або готується для поширення, і яка призначена для сприяння веденню війни в порушення цього Статуту.

Вказані міжнародні акти встановлюють стандарти щодо заборони пропаганди війни та ведення агресії, а також визначають відповідальність за такі дії.

Україна бере участь у міжнародних документах, таких як Статут Міжнародного військового трибуналу ОСОБА_12 статуті, які стосуються заборони пропаганди війни та відповідальності за злочини проти миру.

Стороною Римського статуту Міжнародного кримінального суду Україна стала в 2000 році, що засвідчує її зобов`язання дотримуватися стандартів, визначених у цьому документі. Україна, також брала участь у створенні та ратифікації інших міжнародних актів, спрямованих на заборону пропаганди війни та злочинів проти миру.

Міжнародні акти, в тому числі такі як Статут ООН, Резолюція Генеральної Асамблеї ООН № 110, VI Нюрнберзький принцип, що стосуються заборони пропаганди війни, це документи, які зобов`язують держави дотримуватися принципів миру, справедливості і поваги до прав людини, а також, засуджують і карають будь-які форми агресії, насильства і тероризму.

Крім Статуту Міжнародного військового трибуналу Нюрнберга та Римського статуту Міжнародного кримінального суду, існують інші міжнародні акти та конвенції, які стосуються заборони пропаганди війни та визначають відповідальність за це.

Зокрема, у статті 20 Декларації про принципи міжнародного права, що стосуються дружби та співпраці між державами від 1970 року зазначено, що пропаганда війни або загроза використання сили проти територіальної цілісності чи політичної незалежності будь-якої держави є неприпустимою.

Також, у статті 5 Декларації про запитання, які виникають із заборони або запобігання використанню силі від 1974 року визначено протидію пропаганді, спрямованій на підбурювання до агресії.

Женевські конвенції про захист цивільних осіб у час війни (1949 рік) та Додаткові протоколи до них (1977 рік) забороняють пропаганду війни, яка може призвести до порушення прав і безпеки цивільних осіб у час війни.

Разом з тим, громадянин РФ ОСОБА_6 , ведучий радіостанції «Говорит Москва», російський журналіст, суспільний діяч, будучи лідером суспільної думки, на виконання свого злочинного задуму, діючи умисно, в порушення вищезазначених норм, з метою спонукання невизначеного кола осіб до агресивної війни, використовуючи при цьому механізм передачі інформації для широкого загалу через усвідомлення сприйняття його як впливової в російському суспільстві людини, здійснюючи при цьому свою діяльність у сфері журналістики, пов`язаної з авторськими та іншими виступами для глядацької аудиторії, діючи умисно, цілеспрямовано, переслідуючи антиукраїнські ідеологічні мотиви, з метою спонукання невизначеного кола осіб до агресивної війни, продовжив здійснення своєї протиправної діяльності.

Так, перебуваючи на території Російської Федерації, а саме у приміщенні радіостанції « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , 24.02.2022, ОСОБА_6 , здійснюючи свою протиправну діяльність, спрямовану на спонукання невизначеного кола осіб до ведення агресивної війни рф проти України, достовірно знаючи про здійснення прямої трансляції та її подальше збереження і розміщення на платформі веб-ресурсу радіостанції « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка, у відповідності до п. 30 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про медіа» № 3504-IX, є засобом масової інформації - медіа, усвідомлюючи можливість вільного доступу до вказаного матеріалу, його запозичення (скачування), вільного сприйняття масовою аудиторією та вільного поширення серед невизначеного кола осіб, взяв участь у якості ведучого радіоефіру, зафіксованого у відеоматеріалі під назвою «ПРОГРАММА ІНФОРМАЦІЯ_3 )» від 24.02.2022, що розміщений на платформі веб-ресурсу радіостанції « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, у вказаному відеозаписі, починаючи з 18 хвилини 45 секунд, ОСОБА_6 на адресу залученої до радіоефіру аудиторії здійснив промову наступного змісту: «В обращении президента нашего сегодня как раз была часть, посвященная вооруженным силам Украины и президент наш обращался к военнослужащим украинским, которые, ну понятное дело, проходят срочную службу, вынуждены там ее проходить, вот он сказал, АДРЕСА_3 в общем то они должны сложить оружие просто и покинуть свои места дислокации, потому что речь идет не о том, чтобы убивать людей или что-то подобное. Речь идет о том, чтобы освободить Украину от тех людей, которые в определенный момент ее захватили и собственно выступали против россии.».

