ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 682/2551/23

Провадження № 11-кп/4820/111/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.10.2023 року, у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хмелівка Березнівського району Рівненської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, працюючого водієм ПАТ «Укрпошта», не судимого,

якого звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою та закрито кримінальне провадження №0001697 від 04.09.2023 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.10.2023 року звільнено обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою та закрито кримінальне провадження № 0001697 від 04.09.2023 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Цією ухвалою вирішено питання скасування арешту майна.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні 0001697 від 04.09.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою та закрити кримінальне провадження; стягнути із ОСОБА_6 процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 3346 грн., з яких: 1912 грн. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок експерта від 20.09.2023 № СЕ- 19/123-23/9410-ІТ та 1434 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи (висновок експерта від 26.09.2023 № СЕ-19/123-23/9978-ІТ. Апелянт зазначив, що ухвала суду не відповідає вимогам ст..372 КПК України.

Окрім того, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Тобто ВП вказано на необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях, однак не визначено які саме витрати необхідно стягувати з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, а які відносити на рахунок держави. Відповідно до постанови ОП від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17 (провадження № 51-4251кмо21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту. Оскільки наведена постанова Верховного Суду вирішує дане питання лише в рамках застосування нереабілітуючої підстави звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 49 КК України, в даному випадку застосуванню підлягає саме висновок, що містить постанова від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження №13-47кс20) в частині необхідності стягнення процесуальних витрат із обвинуваченого.

Прокурор, враховуючи вищевикладене, вважає, що процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Дане порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним, оскільки завадило ухвалити законне та обґрунтоване рішення про стягнення з обвинуваченої процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, обвинуваченого та потерпілу, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню в частині розподілу судових витрат, за таких підстав

ОСОБА_6 висунуто обвинувачення в тому, що він 04 вересня 2023 року, близько 13:20 год., керуючи автомобілем марки "УАЗ» моделі «3741», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ПАТ «Укрпошта», по автодорозі Н-25 сполученням «Городище-Старокостянтинів», рухаючись ним зі сторони м. Нетішин в напрямку м. Славута Шепетівського району, зі швидкістю близько 70 км/год., маючи технічну несправність гальмівної системи, яка полягала у відсутності гумового шлангу гальм на лівому передньому колесі, яку ОСОБА_6 перед виїздом не перевірив методом контролю за технічним станом транспортного засобу, порушуючи вимоги п.п.1.5, 2.3 (а), 2.3 (б), 12.1, 31.1, 31.4, 31.4.1 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі Правила дорожнього руху), проїжджаючи перед с. Крупець Шепетівського району, проявив неуважність, розпочавши обгін вантажного автомобіля та виїхавши на зустрічну смугу, де вже рухався позаду нього легковий автомобіль в стані обгону, не врахувавши дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, різко повернув кермо праворуч на свою смугу руху, внаслідок чого втратив керованість над автомобілем допустивши з`їзд за межі проїзної частини дороги на праве узбіччя з подальшим перекиданням.

Тим самим, своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 (а), 2.3 (б), 12.1, 31.1, 31.4, 31.4.1 (а) Правил дорожнього руху, які вимагають:

1. Загальні положення:

п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

2. Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

12.Швидкість руху:

12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу

що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

31. Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання

31.1 Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

31.4 Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

31.4.1 Гальмові системи:

а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника;

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки "УАЗ» моделі «3741», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні, отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми лівої половини грудної клітки з переломами 3,4,5,6.11-го ребер лівої половини грудної клітки з лівобічним гемотораксом, які за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я та не були небезпечними для життя в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу. Також потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, саден обличчя, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень ЛЕГКОГО ступеня тяжкості, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також саден верхніх, нижніх кінцівок, грудної клітки та стегон, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень ЛЕГКОГО ступеня тяжкості.

