Провадження №11-кп/824/1554/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Воронеж Російської Федерації, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком, ОСОБА_8 12.09.2023, приблизно об 11 годині 55 хвилин, перебуваючи неподалік АДРЕСА_3 , усвідомлюючи, що в країні діє воєнний стан, який Указом Президента України від 26.07.2023 451/2023 продовжено з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб, звернув увагу на відкрите заднє скло автомобіля марки "КІА CEED" сірого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який був припаркований у дворі зазначеного будинку, звідки вирішив таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше сховище, переконавшись в тому, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, підійшов до вказаного автомобіля та через вікно, яке було відкрите, роздивився салон, помітив предмети свого злочинного посягання, а саме 2 вудилища (спінінгів) марки «Azura Kenshin79L2.36м 2-12г, ринкова вартість яких згідно висновку експерта складає 3478 гривень 64 копійки, спінінг «FlagmanZedd 90ML 2.74 м 4-20 г», ринкова вартість якого, згідно висновку експерта складає 4600 гривень, спінінг «Azura Falcona 702M 2.13м 4-26г», ринкова вартість якого, згідно висновку експерта складає 4840 гривень, фидерне вудилище «flagmancast master feederheavy3.3м 140г», ринкова вартість якого, згідно висновку експерта складає 1127 гривень 87 копійок, фидерне вудилище «flagman cast masterfeeder heavy 3.6м», ринкова вартість якого, згідно висновку експерта складає 1365 гривень 47 копійок, спінінгове вудилище «Azura KenshinNew 2.13 м 1-5 г», ринкова вартість якого, згідно висновку експерта складає 1150 гривень 60 копійок, та інші рибацькі снасті (які матеріальної цінності не становлять), які в подальшому викрав, завдавши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 16562 гривень 58 копійок. Таємно викравши чуже майно, ОСОБА_8 , з місця вчинення кримінального правопорушення втік, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Не погоджуючись з судовим рішенням, прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити в частині правової кваліфікації діяння.

Постановити ухвалу, якою вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.4 ст.185 КК України, тобто за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує, що дії обвинуваченого судом кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням у сховище.

Однак, на думку прокурора, така кваліфікуюча ознака, як крадіжка, поєднана з проникненням у сховище, підлягає виключенню з обсягу обвинувачення.

Апелянт вказує, що відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів, сховище - це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад огорожа, наявність охоронця, сигналізація), що унеможливлює (суттєво ускладнює) вільне та безперешкодне потрапляння до них сторонніх осіб. Тобто, до сховища (незалежно від ознак стаціонарності) мають бути віднесені місця чи ділянки, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей і мають властиві для цього конструктивні ознаки, які забезпечують охорону від доступу до них сторонніх осіб. Салони та багажні відділення автомобілів, зокрема й легкових, дозволяють використовувати їх з урахуванням особливостей конструкції для перевезення пасажирів та їх багажу, так і для постійного чи тимчасового зберігання майна володільця транспортного засобу. Наявність засобів охорони транспортного засобу, в тому числі й технічних, що обмежують вільний доступ сторонніх осіб до майна, що міститься в салоні або багажному відділенні автомобіля, свідчить про наявність ознак сховища, яке є володінням особи.

Під проникненням слід розуміти незаконне вторгнення у сховище будь-яким способом. Незаконне потрапляння сторонніх осіб до салону автомобіля шляхом подолання різними способами засобів охорони від вільного доступу, здійснення з метою викрадення майна, що там зберігається, становить ознаку незаконного проникнення до володіння особи - сховище.

Як встановлено в ході судового розгляду, в автомобілі, з якого ОСОБА_8 здійснив крадіжку майна, було відкрите вікно. Обвинувачений з метою вчинення крадіжки будь-яких перешкод не долав, через відкрите вікно автомобіля з його салону таємно викрав чуже майно.

Таким чином, суд першої інстанції помилково кваліфікував дії обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, з такою кваліфікуючою ознакою, як крадіжка поєднана з проникненням в сховище.

Обвинувачений ОСОБА_8 належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення судового засідання не надіслав.

Із урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також відсутності підстав для обов`язкової участі обвинуваченого в апеляційному розгляді, апеляційний суд приходить до переконання про можливість розгляду кримінального провадження без участі обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_8 судом першої інстанції колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, крадіжку майна потерпілого ОСОБА_9 було вчинено ОСОБА_8 із салону автомобіля марки «KIA CEED» д.н.з. НОМЕР_1 .

За визначенням, передбаченим ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-ІІІ, автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій.

При цьому легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем для водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки (п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306).

Одночасно салони та багажні відділення автомобілів, зокрема і легкових, дозволяють використовувати їх з урахуванням особливостей конструкції, як для перевезення пасажирів та їх багажу, так і для постійного чи тимчасового зберігання майна володільця транспортного засобу.

З огляду на вказане, на думку колегії суддів, салон транспортного засобу, всередину якого власник помістив майно з метою збереження його схоронності, містить ознаки сховища, а тому дії особи, яка вилучає речі з салону автомобіля, однозначно підпадає під ознаки «проникнення до сховища».

Таким чином, суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням у сховище.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни вироку відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: