Справа № 394/64/24
Провадження № 1-кп/392/184/24
УХВАЛА

24 квітня 2024 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретар судового засідання ОСОБА_4 , за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000592 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України,

встановив:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 днів, на обґрунтування якого зазначив, що ризики, які були встановлені судом при застосуванні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 - передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати на даний час. Обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілу, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Вказав, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 просили змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово, посилаючись на те, що ризики прокурором не доведені, клопотання не обґрунтоване. При цьому, обвинувачений зазначив, що має постійне місце проживання, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки має намір ремонтувати свій будинок, а у разі, визнання його винним у вказаному злочині та призначення судом покарання у виді позбавлення волі, після відбуття якого йому не буде куди повертатися, оскільки будинок може розвалитися.

Встановлено, що наразі відносно обвинуваченого ОСОБА_6 діє продовжений ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 березня 2024 року, запобіжний захід тримання під вартою до 04 травня 2024 року включно.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Мета застосування запобіжного заходу визначена ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні вбивства, умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, враховуючи тяжкість інкримінованого злочину та відповідно з мірою можливого покарання, (п.1.ч.1 ст.177 КПК України) та може незаконно впливати на потерпілу та свідків, з метою зміни їх показань, оскільки потерпіла і свідки ще не допитані в судовому засіданні, при цьому свідки проживають на незначній відстані від місця проживання обвинуваченого, являються мешканцями селища Новоархангельськ, може використовувати будь-які засоби впливу на останніх (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим.

Отже, ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Колегія суддів враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи із застосуванням насильства, внаслідок скоєння якого настали невідворотні наслідки у вигляді смерті людини, не одружений, зі слів спів мешкає, утриманців не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, раніше судимий 15.05.2012 року Новоархангельським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.115, ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.ст.70, 71 КК України до 10 років позбавлення волі, звільнений 08.10.2018 року умовно-достроково, не відбутий строк покарання 1 рік 8 місяців 29 днів.

Наведене свідчить, що інші більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука, застава), не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

При цьому, в судовому засіданні колегією суддів не встановлено та стороною захисту не надано відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Колегія суддів приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Крім цього, колегія суддів на підставі п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України вважає за можливе не визначати обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Керуючись ст. 331, ст.ст. 369-372, 392 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 24.04.2024 до 22.06.2024 року включно.

Строк дії ухвали визначити до 22 червня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя Судді