Справа № 346/7178/23
Провадження № 1-в/346/69/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань: ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , а також представника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_4 , засудженого: ОСОБА_5 та його захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, подання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянин України; місце народження м. Кременець, Тернопільської області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; освіта середня; не одружений; не працюючий; раніше не судимий),

по кримінальних провадженнях №0000009 та №0000066, в яких ОСОБА_5 вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2022 року, який набрав законної сили 29 січня 2023 року, визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та на підставі ч.4 ст.70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 років 8 місяців,

в с т а н о в и в:

Начальник Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_8 , звернувся до суду із вказаним поданням, до якого додав матеріали особової справи засудженого (а.с.1-13 судова справа, а.с.1-264 особова справа).

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 січня 2024 року суд подання колонії задовільним та умовно-достроково звільнив від відбування остаточного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 (а.с.33-35 судова справа).

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року апеляційну скаргу прокурора задоволено часткового у зв`язку із чим ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 04.01.2024 року скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції (а.с. 69 судова справа).

І згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, суддею визначено ОСОБА_1 (а.с. 75 судова справа).

Позиції учасників провадження.

Аргументи представника колонії. Вироком суду, який набрав законної сили, засудженого визнано винним у вчиненні злочину та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 років. Але, засуджений вже відбув більше ніж дві третини строку покарання, призначеного йому судом, а своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Дійсно, на оплачуваних роботах він не працював, хоча усно звертався з таким проханням. Однак, оскільки були тільки роботи пов`язані із значним фізичним навантаженням, а за станом здоров`я (був перелом ключиці) він не міг виконувати такі роботи, до їх виконання він не залучався. Проте засуджений майже одразу з моменту прибуття в установу, з його ініціативи, залучений до виконання безоплатних, позачергових, робіт до яких ставиться добросовісно, а також має сумлінну поведінку. Крім того, бере активну участь у проведенні культурно-просвітницьких спортивно-оздоровчих та профілактичних заходах, у гуртку художньої самодіяльності. І своєю поведінкою позитивно впливає на інших засуджених. Тому засудженого, умовно-достроково, слід звільнити від невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, що складає 7 місяців 1 день.

Аргументи прокурора. Матеріали справи вказують на те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому подання колонії задоволенню не підлягає.

Позиція засудженого та його захисника. Засуджений підтримав подання колонії та просив його задовільнити. Зазначив, що повністю визнає свою вину, розкаюється у тому, що вчинив, усвідомив свою протиправну поведінку. Після звільнення одразу піде працювати на посаду продавця, вже домовився про місце роботи на якому його чекають. Захисник звертав увагу суду на те, що саме колонія здійснює нагляд за поведінкою його клієнта, і тому саме їм, а не прокурору, краще знати чи довів засуджений своє виправлення чи ні.

Оцінка суду.

Частина 2 статті 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Разом з цим, частиною 1 статті 81 КК України встановлено, що до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Але частиною 2 і пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України уточнюється, що умовно-дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також за умови (якщо засуджений відбуває покарання за вчинений умисний тяжкий злочин), що засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2021 року, який набрав законної сили 19 листопада 2021 року, ОСОБА_9 , визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, але на підставі ст.69 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 років 6 місяців. Початок відбуття строку покарання рахується з 28 травня 2021 року (а.с. 24-27,28 особова справа).

Відповідно до наряду про направлення особи, засудженої до позбавлення волі на певний строк, засудженого ОСОБА_5 , вирішено направити для відбування покарання із державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)» до державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» (а.с.30 особова справа).

Вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2022 року, який набрав законної сили 29 січня 2023 року, визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та на підставі ч.4 ст.70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 років 8 місяців. Початок відбуття строку покарання рахується з 31 грудня 2022 року (а.с.36-60,62 частини І особової справи).

При цьому строк відбування покарання, правильно рахується колонією, з 28 травня 2021 року - дати його фактичного затримання.

Витягом з протоколу № 6/1.10 від 10 лютого 2023 року було встановлено, що рішенням Міжрегіональної комісії ЗМУ ОСОБА_5 , визначено для відбування покарання в виправну колонію середнього рівня безпеки для чоловіків, уперше засуджених до позбавлення волі (а.с. 63 особової справи)

І наразі, засуджений ОСОБА_5 продовжує відбувати призначене йому покарання у виді позбавлення волі, і фактично він вже відбув більше двох третин призначеного йому покарання, оскільки кінець строку відбуття покарання: 28.01.2025р, що теж правильно обраховано колонією.

