Справа № 591/3745/24
Провадження № 1-кс/591/1154/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року слідчий суддя Зарічного районного суду м.Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність ГУНП в Сумській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми надійшла скарга ОСОБА_3 ,

в якій він просить зобов`язати уповноважену особу ГУНП в Сумській області, внести відомості до ЄРДР по його заяві від 02.04.2024, оскільки останні отримавши його заяву про вчинення кримінального правопорушення поліцейським ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст.214 КПК України, відомості до ЄРДР не внесли.

В судові засідання, які неодноразово призначались слідчим суддею, скаржник не з`явився, про причини неявки не повідомляв, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або із зазначенням поважності причин такої неявки не надсилав.

Водночас, слідчим суддею вживались заходи щодо забезпечення явки скаржника в судове засідання шляхом повідомлення його у спосіб та порядок, що передбачений ст.135 КПК України. Зокрема, судові повістки надсилались пошту, яку скаржник зазначив у скарзі як адресу для листування. Водночас, конверти повернулись з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

Будь-яких інших засобів зв`язку скаржник не зазначив та самостійно розглядом скарги не цікавився.

Згідно висновку ККС ВС, викладеному в ухвалі від 30.05.2018 року у справі № 676/7346/15-к, хоча у КПК України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 7 липня 1989 року, вказував на недопустимість зневілювання ключового принципу - верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом.

В цьому випадку вищенаведені обставини дають підстави розцінювати поведінку ОСОБА_3 як зловживання скаржником своїми процесуальними правами.

Тому, з метою дотримання розумних строків розгляду скарги та загальних засад кримінального провадження розгляд скарги вирішено проводити у відсутність скаржника.

Представники ГУНП в Сумській області в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги, не з`явились. З огляду на положення ст. 306 КПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, в зв`язку з відсутністю учасників процесу, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, доданих до скарги, ОСОБА_3 звернувся до ГУНП в Сумській області із заявою від 02.04.2024 про вчинення поліцейським ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Вказана заява була одержана, відповідно до талону-повідомлення №533, уповноваженою особою ГУНП в Сумській області, проте відомості до ЄРДР внесено так і не було.

Вивчивши у судовому засіданні зміст та доводи скарги та повідомлення, з яким ОСОБА_3 звертався до ГУНП в Сумській області, суд приходить до висновку, що підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні.

Так, згідно правового висновку, який висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Крім того, за змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Така позиція узгоджується з правовою позицією, що висловлена Другою судовою палатою ККС ВС у постанові від 30 вересня 2021 року, справа № 556/450/18, провадження № 51-4229км20.

У даному випадку, з наданого талону-повідомлення №533 вбачається, що 02.04.2024 о 12-39 надійшла заява про те, що 17.11.2023 на блокпосту у ОСОБА_3 перевірили документи, а саме паспорт фізичної особи, та передали персональні дані особі, яка не захотіла назватись. Саме в таких діях скаржник вбачав порушення поліцейським ОСОБА_4 ст.182, ч.1 ст.190, ст.355, ст.356, ст. 260 КК України. Водночас, у заяві ОСОБА_3 так і не зазначив в чому полягає суспільна небезпека дій вчинених ОСОБА_4 , які саме ознаки вказують на наявність кримінальних правопорушень в таких діях поліцейського.

Тобто, така заява ОСОБА_3 не відповідає вимогам ч.5 ст. 214 КПК України, згідно якої передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

За таких обставин, у даному випадку цілком правомірно ГУНП в Сумській області не було внесено відомості за вказаною заявою до ЄРДР, отже відсутня і бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Враховуючи зазначене, у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 303,307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність ГУНП в Сумській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, відмовити.

Положення частини третьої статті 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1