Справа № 632/797/24
провадження № 1-кп/632/115/24

У Х В А Л А

14 травня 2024 року місто Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2024 року до Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У підготовчому судовому засіданні після виконання вимог ст. ст. 342-345 КПК України, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд доходить висновку про можливість призначення судового розгляду з наступних підстав.

Обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України, прокурором дотриманні вимоги територіальної підсудності, підстав для закриття провадження, його зупинення або повернення обвинувального акта прокурору не встановлено, угоди не укладені.

У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено. Прокурор доповів про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, обвинувачений та захисник не заперечували.

Відповідно до ч. 5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених КПК України, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

За змістом частин 1, 2 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Досудова доповідь складається щодо особи, окрім іншого, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Відтак, відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вважає за необхідне доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Суд, під час підготовки до судового розгляду визначивши дату та місце його проведення, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, питання про склад осіб, які братимуть у ньому участь, вчинивши всі необхідні дії, завершив підготовку до судового розгляду.

Окрім того, 14 травня 2024 року прокурор подав до суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке є тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Прокурор вказав, що підставою для продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , з урахуванням даних про його особу, є наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, які ґрунтуються на тому, що обвинувачений, який хоча і має місце мешкання, раніше неодноразово судимий, не має стабільних джерел існування та міцних соціальних зв`язків, які б забезпечили його належну процесуальну поведінку, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому прокурор підкреслив, що ризик переховування в умовах воєнного стану, який діє в Україні, є досить вагомим.

Також прокурор зазначив, що на даний час ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися і продовжують існувати.

На думку прокурора, виключно застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить його належну процесуальну поведінку та запобігання наведеним вище ризикам.

Внесення зазначеного клопотання обумовлено тим, що вказаний запобіжний захід щодо обвинуваченого був застосований до 16 травня 2024 року включно.

У судовому засіданні прокурор подане ним клопотання підтримав та зазначив, що підставою для продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років та наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Прокурор вважає, що наявним ризикам, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, його репутацію та спосіб життя, можливо запобігти тільки шляхом застосування до ОСОБА_4 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечував.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах питання, яке вирішується, суд доходить наступного.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, поміж іншого, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Положеннями ст. 199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, враховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається зі ст. 194 КПК України, під час розгляду вказаного питання суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, визначені пунктами 1 - 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу обвинуваченого та визначені у пунктах 1 - 12 частини 1 вказаної статті.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 березня 2024 року щодо ОСОБА_4 , був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 травня 2024 року включно, із визначенням застави у розмірі 60560 гривень.

Підставою для прийняття такого рішення стала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яка підтверджувалася зібраними у кримінальному провадженні доказами, метою запобігання ризику, передбаченому пунктом 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зміст якого наведений вище.

На даній стадії суд позбавлений можливості робити будь-які висновки щодо обґрунтованості підозри, оскільки з моменту надходження обвинувального акта до суду змінюється процесуальний статус підозрюваної особи на обвинуваченого (ч. 1, ч. 2 ст. 42 КПК України), і вказаній особі висувається обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

У свою чергу, обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється судом на стадії судового розгляду шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися, або якими може спростовуватися обвинувачення, яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті, ухвалюючи остаточне рішення у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, суд на даній стадії судового провадження не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри шляхом надання оцінки доказам у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується.

Так, відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» суд зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Враховуючи наведені вище критерії, на обґрунтованість обвинувачення для вирішення питань у цій стадії кримінального провадження, вказує те, що в результаті проведеного досудового розслідування ОСОБА_4 було повідомлено про підозру, а згодом висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України незаконному придбанні, носінні, зберіганні та збуті бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, на обґрунтування чого зібрані докази.

Оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству, суд, враховуючи викладене доходить висновку про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Вказане свідчить про те, що обвинувачений, який хоча і має місце проживання, однак не має стабільних джерел існування, міцних соціальних зв`язків, власності, усвідомлюючи обсяг висунутого йому обвинувачення та покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість доказів, опинившись на свободі, може залишити місце проживання та переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

До того ж суд зазначає, що даний ризик, в умовах воєнного стану, який діє в Україні, є досить вагомим.

Проаналізувавши наявні дані, що характеризують обвинуваченого, його соціальні зв`язки, репутацію, майновий стан та спосіб життя, у сукупності з обставинами інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховуючи те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, суд доходить висновку, що наведені обставини об`єктивно вказують на наявність ризику продовження ОСОБА_4 кримінально-протиправної діяльності та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, тобто на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, згідно із сформованою практикою ЄСПЛ, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства.

Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

При цьому, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, на думку суду, у цій справі наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

З огляду на сукупність наявних на даний час відомостей щодо особи обвинуваченого, суд доходить висновку, що на даному етапі судового провадження жодний інший вид запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого у кримінальному провадженні, а тому доходить висновку про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 314-317, 369 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у відкритому судовому засіданні суддею одноособово на 11 годину 00 хв. 24 травня 2024 року у приміщенні Первомайського міськрайонного суду Харківської області за адресою: місто Первомайський Лозівського району Харківської області, вулиця Соборна, 18.

Викликати в судове засідання осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Роз`яснити учасникам провадження право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на підставі їх письмових клопотань.

Доручити представнику персоналу органу пробації підготувати у строк до 24 травня 2024 року досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, строком на шістдесят днів, тобто по 12 липня 2024 року, включно, в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику і прокурору негайно після її оголошення та направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1