Також, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , будучи російським журналістом, суспільним діячем та лідером суспільної думки, здійснював свою протиправну діяльність, спрямовану на спонукання невизначеного кола осіб до ведення агресивної війни рф проти України, через поширення своїх виступів та виступів військово-політичного керівництва країни-агресора у власному телеграм-каналі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розміщеному за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Так, 25.02.2022 о 16 годині 56 хвилин, ОСОБА_6 у власному телеграм-каналі під назвою « ОСОБА_7 », розміщеному за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 , здійснив публікацію із відеоповідомленням за участю особи, зовні схожої на президента рф путіна, та текстом наступного змісту: « ОСОБА_8 обратился к военнослужащим ВСУ: «Не позволяйте неонацистам и бандеровиам использовать ваших детей, ваших жен и стариков в качестве живого щита. Берите власть в свои руки. Похоже, нам с вами будет легче договориться, чем с этой шайкой наркоманов и неонацистов, которая засела в Киеве и взяла в заложники весь украинский народ». Президент также дал высокую оценку действиям российских военных: «Они действуют мужественно, профессионально, героически, выполняя свой воинский долг, успешно решают задачу по обеспечению безопасности нашего народа и нашего Отечества».

У наведених вище відеоматеріалах із промовами та публікаціями ОСОБА_6 , останнім, використані висловлювання стверджувального характеру з характеристикою України як вже неіснуючої країни та висловлювання іронічно-викривального змісту, що виражають зневажливе ставлення до України як до суверенної і незалежної держави, а також стверджувальні конструкції і мовні засоби з вираженою негативною конотацією, спрямовані на реалізацію комунікативної інтенції адресанта (промовця) посилення ворожого ставлення до України, її громадян та силових структур, переконування масового адресата у доцільності/правильності ведення агресивної політики рф щодо України, публічного заклику до ведення агресивної війни проти України.

Відповідно до висновку експерта № 817/24-21 Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 03.04.2024, у наданих на дослідження матеріалах (публічних промовах і текстовій публікаціях), які зафіксовані на скріншотах на оптичному диску та в протоколі огляду від 18.01.2024, розміщені за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 під назвою «ПРОГРАММА ОСОБА_10 (16+)» від 24.02.2022 та у телеграм-каналі ОСОБА_6 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 - містяться висловлювання у формі публічних закликів до ведення агресивної війни проти України.

20 квітня 2024 року старшим слідчим в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області підполковником юстиції ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , у відповідності до статті 277 КПК України, складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ст. 436 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування (обрання) запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про обрання запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ст. 436 КК України обґрунтована.

Однак, вручити дане повідомлення ОСОБА_6 у день його складення, не представилось можливим, так як останній перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та на виклики до слідчого та прокурора не з`являється.

Відповідно до частини першої статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною восьмою статті 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Враховуючи зазначене вище, повідомлення про підозру ОСОБА_6 розміщено в офіційному друкованому виданні загальнодержавної сфери розповсюдження "Урядовий кур`єр" та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім того, ОСОБА_6 викликався до старшого слідчого в особливо важливих справах УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_5 на 24 квітня, 25 квітня та 26 квітня 2024 року для отримання письмового повідомлення про підозру та проведення інших процесуальних дій у кримінальному провадженні №00000010 від 03.01.2024, шляхом розміщення повісток в офіційному друкованому виданні загальнодержавної сфери розповсюдження "Урядовий кур`єр" та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора

Проте, підозрюваний до слідчого не з`явився та поважність причин не повідомив.

Таким чином, органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором (Російська Федерація), та останній переховується від органів досудового розслідування.

Наведене свідчить про те, що перебуваючи на волі підозрюваний і в подальшому буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказані вище ризики є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам.

Відповідно до частини шостої статті 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Абзацом 7 частини четвертої статті 183 КПК України передбачено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Таким чином, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Відповідно до частини четвертої статті 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи положення частини четвертої статті 197 КПК України, суд вважає за можливе та необхідне не зазначати строк дії даної ухвали.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є тотожним поняттю застосування такого запобіжного заходу, а тому після затримання ОСОБА_6 питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде повторно розглядатися судом у встановленому законом порядку.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Російської Федерації, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя