У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 листопада 2023 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000553, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Джемигора Кустанайської області Республіки Казахстан, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 листопада 2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000553, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повернуто прокурору.

Постановлено клопотання потерпілих про доручення до матеріалів провадження їх цивільних позовів, а також клопотання захисника потерпілого ОСОБА_7 про залучення в якості співвідповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА», залишити без розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, як таке, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та винесено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства.

Апелянт звертає увагу суду на те, що ОСОБА_8 померла від отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень та не подавала заяви слідчому про визнання її потерпілою. Водночас потерпілими визнані особи, які подали слідчому відповідні заяви: ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , яка, у тому числі, подала заяву в порядку ч. 6 ст. 55 КПК України, у зв`язку зі смертю матері ( ОСОБА_11 ), як член сім`ї загиблої особи, на яку поширюються положення ч. ч. 1-3 ст. 55 КПК України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті потерпілими зазначені ті особи, які під час досудового розслідування набули такого статусу. Оскільки ОСОБА_8 не визнавалась потерпілою за відсутності від неї заяви, то вказувати її в обвинувальному акті як особу з відповідним процесуальним статусом не було підстав.

При цьому, прокурор зауважує, що докази щодо обґрунтованості прийняття процесуальних рішень про набуття особами статусу потерпілого, у тому числі в порядку ч. 6 ст. 55 КПК України, наявні у матеріалах кримінального провадження та підлягають дослідженню на наступній стадії судового провадження стадії судового розгляду, а відтак висновки суду, зроблені за результатами підготовчого судового провадження є необґрунтованими, передчасними та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Відтак, на думку апелянта, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України і підстав для його повернення не було.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

29.09.2023 р. до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Дослідивши вказаний обвинувальний акт, суд першої інстанції зазначив, що на першому та другому аркуші обвинувального акту, затвердженого прокурором ОСОБА_5 , вказано трьох потерпілих, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Представником потерпілого ОСОБА_7 зазначений адвокат ОСОБА_12 .

Потерпіла ОСОБА_8 чи її родичі як потерпілі в обвинувальному акті прокурором не вказані. Натомість, у формулюванні обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_6 , вказано, що в результаті правопорушення настала смерть потерпілої ОСОБА_8 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, та підлягає поверненню прокурору, з огляду на те, щов наданому до суду обвинувальному акті не визначено всіх потерпілих осіб за ч. 2 ст. 286 КК України, всупереч вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 та ч. 6 ст. 55 КПК України, не вказано, хто з родичів ОСОБА_8 є потерпілим та чи є такі особи взагалі.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, думки інших учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого; 3) анкетні відомості кожного потерпілого; 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України державне обвинувачення це процесуальна діяльність прокурора, яка полягає у доведені перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Частиною 1 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Згідно зі ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що обвинувальний акт, складений прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 291 КПК України, містить, серед іншого, виклад фактичних обставин вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Також в ньому зазначені анкетні дані обвинуваченого, його захисника та потерпілих; найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого та прокурора; обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання. До обвинувального акту додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка обвинуваченого і його захисника про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Водночас, апеляційний суд відзначає, що в наявній у матеріалах справи позовній заяві ОСОБА_10 , окремо відзначила, що в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000553, її ОСОБА_10 , у зв`язку з заподіянням шкоди їй здоров`ю та внаслідок отримання її матір`ю ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок чого настала смерть останньої, визнано потерпілою, що в повній мірі відповідає твердженням сторони обвинувачення, наведеним в апеляційній скарзі.

При цьому, як вірно зауважила прокурор, докази щодо обґрунтованості прийняття процесуальних рішень про набуття особами статусу потерпілого, у тому числі в порядку ч. 6 ст. 55 КПК України, наявні у матеріалах кримінального провадження та підлягають дослідженню на наступній стадії судового провадження стадії судового розгляду.

За такого, наведені висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту є безпідставними, та такими, що порушують, передбачений ст. 26 КПК України, принцип диспозитивності, відповідно якому, суд, у кримінальному провадженні, вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень. Повертаючи обвинувальний акт прокурору з наведених підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, оцінка яким надається під час розгляду по суті, чим на думку апеляційного суду істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, та враховуючи, що зазначені в оскаржуваній ухвалі суду підстави не є достатніми для повернення обвинувального акту прокурору, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є переконливими та підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 409, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 листопада 2023 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000553, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3