Дата документу 06.05.2024
Справа № 334/3521/24
Провадження № 1-кс/334/1059/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

за участю: представника заявниці адвоката ОСОБА_4 ,

встановив:

слідчому судді надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій вона просить зобов`язати уповноважених осіб Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області внести відомості до ЄРДР за її заявою від 24.04.2024 про вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в період часу з 22.05.2020 до 04.06.2020 при посередництві представників ТОВ «ТОРАТО» кримінального правопорушення (злочину) за частиною третьою статті 185 КК України.

В обґрунтування скарги зазначила, що 24.04.2024 вона через свого представника адвоката ОСОБА_4 подала через канцелярію до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області заяву про кримінальне правопорушення в порядку статті 214 КПК України, в якій повідомлено орган досудового розслідування про вчинення ОСОБА_5 за попередньою змовою та разом із її родичем (сином) ОСОБА_6 при посередництві представників ТОВ «ТОРАТО» щодо дочки заявниці ОСОБА_7 , а також щодо неповнолітньої онуки заявниці ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення за частиною третьою статті 185 КК України, тобто крадіжки, вчиненої за попередньою змовою групою осіб, що спричинила значну матеріальну шкоду потерпілим. Також звернуто особливу увагу на те, що заява подавалася саме в порядку статті 214 КПК України, що унеможливлювало її розгляд в порядку Закону України «Про звернення громадян». Крім того зауважено про те, що ОСОБА_3 повідомляє орган досудового розслідування про вчинення саме злочину, що кваліфікується за частиною третьою статті 185 КК України через незаконне вибуття предмету злочину після смерті 18.05.2020 ОСОБА_9 із власності померлого і відповідно із складу його спадкового майна, а відтак, проведення дій, таких, як відібрання пояснень, й інших дій для з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення до внесення відомостей до ЄРДР є неприпустимим і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У прохальній частині своєї заяви від 24.04.2024 вона просила невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, внести відповідні відомості до ЄДРСР та розпочати розслідування, а також вручити заявнику через її представника адвоката ОСОБА_4 документ, що підтверджує прийняття і реєстрацію заяви та витяг з ЄРДР. 26.04.2024 представник заявниці дізнався від Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області про те, що у встановлений статтею 214 КПК України строк за заявою ОСОБА_3 від 24.04.2024 відомості до ЄРДР уповноваженими особами внесені не були, що стало підставою для подання цієї скарги слідчому судді.

Заявниця ОСОБА_3 та представник Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області в судове засідання не з`явились. Повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду скарги. Причини неявки не повідомили. Їх неявка відповідно до частини третьої статті 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Представник заявниці адвокат ОСОБА_4 скаргу та обставини, якими вона обґрунтована підтримав. Пояснив, що заява від 24.04.2024 стосувалась внесення до ЄРДР відомостей саме щодо злочину з матеріальним складом. При цьому кваліфікація злочину при внесенні відомостей до ЄРДР належить до повноважень слідчого. Також органом Запорізьким РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється кримінальне провадження № 0000039 від 13.01.2021 за фактом підробки договору купівлі-продажу автомобіля, який є об`єктом злочину за заявою від 24.04.2024, відомості про який внесені за рапортом поліцейського, а не заявою ОСОБА_3 . Просив задовольнити скаргу..

Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши скаргу та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

24.04.2024 заявниця ОСОБА_3 в порядку статті 214 КПК України звернулась до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області з заявою про кримінальне правопорушення за частиною третьою статті 185 КК України, в якій просила прийняти заяву про вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо спадкового майна померлого 18.05.2020 ОСОБА_9 право на яке мають ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кримінального правопорушення за частиною третьою статті 185 КК України, тобто крадіжки за попередньою змовою групою осіб, що спричинила значної матеріальної шкоди потерпілим. Невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання цієї заяви внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Вручити їй документ, що підтверджує прийняття і реєстрацію цієї заяви, а також витяг з ЄРДР щодо внесених відомостей про кримінальне правопорушення за цією заявою.