При цьому суд відзначає, що в силу положень частини 3 статті 185 та ч.1 ст.121 та частини 5 статті 12 КК України, з урахуванням змісту зазначених вироків, покарання було призначено засудженому за вчинення ним умисних тяжких злочинів, якими є вказані злочини.

Тому суд погоджується, що колонією доведений факт того, що засуджений ОСОБА_5 станом на дату розгляду подання судом, дійсно фактично відбув вже більше ніж дві третини строку покарання, призначеного йому судом, за вчинені тяжкі умисні злочини.

Як вже вказувалось судом вище, умовно-дострокове звільнення може бути застосоване виключно, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Через, що суд враховує та застосовує положення частини 1 статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України за якими, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. При цьому суд відзначає, що з огляду на положення частини 3 статті 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

І тому суд відзначає, що з часу знаходження в місцях позбавлення волі:

- 10.11.2022 року ОСОБА_5 , подав заяву про втрату паспорта в якій зазначив, що ним було утрачено паспорт громадянина України (а.с. 177 частини ІІ особової справи). У зв`язку із чим начальник Чортківської установи виконання покарань (№26) і просив начальника Чортківського відділу УДМС України в Тернопільській області оформити паспорт громадянину України ОСОБА_5 (а.с. 178 частини ІІ особової справи);

- 08.02.2023 року постановою № 13 щодо ОСОБА_5 , за зразкову поведінку, проявлену ініціативу та активну участь у виконані робіт пов`язаних із створенням належних санітарно-побутових умов і впорядкуванням місця попереднього ув`язнення було оголошено подяку (а.с. 197 частини ІІ особової справи);

- відповідно до відповіді від 28.06.2023 року ОСОБА_5 , відбуває покарання за адресою: АДРЕСА_3 в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» (а.с. 213 частини ІІ особової справи);

- згідно з розпискою від 29.06.2023 року ОСОБА_5 було доведено інформацію, що для працевлаштування на виробництві установи з метою нарахування робочого стажу під час відбування покарання та для відрахувань податку до пенсійного фонду України, він має долучити до особової справи оригінал або ксерокопію РНОКПП (а.с. 219 частини ІІ особової справи);

- також 29.06.2023 року ОСОБА_5 повідомив, що його паспорт громадянина України знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 220 частини ІІ особової справи);

- крім того 29.06.2023 року ОСОБА_5 , одразу просив дозволу залучити його до участі у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення» (а.с. 221 частини ІІ особової справи);

- опитувальним листом від 20.07.2023 року щодо можливості застосування статті 101 КВК України до засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній заслуговує на застосування вищезазначеної статті (а.с. 225 частини ІІ особової справи засудженого);

- також опитувальним листом від 20.07.2023 року щодо можливості застосування статті 82 КК України до засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній заслуговує на застосування вищезазначеної статті, оскільки довів що стає на шлях виправлення (а.с. 226,236 частини ІІ особової справи засудженого);

- за змістом його характеристики від 20.07.2023 року, під час тримання в ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)», характеризувався наступним чином: порушень вимог режиму утримання не допускав, дисциплінарні стягнення не накладались. Застосовано одне заохочення. З 28.06.2023 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№ 41)». За час відбування покарання характеризується позитивно, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не застосовувались. На заходи виховного впливу реагує належним чином, робить правильні висновки, до персоналу ставиться ввічливо, приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». Встановлені законодавством вимоги виконує, у взаємовідносинах із засудженими не конфліктний, віддає перевагу спілкуванню із засудженими позитивної спрямованості, за характером спокійний та врівноважений. Згідно вироку вину в скоєному визнав повністю (а.с.227 частини ІІ особової справи засудженого);

- при цьому суд враховує, що за висновками щодо ступеня виправлення засудженого, комісія колонії дійшла одноголосного рішення про те, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення, а із мінімально необхідних 61 балу, він набрав 81 та згодом 82 бали (а.с. 229-231,243-245 частини ІІ особової справи);

