Номер провадження: 11-кп/813/1310/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 на ухвалу Суворовського райсуду м. Одеси від 20.02.2024, якою к/п №0006147 від 24.09.2013 стосовно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, громадянина України, непрацевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, закрито у зв`язку із його звільненням від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції було виділено з кримінального провадження в окреме провадження матеріали за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, з присвоєнням йому окремого номеру; задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 , к/п №0006147 від 24.09.2013 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України закрито, звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вирішено питання стосовно розподілу процесуальних витрат та долі речових доказів.

Мотивуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції зазначив, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України сплив 01.10.2023, в судовому засіданні суд 1-ої інстанції роз`яснив обвинуваченому право заперечувати проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, на що ОСОБА_9 провину у вчиненні вищезазначеного злочину визнав та надав згоду на закриття кримінального провадження.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 , не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого, не погодилась із оскаржуваною ухвалою в частині звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, вважаючи її незаконною, ухваленою із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність з огляду на наступні обставини:

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що перебіг давності за вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України переривався, зокрема, до закінчення строків давності останній неодноразово вчиняв нові злочини, а саме ОСОБА_9 був засуджений 23.08.2018 Київським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 13.07.2021 Київським райсудом м. Одеси за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; 06.04.2023 Київським райсудом м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- судом 1-ої інстанції не було враховано того, що в провадженні Суворовського райсуду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у к/п №0003036 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, при цьому, дане кримінальне правопорушення вчинено 11.06.2015, тобто майже через 2 роки після вчинення злочину, за який ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_8 просить ухвалу суду стосовно звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження скасувати та призначити новий розгляд в суді 1-ої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу суду не подавав.

Натомість, в судове засідання з`явився захисник ОСОБА_7 , який не заперечував проти проведення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого.

Враховуючи неявку ОСОБА_9 в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку інших учасників провадження, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснювати за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора ОСОБА_8 та просила її задовольнити, думку захисника ОСОБА_7 , який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали дає підстави дійти висновку про те, що вказане судове рішення вищевикладеним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частина 4 ст. 286 КПК України передбачає, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частина 3 ст. 288 КПК України встановлює, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення та до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років у разі вчинення тяжкого злочину.

В свою чергу, положеннями ч. 2 ст. 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Санкція інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яка не зазнала змін з моменту вчинення останнім діяння, тобто з 10.10.2013 (останній епізод збуту особливо небезпечного наркотичного засобу), передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6-ти до 10-ти років з конфіскацією майна.

На підставі викладеного, зазначене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, відповідно до приписів ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, тобто строк давності за ним становить, згідно з вищевикладеними положеннями закону України про кримінальну відповідальність, десять років.

Разом із тим, згідно вимог ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у ч.ч. 1 та 2 цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

В цьому контексті, аналізуючи доводи сторони обвинувачення, апеляційний суд погоджується із ними та зауважує на тому, що обвинувачений ОСОБА_9 до закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України неодноразово вчиняв нові злочини, а саме: був засуджений вироком Київського райсуду м. Одеси від 23.08.2018 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік; був засуджений вироком Київського райсуду м. Одеси від 13.07.2021 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць; був засуджений вироком Київського райсуду м. Одеси від 06.04.2023 за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 3 роки (т. 3, а.с. 144-146).

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_9 після вчинення ним 10.10.2013 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, вчинив й інші злочини, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше двох років, колегія суддів констатує, що в даному випадку перебіг строку давності за вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто скоєного 10.10.2013, перервався.

Відтак, строк давності в даному конкретному випадку за вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України починає свій відлік з моменту вчинення ним останнього за часом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яким його було засуджено вищезгаданим вироком Київського райсуду м. Одеси від 06.04.2023.

З урахуванням викладеного, є слушними посилання прокурора на те, що наразі строк давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України не закінчився у зв`язку із його перериванням, внаслідок чого законних та достатніх підстав для ухвалення рішення про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та, відповідно, закриття кримінального провадження у суду 1-ої інстанції не було.

Разом із тим, є обґрунтованими твердження прокурора стосовно того, що на розгляді Суворовського райсуду м. Одеси перебуває також к/п №0003036 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке судом 1-ої інстанції розглядається одночасно із к/п №0006147 стосовно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 307 КК України відповідно до ухвали Суворовського райсуду м. Одеси від 24.09.2018 (т. 3, а.с. 5).

При цьому, відповідно до змісту обвинувального акту в к/п №0003036 вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні 11.06.2015 грабежу за попередньою змовою групою осіб (т. 1, а.с. 2-4), тобто у вчиненні нового злочину після вчинення 10.10.2013 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який його звільнено від кримінальної відповідальності оскаржуваною ухвалою суду.

Відтак, з огляду на зазначені обставини, а також з урахуванням факту того, що судом 1-ої інстанції розгляд зазначених кримінальних проваджень здійснювався одночасно, рішення суду щодо звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України до завершення судового розгляду є передчасним, оскільки існувала ймовірність у доведеності вини ОСОБА_9 в суді у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, вчиненого після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що в свою чергу могло, відповідно до вимог ч. 3 ст. 49 КК України, призвести до переривання строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Підсумовуючи все вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції, задовольняючи клопотання сторони захисту та звільняючи обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, дійшов помилкового висновку щодо закінчення строків давності притягнення до відповідальності в зазначеному к/п №0006147 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, залишивши поза увагою факт переривання строків давності, чим допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді 1-ої інстанції.

Пункти 2 та 4 ч. 1 ст. 409 КПК України визначають, що підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, застосування закону, який не підлягає застосуванню.

При цьому, ст. 415 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав для призначення нового судового розгляді в суді 1-ої інстанції, серед яких не має допущених судом 1-ої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 307 КК України невідповідностей висновків фактичним обставинам провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

До таких засад, зокрема, відносяться доступ до правосуддя, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Приписами ч. 6 ст. 22 КПК України визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відтак, вищезазначені допущені судом 1-ої інстанції порушення вимог закону не можуть бути усунені під час апеляційного розгляду кримінального провадження, тому в даному випадку суд апеляційної інстанції вважає за можливе, на підставі аналогії закону, застосувати положення ст.ст. 415-416 КПК України та призначити новий розгляд к/п №0006147 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України в суді 1-ої інстанції, в іншому складі суду, зі стадії підготовчого судового провадження.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриття к/п №0006147, із призначенням нового розгляду зазначеного кримінального провадження в суді 1-ої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 22, 24, 284-288, 370, 405, 407, 409, 411, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2024, якою було виділено в окреме провадження та закрито провадження у к/п №0006147 від 24.09.2013, в частині звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у зв`язку із закінченням строків давностіта закриття кримінального провадження скасувати.

Призначити новий розгляд к/п №0006147 від 24.09.2013 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України в суді 1-ої інстанції, а саме в Суворовському районному суді м. Одеси зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4