Вищевказані порушення Правил дорожнього руху, допущенні водієм автомобіля марки "УАЗ» моделі «3741», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєнням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді заподіяних потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судимий, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, є нетяжким правопорушенням, в момент вчинення якого ОСОБА_6 не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та не перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення його у рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001697 від 04.09.2023 року від кримінальної відповідальності у порядку ст.ст. 44, 46 КК України у зв`язку з тим, що він примирився з потерпілою стороною, відшкодував заподіяну шкоду.

Крім того, зі змісту заяви потерпілої ОСОБА_7 про примирення вбачається, що обвинувачений і потерпіла примирились, ОСОБА_6 відшкодував потерпілій шкоду, у зв`язку з чим вона не має жодних матеріальних чи моральних претензій до ОСОБА_6 та претензій матеріального та морального характеру до нього не має та мати у майбутньому не буде, не заперечує проти закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Отже судом першої інстанції встановлена наявність юридичних та фактичних підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням з потерпілою ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як зазначено у ч. 1 ст. 372 КПК України, ухвала суду, що викладається окремим документом, складається із вступної, мотивувальної та резолютивної частин.

У вступній частині ухвали суд зобов`язаний зазначати дату і місце її постановлення; назву та склад суду, секретаря судового засідання; найменування (номер) кримінального провадження; прізвище, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання; закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа; сторони кримінального провадження та інших учасників судового провадження.

Відповідно до керівних роз`яснень, що містяться у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 № 5 із подальшими змінам "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку", яка не втратила чинності і жодним чином не суперечить вимогам чинного КПК України, до відомостей про особу обвинуваченого, які мають значення для справи і які належить зазначати у вступній частині судового рішення, крім тих, що прямо передбачені у КПК України, належать, зокрема, й такі: місце роботи чи навчання, громадянство, участь у Великій Вітчизняній війні, інвалідність, нагороди, дані про непогашену і незняту судимість.

У мотивувальній частині ухвали суд зобов`язаний зазначити суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

У резолютивній частині ухвали зазначаються висновки суду, строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Проте, в порушення зазначених вимог закону, суд у вступній частині ухвали від 17.10.2023 взагалі не зазначив відомостей про особу обвинуваченого, а саме: рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, місце роботи чи навчання, громадянство, інвалідність, нагороди, дані про непогашену і незняту судимість.

У мотивувальній частині ухвали суд також не зазначив встановлених фактичних обставин вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення із посиланням на докази.

А в резолютивній частині рішення судом не вирішено питання щодо судових витрат у даному кримінальному провадженні, хоча згідно мотивувальної частини ухвали суду - відмовлено у їх стягненні з обвинуваченого, віднісши на рахунок держави.

Суд першої інстанції зазначив, що щодо стягнення процесуальних витрат, що Об`єднана Палата ККС Верховного Суду у постанові від 12.09.2022 у справі №203/241/17 вказала, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Оскільки стороною захисту не заявлене клопотання про відшкодування понесених нею процесуальних витрат, витрати на проведенні експертиз в ході досудового розслідування за ініціативою органу досудового розслідування слід віднести на рахунок держави.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду в цій частині з огляду на таке.

Відповідно до ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

З постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду № 342/1560/20 від 29 вересня 2021 вбачається, що закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим є нереабілітуючою підставою, тому у разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.10.2023 року, якою ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою та закрито кримінальне провадження №0001697 від 04.09.2023 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінального відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст.. 46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілою та закрити кримінальне провадження № 0001697 від 04.09.2023 р. про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України.

Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 3346 грн., з яких: 1912 грн. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок експерта від 20.09.2023 р. № СЕ-19/123-23/9410-ІТ) та 1434 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи (висновок експерта від 25.09.2023 р. № СЕ-19/123-23/9978-ІТ) на користь держави.

Скасувати арешт та передати ОСОБА_6 для використання автомобіль «УАЗ 3741» моделі «ASTRA» д.н.з. НОМЕР_1 .

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали.

Судді: