справа № 208/789/24
провадження № 1-кп/208/309/24
УХВАЛА

про призначення до судового розгляду

28 лютого 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому підготовчому судовому засіданні призначеного 01.02.2024 року, розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000066, які надійшли з Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони 01.02.2024 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, військовослужбовець, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла зазначена справа.

Під час проведення підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України, підстав для повернення обвинувального акту прокурора чи закриття кримінального провадження, не вбачається. Справа підсудна Заводському районному суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. На стадії досудового слідства обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Учасники судового провадження - прокурор, обвинувачений, захисник, кожен окремо, вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, і судом не встановлено для цього перешкод.

Прокурором заявлено клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, яке аргументовано тим, що останній обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, самовільно залишив військову частині, не маючи ніяких стримуючих факторів може переховуватись від суду. За фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_7 військової частини порушено кримінальну справ за ст. 408 КК України, і враховуючи обвинувачення останнього у вчиненні двох умисних злочинів, існують ризики вчинення обвинувачених інших кримінальних правопорушень На думку прокурора також існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків по справі з метою зміни ними своїх показань.

Адвокат заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши про недоведеність ризиків застосування найбільш суворого запобіжного заходу. Машинець має постійне місце мешкання та реєстрації. Ніяких даних про переховування обвинуваченого від досудового слідства чи незаконний вплив на потерпілого та свідків у справі, суду не надавалось. Просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Обвинувачений підтримав думку захисника.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у справах «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції» неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 на теперішній час обґрунтовано, а саме в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, і у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 є раніше не судимим, має місце реєстрації та мешкання. Машинець обвинувачується у вчиненні двох поспіль умисних, тяжких злочинів. Відповідно до клопотання прокурора, солдат ОСОБА_7 самовільно залишив військову частину і відносно нього здійснюється слідство за ст. 408 КК України. Даних про працевлаштування обвинуваченого чи джерело його існування, суду не надано.

За таких обставин, суд вважає за існуючий ризик переховування обвинуваченого від суду з огляду на тяжкість інкримінованих злочинів та міри покарання, яка йому загрожує у разі визнання винним, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків.

При встановленні наявності цього ризику, враховується встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, згідно якої суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення іншими показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, і за таких обставин, ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом таких показань та дослідження їх судом.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам, за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим не може прийняти до уваги доводи сторони захисту як належним чином обґрунтовані.

Відповідно до ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатній для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Суд вважає, що з врахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, розмір застави який достатньою мірою забезпечить належне виконання Машинець своїх процесуальних обов`язків повинен становити 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181-184, 314-316, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , по обвинуваченню у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово, в приміщенні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, на 06.03.2024 року о 14.00 годині.

В судове засідання викликати прокурора, потерпілого, обвинуваченого, захисника.

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 25.04.2024 року.

У разі внесення на рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, вважати, що до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді застави та в цьому випадку покласти на обвинуваченого наступні обов`язки передбачені ст. 194 КПК України: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по справі поза межами судового засідання.

В задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни відносно обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду, в частині обрання запобіжного заходу, може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1