У вказаній заяві ОСОБА_3 зазначила, що 18.05.2020 помер ОСОБА_9 . Після його смерті відкрилася спадщина на його майно, до складу якої увійшов автомобіль Volkswagen Caddy Maxi Kombi, державний номер НОМЕР_1 . 22.05.2020, на четвертий день після відкриття спадщини, автомобіль начебто померлим ОСОБА_9 було здано на комісійну торгівлю ТОВ «Торато» за договором комісії № 7571/20/002012 від 22.05.2020 та в цей же день за договором купівлі-продажу транспортного засобу № 7571/20/002012, укладеним між ВП № 1 ТОВ «Торато» і ОСОБА_5 право власності на автомобіль незаконно перейшло до ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_5 автомобіль було здано на комісійну торгівлю ВП № 1 ТОВ «Торато» й за договором № 7571/20/002063 купівлі-продажу транспортного засобу від 29.05.2020 незаконно передано у власність ОСОБА_6 , який є родичем (сином) ОСОБА_5 . Надалі право власності на автомобіль було зареєстроване 04.06.2020 із видачою ОСОБА_6 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і державного номерного знаку на зазначений автомобіль НОМЕР_2 . Вказані вище правочини були визнані недійсними із застосуванням наслідків недійсності нікчемних правочинів рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 08.02.2023 у справі № 334/7109/20, яке набрало законної сили на підставі постанови Запорізького апеляційного суду від 27.06.2023. Таким чином вбачається, що після смерті ОСОБА_9 та після відкриття спадщини, а саме в період часу з 22.05.2020 до 04.06.2020 року ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 за попередньою між ними та змовою при посередництві представників ТОВ «ТОРАТО», за допомогою здійснення нікчемних правочинів, діючи умисно й таємно, з приховуванням при цьому інформації щодо здійснених ними нікчемних правочинів від інших спадкоємців померлого ОСОБА_9 , в тому числі від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , незаконно заволоділи правом на спадкове майно, тобто правом на автомобіль Volkswagen Caddy Maxi Kombi, державний номер НОМЕР_3 й, відповідно, самим таким майном, тобто, фактично, здійснили таємне викрадення майна померлого ОСОБА_9 , спричинивши спадкоємцям матеріальну шкоду на суму 109 156,30 гривень кожному, тобто значну матеріальну шкоду.

Положеннями статті 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини 2 статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно з частиною першою статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина перша статті 1 КК України).

Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (частина перша статті 11 КК України).

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Чинним КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).

Відповідно до частин першої та другої статті 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Так до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (пункти 4 та 5 частини п`ятої статті 214 КПК України).

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок відповідає рішенню Конституційного Суду України від 17.06.2020 № 4-р(ІІ)/2020, у пункті 5 мотивувальної частини якого зазначено, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18 (провадження № 51-8007км18) наголосила, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені у статті 2 КПК України.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Зі змісту заяви про кримінальне правопорушення за частиною третьою статті 185 КК України від 24.04.2024 вбачається, що заявниця стверджує про вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо спадкового майна померлого 18.05.2020 ОСОБА_9 право на яке мають ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кримінального правопорушення за частиною третьою статті 185 КК України.

Частиною третьою статті 185 КК України передбачена кримінальна відповідальність за крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому.

Так, виходячи з положень частини першої статті 185 КК України, суб`єктивна сторона даного злочину характеризується наявністю прямого умислу у винної особи, тобто суб`єкт має чітко усвідомлювати й достовірно знати, що його дії направлено на таємне заволодіння для нього чужим майном з метою обернення його на свою користь або на користь іншої особи.

Також обов`язковими елементами цього складу злочину, крім іншого, є об`єкт злочину чуже майно, вартість якого повинна перевищувати 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Зі змісту заяви про кримінальне правопорушення за частиною третьою статті 185 КК України від 24.04.2024 вбачається, що ОСОБА_5 також є спадкоємцем померлого ОСОБА_9 , що також підтверджується рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 08.02.2023 у справі № 334/7109/20.

Відповідно до частини першої статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Таким чином ОСОБА_5 після прийняття спадщини є таким же співвласником автомобіля Volkswagen Caddy Maxi Kombi, державний номер НОМЕР_3 , як ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

При цьому слідчий суддя зауважує, що відповідно до частини другої статті 183 ЦК України автомобіль є неподільною річчю, оскільки його не можна поділити без втрати його цільового призначення.

Отже за обставин, зазначених у заяві про кримінальне правопорушення за частиною третьою статті 185 КК України від 24.04.2024, у даному випадку відсутній склад даного злочину, оскільки відсутні об`єкт злочину та суб`єктивна сторона злочину через те, що автомобіль не є чужим для ОСОБА_5 , а її дії не були спрямовані на заволодіння чужим майном.

Також слідчим суддею встановлено, що Запорізьким РУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000039 від 13.01.2021 за частиною першою статті 358 КК України за фактом підроблення документів на відчуження автомобіля Volkswagen Caddy Maxi Kombi, державний номер НОМЕР_3 , зі спадкової маси ОСОБА_9 , що підтверджується листом Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 06.05.2024 та поясненнями представника заявниці адвоката ОСОБА_4 .

Враховуючи те, що скарга ОСОБА_3 містить виключно її власні міркування та припущення про вчинення злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не містить об`єктивних даних про вчинення останніми злочину, бездіяльність уповноважених осіб Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не суперечать вимогам статті 214 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги, а відтак доходить до висновку, що скаргу ОСОБА_3 необхідно слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 214, 303, 306 - 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

скаргу залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 08 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1