- постановою від 12.08.2023 року ОСОБА_5 з дільниці карантину, діагностики та розподілу ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» переведено до дільниці ресоціалізації (а.с. 222 частини ІІ особової справи);

- а відповідно до заяви від 19.09.2023 року ОСОБА_5 просив залучити його без оплати праці позачергово до робіт з благоустрою колонії і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт із забезпеченням колонії продовольством (а.с. 237 частини ІІ особової справи);

- опитувальним листом від 16.11.2023 року щодо можливості застосування статті 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній заслуговує на застосування вищезазначеної статті, оскільки довів що став на шлях виправлення (а.с. 226,236 частини ІІ особової справи засудженого);

- відповідно до характеристики на засудженого від 01.04.2024 року, до позбавлення волі особа проживала з мамою та вітчимом, має наміри після звільнення повернутись на попереднє місце проживання, а також бажає покращити комунально-побутові умови за місцем проживання. Прибувши до державної установи виконання покарань не залучався до програми ДВВ освіта та професія (Однак в судовому засіданні було з`ясовано, що засуджений має вищу освіту у зв`язку із чим потреби в останнього не було щодо таких програм). Також ОСОБА_5 не працював до засудження. По прибуттю до УВП засуджений не був працевлаштований у виробничій майстерні установи, за станом здоров`я (хоча конкретних медичних документів про це суду не надано, суд враховує, що у цій частині пояснення представника колонії та засудженого узгоджуються, а отримати конкретні медичні дані неможливо, оскільки засуджений після звернення до лікаря, як він сам пояснив, лікувався самостійно. А суть проблеми полягає у переломі ключиці, через що він мав обмеження у фізичних навантаженнях, і представник колонії вказував, що підходящою дл засудженого роботою була робота по благоустрою, які засуджений виконував із самого початку). Позачергово та без оплати праці залучається до робіт з благоустрою колонії, роботи виконує вчасно та якісно розуміє їх необхідність. Має плани після звільнення працевлаштуватись. З засудженим була проведена психологічна робота направлена на формування навичок управління емоціями та почуттями. На даному етапі засуджений вмотивований до змін. Крім того, до засудження особа зловживала алкоголем. Злочин за вироком від 06.10.2021 року вчинив в стані алкогольного сп`яніння. По прибуттю до УВП засуджений усвідомив негативний вплив алкоголю на своє життя та має намір після звільнення більше не вживати спиртних напоїв взагалі. За час відбування покарання в установі засуджений не вживав спиртних напоїв та не притягався до дисциплінарної відповідальності. Також засуджений почав змінювати свої погляди на майбутнє, а саме: має мотивацію змінити коло спілкування та після звільнення більше не підтримувати ніяких зв`язків з тими особами, яких він вважав друзями. Злочин вчинено у співучасті. З 28.06.2023 року відбуває в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», за час відбування покарання до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Під час відбування покарання на профілактичних обліках не перебував. На заходи виховного впливу реагує добре, робить належні висновки. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній (а.с.93-95 судової справи);

- довідкою, яка надана суду 01.04.2024р. встановлено, що ОСОБА_5 , згідно заяви від 19 вересня 2023 року залучається позачергово без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених протягом шести годин, кожного з вказаних у довідці днів, а саме з 25.09.2023р. по 14.06.2024 року. До виконання даних робіт засуджений відноситься добросовісно, розуміє їх необхідність. Завжди вчасно та якісно виконує поставлені йому завдання. (а.с. 97,134 судової справи);

- також згідно з рапортом від 01 квітня 2024 року за весь час відбування покарання у відділенні характеризується з позитивної сторони, порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає, дисциплінарні стягнення не накладались. Засуджений бере участь у проведенні культурно-просвітницьких, спортивно-оздоровчих та профілактичних заходах із засудженими, а також бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи з засудженими. З перших днів перебування у відділенні, згідно поданої заяви залучається до робіт по благоустрою колонії, а також для поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До робіт відноситься добросовісно та з розумною ініціативою, виконує її вчасно та якісно. До майна установи та предметів якими користується при виконанні дорученої роботи відноситься дбайливо. Своєю поведінкою позитивно впливає на поведінку інших засуджених. (а.с. 132 судової справи);

