Справа № 457/1577/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/176/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у режимі відео конференції кримінальне провадження № 457/1577/23 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Стебник Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 26 грудня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 26 грудня 2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання: за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді 2 років обмеження волі; за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 визначено рахувати з моменту його затримання на виконання вироку.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 07.09.2023 приблизно о 09 год. 30 хв., перебуваючи поблизу магазину «Мандарин», розташованого на вул. Стуса, 4 в місті Трускавці Львівської області, на землі побачивши платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка є офіційним документом та належить ОСОБА_9 вирішив її незаконно привласнити.

Так, реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_10 , в цей же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, спрямованим на незаконне привласнення офіційного документу, скориставшись тим, що власник платіжної карти втратив її, переконавшись в тому, що за його діями ніхто з інших сторонніх осіб не спостерігає, підняв із дороги поблизу магазину «Мандарин», розташованого на вул. Стуса, 4 в місті Трускавці Львівської області, платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 із написом на зворотній стороні «1234», що належить ОСОБА_11 , поклав в кишеню власного одягу тим самим умисно, з корисливих мотивів незаконно привласнив офіційний документ для подальшого зняття з належного ОСОБА_11 банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 451/2023 від 26.07.2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3275-ІХ від 27.07.2023 (зі змінами, внесеними Указами від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, від 06.02.2023 № 58/2023 затвердженим Законом України від 07.02.2022 № 2915-ІХ, від 07.11.2022 № 757 затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, та № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженого Законом України частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб.

Разом з тим, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання майнової шкоди власнику і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, повторно, в умовах воєнного стану перебуваючи у приміщенні магазину ««Мандарин», що знаходиться на вул. Стуса 4 в м. Трускавці Львівської області, 07.09.2023 в період часу із 09 год. 52 хв. по 10 год. 01 хв., переслідуючи єдиний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_11 викрав грошові кошти останньої, зокрема таємно від ОСОБА_11 придбав алкогольні напої і продукти харчування на загальну суму 430 гривень 56 копійок, використовуючи платіжну карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми умисними, протиправними діями, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення грошових коштів в сумі 430 гривень 56 копійок, що належать ОСОБА_11 , чим заподіяв майнову шкоду останній у вказаному розмірі.

Також 08.09.2023 о 14 год. 54 хв. ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, маючи у розпорядженні раніше незаконно привласнену платіжну карту AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_11 , перебуваючи поблизу банкомату AT КБ «ПриватБанк», що знаходиться на вул. Шевченка 36 в м. Трускавці Львівської області, вирішив вчинити таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_11 , які знаходились у безготівковій формі на вищевказаній банківській карті останньої.

У цей же час ОСОБА_10 , реалізовуючи свій протиправний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання майнової шкоди власнику і бажаючи її настання, діючи з прямим умислом та корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану перебуваючи поблизу банкомату AT КБ «ПриватБанк», що знаходиться на вул. Шевченка 36 в м. Трускавці Львівської області, таємно від ОСОБА_11 викрав грошові кошти останньої, зокрема використовуючи платіжну карту AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_11 , помістив її у карткоприймач банкомату та ввівши заздалегідь відомий йому пін-код, зняв із вказаної платіжної карти грошові кошти у сумі 500 гривень, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними, протиправними діями, ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення грошових коштів в сумі 500 гривень, що належать ОСОБА_11 , чим заподіяв майнову шкоду останній у вказаному розмірі.

Крім цього, 09.09.2023 о 10 год. 39 хв. ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, маючи у розпорядженні раніше незаконно привласнену платіжну карту AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_11 , перебуваючи в магазині «Колосок», що знаходиться на вул. Стуса 18 в м. Трускавці Львівської області вирішив вчинити таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_11 , які знаходились у безготівковій формі на вищевказаній банківській карті останньої.

В цей же час ОСОБА_10 , реалізуючи свій протиправний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання майнової шкоди власнику і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, повторно, умовах воєнного стану перебуваючи у приміщенні магазину ««Колосок», що знаходиться на вул. Стуса 18 в м. Трускавці Львівської області, таємно від ОСОБА_11 викрав грошові кошти останньої, зокрема придбав алкогольні напої і продукти харчування на загальну суму 335 гривень, використовуючи платіжну карту AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_11 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми умисними, протиправними діями, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення грошових коштів в сумі 335 гривень, що належать ОСОБА_11 , чим заподіяв майнову шкоду останній у вказаному розмірі.

