Справа № 577/2182/20
Провадження № 1-кп/577/28/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" лютого 2024 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000089 від 21 січня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бондарі Конотопського району Сумської області, українки, громадянки України, освіта незакінчена вища, не працюючої, мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19 січня 2020 року близько 11 год. 20 хв. ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Тоyota Auris», державний номер НОМЕР_1 , рухалась заднім ходом з паркувальної стоянки, розташованої по вул.Володимира Великого в м. Конотопі напроти Конотопського Свято-Вознесенського кафедрального собору, що знаходиться за адресою: м. Конотоп, вул. Володимира Великого, 20. Діючи в порушення вимог п.п. 10.1, 10.9, 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року і введених у дію з 01 січня 2002 року, ОСОБА_5 проявила неуважність та перед початком руху заднім ходом не переконалась, що позаду немає пішоходів, зокрема не скористалася допомогою іншої особи, створила небезпеку та перешкоду іншим учасникам руху, а також здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину по пішохідному переходу по вул. Володимира Великого в м. Конотоп від Конотопського Свято-Вознесенського кафедрального собору в бік стоянки. Внаслідок наїзду автомобіля «Тоyota Auris», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 на ОСОБА_7 та подальшого її падіння, остання отримала тілесне ушкодження середньої тяжкості. Згідно висновків судово-медичних експертиз № 64 від 13 березня 2020 року та № 165 від 27 квітня 2020 року у ОСОБА_7 на час огляду лікарем травматологом вставлено діагноз: черезвертельний перелом лівої стегнової кістки без зміщення; згідно з висновком рентгенолога - черезвертельний перелом лівої стегнової кістки без зміщення; згідно з КТ дослідженням визначається консолідуючий скалковий черезвертельний перелом лівої стегнової кістки, стан відламків задовільний, вісь кістки правильна, кісткова мозоль виражена незначно, фрагментарно. По ступеню важкості черезвертельний перелом лівої стегнової кістки не є небезпечним для життя, але потягнув за собою тривалий розлад здоров`я, тому згідно з Правилами судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних пошкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, виявлений перелом міг виникнути 19.01.2020 року. Згідно з висновком судової авто-технічної експертизи № 40 від 06.03.2020 року ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Тоyota Auris», державний номер НОМЕР_1 , допустила порушення п.п. 10.1, 10.9, 18.1 Правил дорожнього руху України, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП і наслідками, що настали.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 підтримала клопотання ОСОБА_5 .

Представник потерпілої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення вказаного клопотання заперечує.

Прокурор вважає, що клопотання обвинуваченої підлягає задоволенню, не заперечує проти звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, думку прокурора, вважає, що клопотання обвинуваченої підлягає задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюються виключно судом.

Згідно обвинувального акту подія мала місце 19 січня 2020 року.

Ч. 2 та 3 ст. 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, санкцією вказаної норми закону визначене покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції Закону України, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, належало до злочинів невеликої тяжкості.

Ч. 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону України, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Чинні положення п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у редакції Закону України № 2812-IX від 01.12.2022 року передбачають, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули - два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Таким чином з часу вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, минули встановлені п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України строки давності.

Судом встановлено, що обвинувачена не ухилялася від досудового розслідування і суду та до закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, не вчинила нового кримінального правопорушення.

При цьому суд враховує, що під ухиленням від досудового розслідування або суду варто розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходи, спрямовані на розшук і затримання правопорушника (постанова Верховного Суду України від 19.03.2015 року у справі № 5-1кс15).

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 пояснила, що вона розуміє, що закриття кримінального провадження по обвинуваченню її у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України за своєю суттю є нереабілітуючою особу підставою.

Стороною обвинувачення не надано суду доказів, які б, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України, вказували на зупинення чи переривання строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

За таких обставин, клопотання ОСОБА_5 про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ч. 3 ст. 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.11.2022 року у справі № 734/3220/17, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду в разі настання обставин, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 49 КК України за наявності згоди такої особи на звільнення на підставі спливу строків давності. При цьому, виходячи з положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України, за якими жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже, невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою у реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Заперечення представника потерпілої проти закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків давності не є визначальним при вирішенні питання щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження - закрити.

Відповідно до ст. 124 КПК України, п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 6 «Про правові позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» покладення судових витрат на осіб, звільнених від кримінальної відповідальності, процесуальним кодексом не передбачено.

Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту. Такий висновок сформований об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у Постанові від 12.09.2022 року № 203/241/17 (51-4251кмо21).

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_7 до обвинуваченої ОСОБА_5 пред`явлений цивільний позов про стягнення: матеріальної шкоди в розмірі 6051 грн. 00 коп., моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. 00 коп. та понесених нею витрат на правову допомогу в розмір 7000 грн. 00 коп.

За змістом ст. 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Тому у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, однак натомість він може бути розглянутий у порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.01.2022 року у справі № 661/2681/18.

Ч. 7 ст. 128 КПК України визначено, що особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілій право на звернення з позовом до суду у порядку цивільного судочинства.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 4, 44, 49 КК України, ч. 7 ст. 128, 129, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, 288, 392, 393, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 21 січня 2020 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_7 право пред`явити позов до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2020 року, на автомобіль «Тоyota Auris», державний номер НОМЕР_1 , - скасувати.

Речовий доказ: автомобіль «Тоyota Auris», державний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , їй і залишити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, ухвала набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1