Справа № 450/4763/23 Провадження № 1-кп/450/182/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 в межах кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001005 від 29.08.2023, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новий Розділ, Стрийського району, Львівської області, українцю, громадянина України, розлученого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

захисник потерпілої ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

Пустомитівським районним судом Львівської області розглядається кримінальне провадження за ч.2 ст. 286 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001005 від 29.08.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави. В обгрунтування заявленого клопотання покликається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого 2 ст. 286 КК України, тобто, в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть малолітньої особи. Згідно ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.12.2023 до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 лютого 2024 року включно, без визначення розміру застави, проте завершити судовий розгляд до завершення терміну дії запобіжного заходу не вбачається за можливе. Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 підтверджується зібраними за час розслідування доказами та частково дослідженими безпосередньо під час судового розгляду. З`ясовано, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на термін від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого; в результаті його дій, які виразилися в грубому порушенні Правил дорожнього руху України настали тяжкі наслідки у вигляді смерті малолітньої особи, яка є внутрішньо переміщена особою із зони бойових дій - м. Мелітополя, Запорізької області; об`єктивна сторона злочину виразилась у грубому порушені ним правил дорожнього руху; потерпілій стороні завдана непоправна шкода у вигляді смерті близької людини, а тому обвинувачений усвідомлює суворість покарання, яке йому буде призначене за умови доведеності його вини. Наявні ризики, передбачені п.п. 1,3 ст. 177 КПК України, які не зменшилися, оскільки суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. Загибель потерпілого є підставою для не визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Захисник, думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , заперечив щодо застосування до свого підзахисного тримання під вартою без визначення розміру застави, та просив обрати менш сувору міру запобіжного заходу та застосувати заставу.

Представник потерпілої заперечив щодо зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому та підтримав клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених частиною 1 даної статті. Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу.

У ч. 1 ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.12.2023 обрано обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави, тобто до 18 лютого 2024 року включно

Розглядаючи заявлене клопотання, суд послідовно враховує положення ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, а також частини 2 ст. 29 Конституції України.

Відповідно до пункту 3 статті 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Однак, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що така доцільність ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Водночас суд виходить із необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, враховуючи тяжкість покарання.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених статтею 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Відтак, суд доходить переконання, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

При розгляді клопотання прокурора судом не встановлено обставин, які б виключали перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, такий виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню його від суду, тобто підстави для застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою не відпали.

Враховуючи вищенаведене та ризики визначені ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що судовий розгляд неможливо завершити до закінчення строку тримання під вартою, суд приходить до висновку, що слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, на переконання суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не здатен забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Даних про те, що обвинувачений ОСОБА_4 за станом здоров`я чи з інших причин не може утримуватися під вартою судом не встановлено.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки вчинено кримінальне правопорушення, що спричинило смерть людини, суд вважає за необхідне при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати ОСОБА_4 розмір застави.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість підстав для продовження застосування запобіжного заходу, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, вислухавши думку учасників судового провадження щодо клопотання прокурора, суд прийшов до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 371, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 в межах кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001005 від 29.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо ОСОБА_4 задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Новий Розділ, Стрийського району, Львівської області, українцю, громадянину України, розлученому, тимчасово непрацюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 14 квітня 2024 року включно.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та скерувати начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів.

СуддяОСОБА_1