Справа № 353/1240/23
Провадження № 11-кп/4808/147/24
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000142 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2023 року яким,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, розлученого, раніше не судимого, громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді три років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки протягом іспитового строку.

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити та не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на два роки.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано у повній мірі особу обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема, що він є чесною та порядною особою, раніше не судимий, щодо нього немає підозри у скоєнні будь-якого іншого кримінального правопорушення, не перебуває на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, відшкодував потерпілій стороні збитки, які не покриваються страховою компанією.

Вказує, що між ОСОБА_8 та ТОВ «ЛЕГІОН-ТРЕЙД» укладено договір про надання послуг перевезення №1066 від 01 січня 2023 року. Обвинувачений ОСОБА_8 багато років працює на посаді водія, що було і є його основним і єдиним джерелом доходу, тому позбавлення права керування транспортним засобом фактично залишає його без засобів на існування, що вказує на недоцільність і непотрібність застосування до нього додаткової міри покарання у вигляді позбавляння права керувати транспортними засобами.

Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_8 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Кримінальне правопорушення було вчинено при наступних обставинах.

Приблизно о 08 год. 40 хв. 17 серпня 2023 року водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Fort Transit 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заїхав на територію Центру опіки дитини "Рідна оселя" (далі - ЦОД), що розташований по вул. Винниченка, 42 в м. Тлумач Івано-Франківського району Івано-Франківської області з метою вивантаження товару, який перевозив в зазначеному автомобілі. В салоні автомобіля як пасажир перебувала ОСОБА_11 .

Близько 09 год. 00 хв. водій ОСОБА_8 проявив неуважність, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, розпочав маневр руху транспортним засобом заднім ходом по території ЦОД до вул. Винниченка. В цей же час по території ЦОД, на зустріч руху автомобіля марки «Fort Transit 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з допомогою ціпка рухався пішохід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якого ОСОБА_8 вчинив наїзд автомобілем.

При цьому водій ОСОБА_8 достовірно знав, що автомобіль марки «Fort Transit 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є технічно несправний через несправності (пошкодження) робочої гальмівної системи, пов`язані з розгерметизацією системи гідроприводу гальм через знос сальника поршня робочого циліндра гальмівного механізму заднього лівого колеса, яку він мав можливість виявити через погіршені гальмівні властивості транспортного засобу та в процесі проведення технічного обслуговування автомобіля.

Внаслідок проявленої неуважності та технічної несправності транспортного засобу водій ОСОБА_8 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.3, п. 1.5, п. 1.7, п. 2.3 б), д), п. 10.1, п. 10.9, п. 12.3.

У результаті порушення водієм ОСОБА_8 вказаних пунктів Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної закритої тупої травми грудної клітки з переломами другого - дев`ятого ребер справа по середньо ключичній лінії, п`ятого - дев`ятого ребер зліва по середньо ключичній лінії, крововиливами під легеневу плевру, пристінкову плевру та в м`які тканини грудної клітки; закритої тупої травми органів черевної порожнини та позаочервинного простору з розривом капсули та тканини печінки, крововиливом в жирову клітковину та фіброзну капсулу правої нирки, крововиливом в черевну порожнину; закритої тупої травми органів тазу з крововиливом в стінку сечового міхура; синці та садна в ділянках обох рук та ніг, живота, обличчя, забійні рани в ділянках обох гомілок, носа. Зазначені тілесні ушкодження ускладнились тяжким травматичним шоком і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення, та від яких 17 серпня 2023 року о 12 год. 30 хв. в КНП «Тлумацька ЦМЛ» наступила смерть ОСОБА_10 .

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги, з мотивів, викладених у ній;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а вирок суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За результатами апеляційного розгляду доводи сторін не знайшли свого підтвердження.

Оскільки в апеляційних скаргах обвинувачений захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 оспорює вирок суду в частині призначеного покарання, суд апеляційної інстанції перевіряє судове рішення в цій частині.

Так, частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для цього кримінального провадження, а висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

За змістом ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а також враховував практику Європейського суду з прав людини.

Призначаючи ОСОБА_12 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем проживання, розлучений, не перебуває на обліку в наркологічному та психіатричному кабінеті, до кримінальної відповідальності притягається вперше, повністю визнав вину у скоєному, щиро розкаявся, негативно ставиться до вчиненого, відшкодував збитки дочці загиблого в частині, яка не покривається страховою компанією, наявність обставин, які пом`якшують покарання, зокрема - щире каяття, визнання вини, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування збитків та відсутність обставин обтяжують покарання обвинуваченого.

Також суд правильно врахував зміст досудової доповіді Тлумацького районного сектору № 5 філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 23 листопада 2023 року, відповідно до якої зроблено висновок, що, беручи до уваги низьку ймовірність вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та низький рівень небезпеки, що становить обвинувачений для суспільства, його виправлення без ізоляції від суспільства може становити високу небезпеку для суспільства чи окремих осіб

З огляду на ці обставини, суд першої інстанції дійшов правильного переконання, що з врахуванням позиції прокурора, обвинуваченого та його захисника, потерпілої та її представника, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Проте суд першої інстанції також дійшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі і до нього можливо застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку. При цьому суд дійшов до висновку за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Також суд дійшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував ті обставини, на які посилається апелянт в апеляційній інстанції.

Також, суд першої інстанції належно врахував пояснення потерпілої щодо призначення ОСОБА_8 покарання, яка в судовому засіданні підтримала думку прокурора щодо покарання та просили не карати обвинуваченого суворо і обрати йому покарання без реального позбавленням волі. Також потерпіла ствердила, що обвинуваченим їй відшкодовані збитки, які не покриваються страховою компанією.

Суд першої інстанції, з урахуванням даних щодо особи ОСОБА_8 , обставин, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, призначив покарання в межах, встановлених у санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Колегія суддів наголошує, що обвинувачений ОСОБА_8 внаслідок проявленої неуважності та технічної несправності транспортного засобу грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.3, п. 1.5, п. 1.7, п. 2.3 б), д), п. 10.1, п. 10.9, п. 12.3, що призвело до смерті пішохода ОСОБА_10 .

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. В результаті грубого порушення ПДР України ОСОБА_8 загинула людина.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що застосування до ОСОБА_8 додаткової міри покарання у вигляді позбавляння права керувати транспортними є необхідним, а призначене покарання ОСОБА_8 відповідає цілям, передбаченим ст. 50 КК України, та загальним засадам призначення покарання, що визначені ст. 65 КК України, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також є законним та справедливим, відповідає принципам індивідуалізації покарання та гуманізму, є балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

На думку суду апеляційної інстанції призначене ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженню, є таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, необхідними та достатніми для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги не здобуто, а тому його необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000142 щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5