Справа № 129/1384/23
Провадження по справі № 1-кп/129/234/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2024 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальне провадження № 0000017 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Іллінці Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 ,громадянки України, непрацюючої, неодруженої, із базовою загальною середньою освітою, раніше несудимої, учениці Монастирищенського професійно-технічного ліцею, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

установив:

09.02.2023 о 08 год. неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зустрілась з неповнолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом пішли до відділення AT КБ «ПриватБанку» у м. Гайсині по вул. 1-го Травня, буд. 35, де остання мала намір отримати на своє ім`я банківську картку; через те, що ОСОБА_6 при собі мобільного телефону не мала, домовилася із ОСОБА_4 про те, що для оформлення банківської картки зазначить номер телефону останньої НОМЕР_1 .Цього ж дня неповнолітня ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 пішли в гості до спільної знайомої ОСОБА_8 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де всі разом відпочивали, та коли ОСОБА_6 втомилась і пішла відпочивати, ОСОБА_4 вирішила шляхом вільного доступу вчинити крадіжку належних ОСОБА_6 грошових коштів, скориставшись мобільним додатком «Приват24» зі свого мобільного телефону.Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, неповнолітня ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, впевнившись, що ОСОБА_6 відпочиває, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, таємно, в умовах воєнного стану, введеного на території України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та строк дії якогопродовжено Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб, затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України № 341 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на 90 діб, затвердженого Законом України №2263-ІХ від 22.05.2022, Указу Президента України № 573-2022 від 12.08.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на 90 діб, затвердженого Законом України №2500-ІХ від15.08.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Указу Президента України N«757/2022 від07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на 90 діб, затвердженого Законом України №2738-ІХ від 16.11.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», завантажила на свій мобільний телефон додаток «Приват24», та використовуючи свій мобільний номер телефону, а саме НОМЕР_1 , авторизувалась у мобільному додатку від імені ОСОБА_6 , та здійснила переказ грошових коштів з банківської картки № НОМЕР_2 , належної ОСОБА_6 , на банківську картку № НОМЕР_3 , належну її брату ОСОБА_9 , яка перебуває в користуванні ОСОБА_4 , в сумі 6000 грн., з яких остання зняла 1000 грн. та використала на потреби ОСОБА_6 , а саме придбала за проханням останньої памперси та дитяче харчування, які завезла на автомобілі «таксі» в с. Семирічка та передала ОСОБА_10 , та частиною коштів в сумі 500 грн. розрахувалася за послуги таксі, іншим грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд з дозволу ОСОБА_6 , а іншими 5000 грн. розпорядилась на власний розсуд; своїми умисними діями ОСОБА_4 завдала потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 5000 грн., яка на час розгляду справи не відшкодована.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Вину визнала повністю, щиро розкаялася і пояснила, що вона 09.02.2023 р. використовуючи свій мобільний номер телефону, а саме НОМЕР_1 , авторизувалась у мобільному додатку від імені ОСОБА_6 , та здійснила переказ грошових коштів з банківської картки, належної ОСОБА_6 , на банківську картку, належну її брату ОСОБА_9 , яка перебуває в користуванні ОСОБА_4 , в сумі 6000 грн., з яких 1000 грн. вона використала на потреби ОСОБА_6 , а саме придбала за проханням останньої памперси та дитяче харчування, які завезла на автомобілі «таксі» в с. Семирічка та передала ОСОБА_10 , матері потерпілої, належними потерпілій коштами в сумі 5000 грн. розпорядилась на власний розсуд; пропонувала повернути потерпілій викрадені кошти частинами, однак та відмовилася, а повністю відшкодувати завдану злочином шкоду не мала фінансової можливості.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні дала показання про те, що 09.02.2023 р. разом із ОСОБА_4 у відділенні АТ КБ «ПриватБанку» під час оформлення банківської картки скористалася мобільним телефоном своєї знайомої ОСОБА_4 , після чого вони перебували в гостях у ОСОБА_11 в АДРЕСА_2 , де разом відпочивали, коли вона заснула, то ОСОБА_12 за допомогою мобільного додатку до її картки на своєму мобільному телефоні від імені ОСОБА_6 здійснила переказ грошових коштів з її банківської картки на банківську картку брата ОСОБА_12 , яка перебуває в користуванні ОСОБА_4 , в сумі 6000 грн., з яких 1000 грн. вона використала на потреби ОСОБА_6 , а саме придбала за проханням останньої памперси та дитяче харчування, які завезла на автомобілі «таксі» в с. Семирічка та передала ОСОБА_10 , матері потерпілої, а 5000 грн. викрала і витратила, шкоду їй не відшкодувала, тому просила покарати її суворо.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Також суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні кримінального правопорушення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання обвинуваченій, за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд визнає щире каяття та правдиві показання, відсутність судимості, а також те, що обвинувачена вчинила злочин неповнолітньою, позитивно характеризується за місцем проживання, з урахуванням особи обвинуваченої, яка непрацююча, неодружена, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога; також суд враховує висновок органу пробації про можливість виконання покарання у громаді за умовами здійснення з боку органу пробації та застосування до ОСОБА_4 соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень; крім того, суд враховує, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є тяжким злочином відповідно до ст. 12 КК України, а також прохання потерпілої покарати обвинувачену суворо.

За таких обставин суд визнає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти вчиненню нею кримінальних правопорушень можливо, призначивши їй покарання у виді позбавлення волі, зі звільненням від нього на підставі ст.75,104 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку вона не скоїть нових кримінальних правопорушень та виконає покладені на неї цим вироком передбачені ч.1 п.4 ч.3 ст.76 КК України обов`язки.

Цивільний позов не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75,104 КК України ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання звільнити, якщо в період іспитового строку тривалістю один рік вона не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї цим вироком обов`язки.

Згідно з ч.1, п.4 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Початок іспитового строку рахувати з дня ухвалення цього вироку.

Цивільний позов не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Вирок набирає чинності через тридцять днів з дня його проголошення, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: