Справа № 563/301/22
У х в а л а
15 квітня 2024 року смт. Брусилів Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синицівка Ульяновського району Кіровоградської області, громадянина України, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Соловіївка Брусилівського району Житомирської області, громадянина України, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,
Прокурором до суду подано клопотання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на 60 діб.
Клопотання прокурор мотивував тим, що заявлені ризики, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зникли. Зокрема, вказав, що обвинувачені раніше судимі, вчинили особливо тяжкі злочини, злочини вчиненні в період іспитового строку, обвинувачені можуть ухилитися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Прокурор в суді підтримав клопотання та просив продовжити строки запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строком на 60 діб.
До суду потерпіла ОСОБА_10 не з"явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки вважає, що прокурор не довів наявність ризиків, які б вказували на необхідність тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 в суді заперечував проти заявленого клопотання, вважає, що прокурор не довів наявність ризиків, які б вказували на необхідність тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою.
Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати їм більш м"який запобіжний захід.
Вислухавши прокурора, обвинувачених та їх захисників, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу, суд приходить до наступного.
Згідно із ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Враховуючи неможливість до спливу строку, продовженого ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2024 року, обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення, суд, враховуючи зазначені норми процесуального права, зобов"язаний розглянути та вирішити заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою.
За змістом ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Судом при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою враховуються положення законодавства, Конвенції про захист прав людини, а также практика Європейського Суду , згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також враховує конкретні обставини по даному провадженню.
Європейський суд неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди має бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи : характер ( обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв"язки з суспільством.
ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років або довічного позбавленням волі, раніше неодноразово судимі за вчинення інших злочинів проти життя та здоров`я людини та власності, офіційно не працевлаштовані, що свідчить про відсутність у них міцних соціальних зв`язків та законних джерел для існування.
За таких обставин, суд приходить до переконання, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Підвищена суспільна небезпека обвинувачених, відсутність сталих соціальних зв`язків та суворість передбаченого покарання свідчать про те, що і на даний час обвинувачені можуть переховуватися від суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.
Оцінюючи можливості обвинувачених переховуватися від суду, суд враховує, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершено та з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, обвинувачені можуть вдатися до відповідних дій щодо переховування від суду.
Враховуючи , що продовжують існувати ризики, визначені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи особи обвинувачених, з урахуванням тяжкості інкримінованих їм кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відповідно до вимог ч. 1
ст. 197 КПК України не може перевищувати 60 днів.
Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу та який, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 372, 392-395 КПК України, , суд -
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - задоволити.
Продовжити застосований до ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Продовжити застосований до ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Строк дії ухвали до 16 червня 2024 року .
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2