- також згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого вбачається, що ОСОБА_10 оголошено дві подяки 08.02.2023 року та 01.04.2024 року за зразкову поведінку, проявлену ініціативу та активну участь у виконанні робіт по створенні належних санітарно-побутових умов ув`язнених та за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених кримінально-виконавчим кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці у І кварталі 2024 року (а.с. 133 судової справи);

- крім того, відповідно до листа ФОП ОСОБА_11 , остання готова взяти у разі звільнення умовно-достроково ОСОБА_5 , на постійне місце роботи, на посаду продавця, за місцем його проживання (а.с. 148 судової справи);

- суд також відзначає, що за даними виконавчої служби, хоча засуджений ОСОБА_5 має заборгвоаність за виконавчими листами на загальну суму 211033 гривні 97 копійок, частину цієї суми, а саме 33143 гривні 89 копійок він вже оплатив (а.с.150 судової справи). При цьому суд відзначає, що вказана сума коштів - це загальний розмір усіх заявлених позовних вимог до ОСОБА_5 по другому вироку, які він визнав одразу та не оспорював, про що вказано у обох вироках, але зазначив, що оскільки знаходиться у місцях позбавлення волі, не може одразу їх відшкодувати. Також суд наголошує, що за змістом обох вироків, ОСОБА_5 визнав свою вину, щиро розкаявся (по першому вироку - також, активно сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував завданий збиток, а по другому - також, визнав усі заявлені до нього цивільні позови).

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини на підставі наданих йому колонією доказів, у їх сукупності, суд констатує, що колонією доведено те, що засуджений дійсно пройшов процес позитивних змін, які вже відбулись в його особистості та вже створили у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, і своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, він вже довів своє виправлення.

При цьому, що стосується ставлення до праці суд враховує те, що засуджений залучався до тієї праці, яка йому не оплачувалась, але з огляду на зміст частини 2 статті 81 КК України, кримінальний закон і не вимагає аби така праця мала саме оплатний характер.

Більш того, з огляду на положення частини 3 статті 6 КВК України одним з основних засобів виправлення і ресоціалізації засуджених є саме суспільно-корисна праця, яка вочевидь може мати і не оплачуваний характер. Підтвердженням чого, є і положення частини 5 статті 118 КВК за якими, засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.

А встановлені судом обставини прямо вказують на те, що ОСОБА_5 залучався до виконання саме таких не оплачуваних робіт, що підтверджував представник колонії, при цьому з ініціативи самого ОСОБА_5 , на постійній і безперервній основі, і з самого початку знаходження в колонії, і виконував він таку роботу тривалий час, вже більше 8 місяців і якісно, за що і отримав одну з подяк. Тому суд взагалі не бачить юридичної та фактичної проблеми у тому, що ОСОБА_5 під час відбування покарання не виконував роботи саме на оплатній основі.

Відповідно до ч.2 ст.123 КВК, участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення. А згідно з ч.2 ст.127 КВК, участь у самодіяльних організаціях є добровільною справою кожного засудженого, його соціально корисна активність заохочується адміністрацією колонії і також враховується при визначенні ступеня його виправлення. І як вже вказувалось вище, ОСОБА_5 бере активну участь у проведенні культурно-просвітницьких, спортивно-оздоровчих та профілактичних заходах із засудженими, а також бере активну участь в реалізації плану індивідуальної роботи з засудженими (а.с.132 судової справи). Що також свідчить на користь того, що він вже довів своє виправлення.

Отже, сумлінна поведінка і добросовісне ставлення до праці ОСОБА_5 , а також його участь у виховних та самодіяльних організаціях вказують на те, що він дійсно вже довів своє виправлення, і така поведінка має триваючий, постійний і системний характер а тому, подання колонії про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, строк якої становить 7 місяці та 1 день, слід задовольнити.

Тож керуючись статтями 1-33,84-99,321,342-372,392-395,532-539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , умовно-достроково, від відбування призначеного йому Шумським районним судом Тернопільської області від 30 грудня 2022 року, який набрав законної сили 29 січня 2023 року покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців, в частині не відбутого строку покарання, що складає: 7 (сім) місяців 1 (один) день.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя : ОСОБА_1