Крім цього, 12.09.2023 о 10 год. 23 хв. ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, маючи у розпорядженні раніше незаконно привласнену платіжну карту AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_11 , перебуваючи поблизу банкомату AT КБ «ПриватБанк», що знаходиться по вул. Шевченка 36 в м. Трускавці Львівської області вирішив вчинити таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_11 , які знаходились у безготівковій формі на вищевказаній банківській карті останньої.

У цей же час ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання майнової шкоди власнику і бажаючи її настання, діючи з прямим умислом та корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану перебуваючи поблизу банкомату AT КБ «ПриватБанк», що знаходиться на вул. Шевченка 36 в м. Трускавці Львівської області, таємно від ОСОБА_11 викрав грошові кошти останньої, зокрема використовуючи платіжну карту AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_11 , помістив її у карткоприймач банкомату та ввівши заздалегідь відомий йому пін-код, зняв із вказаної платіжної карти грошові кошти у сумі 500 гривень, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними, протиправними діями, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення грошових коштів . в сумі 500 гривень, що належать ОСОБА_11 , чим заподіяв майнову шкоду останній у вказаному розмірі.

На вирок суду захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок щодо ОСОБА_5 змінити та призначити останньому покарання із застосуванням ст.. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник звертає увагу, що судом не надано належної оцінки відношенню обвинуваченого ОСОБА_5 до вчиненого правопорушення та його поведінці.

Звертає увагу, що ОСОБА_5 розуміючи протиправність своїх дій, вибачився перед потерпілою ОСОБА_9 , у судовому засіданні щиро розкаявся, визнав вину, висловив своє негативне ставлення до вчиненого, висловив осуд скоєному, запевнивши суд, що таке більше не повториться.

Вважає, що з врахуванням сукупності позитивних характеризуючи даних обвинуваченого, можливе виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі з призначенням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечив апеляційну скаргу захисника та вважає вирок суду законним та обґрунтованим, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою усіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, докази не досліджувались.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України в апеляційній скарзі захисником також не оспорюється.

Що стосується покарання, з яким не погоджується апелянт, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обране з врахуванням особи винного, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, у потерпілої відсутні претензії матеріального чи морального характеру, разом з ти останній ніде не працює, раніше неодноразово судимий, вчинив злочини проти власності в умовах воєнного стану; з врахуванням обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданих збитків, відсутністю обставин які обтяжують покарання.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що призначене судом першої інстанції остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді 5 років позбавлення волі відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо доводів апелянта про необхідність врахування при призначенні покарання особи обвинуваченої та обставин, які пом`якшують покарання, то усі дані про особу обвинуваченого та обставин, які пом`якшують покарання, були відомі суду та в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

На думку колегії суддів, підстави для застосування щодо ОСОБА_5 при призначенні йому покарання положень ст. 75 КК України, як про це просить захисник, відсутні.

Відповідно до п. 2, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що судам висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку, у тому числі щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у разі, якщо з врахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Щодо доводів апеляційної скарги про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, то, з врахуванням характеру протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 та його особи, що в цілому свідчать про схильність до вчинення злочинів проти власності, обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 та спосіб їх вчинення, апеляційний суд вважає, що звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу, про що зазначив і суд першої інстанції, відповідно до висновку досудової доповіді провідного інспектора Дрогобицького РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 є дуже високий, у зв`язку з чим вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів й підстав для зміни вироку та пом`якшення обвинуваченому покарання немає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції допущено не було.

Апеляційна скарга захисника не містить правових підстав для скасування чи зміни вироку, й колегія суддів визнає її необґрунтованою.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а також статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Однак, всупереч вимогам п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України, суд першої інстанції, виклавши формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), водночас помилково формулює правову кваліфікацію дій ОСОБА_5 по кожному епізоду, як це встановлено органом досудового розслідування.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що окремі епізоди злочинної діяльності, які утворюють повторність та відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (тотожні кримінальні правопорушення), кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку абзаци 3, 7, 11, 15, 19 в частині покликання суду на обвинувачення ОСОБА_5 за епізодами кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 26 грудня 2023 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Виключити з мотивувальної частини вироку абзаци 3, 7, 11, 15, 19 в частині покликання суду на обвинувачення ОСОБА_5 за епізодами кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4