Справа № 185/5606/24
Провадження № 1-кс/185/667/24
30 травня 2024 року м.Павлоград
- грошові кошти, а саме: купюру номіналом 200 (двісті) гривень № ЄА2498749; купюру номіналом 50 (п`ятдесят) гривень №АВ3960749; купюру номіналом 20 (двадцять) гривень № ЄБ9482908; які було поміщено та опечатано у спец-пакет № PSP1085053;
З клопотання вбачається, що 23 травня 2024 року до ЧЧ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення, про те, що невстановлена особа, перебуваючи по АДРЕСА_1 , шляхом ривку руками, відкрито заволоділа майном потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме чоловічою сумкою в якій знаходились грошові кошти у сумі 3 500 грн., чим спричинила заявнику матеріального збитку.
24 травня 2024 року, об 11:14 годин, слідчим слідчого відділу Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 , у порядку ст. 208 КПК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, а саме безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин, у приміщенні службового кабінету № 318 ВКП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , було здійснено затримання гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, який не працює, має середню освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого.
Під час проведення затримання з на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України у присутності понятих було здійснено обшук особи ОСОБА_5 , який добровільно видав:
- грошові кошти, а саме: купюру номіналом 200 (двісті) гривень № ЄА2498749; купюру номіналом 50 (п`ятдесят) гривень №АВ3960749; купюру номіналом 20 (двадцять) гривень № ЄБ9482908; які було поміщено та опечатано у спец-пакет №PSP1085053;
- кепку чорного кольору із написом «AFNYJEAN 67 Company», яку було поміщено та опечатано у спец-пакет № RAW0210294.
Під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно з метою забезпечення подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів.
Розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, окрім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Тому слідчий суддя вважає, що для забезпечення подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні, а також з урахуванням того, що вилучене майно є речовим доказом, з метою збереження даних речових доказів, необхідно накласти арешт на вилучене майно.
Керуючись ст. ст. 110, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
Накласти арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування на:
- грошові кошти, а саме: купюру номіналом 200 (двісті) гривень № ЄА2498749; купюру номіналом 50 (п`ятдесят) гривень №АВ3960749; купюру номіналом 20 (двадцять) гривень № ЄБ9482908; які було поміщено та опечатано у спец-пакет № PSP1085053;
- кепку чорного кольору із написом «AFNYJEAN 67 Company», яку була поміщено та опечатано у спец-пакет № RAW0210294.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1