Справа № 214/1382/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у межах кримінального провадження №0000085 від 19.01.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, маючого повну загальну середню освіту, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей або інших утриманців не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК Уураїни.

Так, ОСОБА_3 , в період дії воєнного стану, 26 серпня 2023 року в денну пору доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкає його батько ОСОБА_6 , 1961 року народження, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та його дії носять таємний характер, шляхом вільного доступу з корисливих мотивів викрав майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: грошові кошти в сумі 300 доларів США, що еквівалентно 11 400 грн., обручку 585 проби вагою 1,46г, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №278 від 23.01.2024 становить 1296,34 за 1г, на загальну суму 1892,65 грн, обручку 585 проби вагою 1,89г, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №278 від 23.01.2024 становить 1296,34 грн за 1г, на загальну суму 2450 грн., після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 збиток на загальну суму 15 742,65 грн.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 , спричинено матеріальний збиток на загальну суму 15 742,65 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

09 лютого 2024 року між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_4 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_3 і його захисником ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК укладено угоду про визнання винуватості. Згідно вказаної угоди, сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення: за ч. 4 ст. 185 КК Україниу вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, ст.473 КПК України.

Потерпілим ОСОБА_6 надана письмова згода прокурору на укладення вказаної угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнає повністю, обставини які викладені прокурором у обвинувальному акті не опорює, жалкує у скоєному та щиро кається. Цілком розуміє права визначені п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості. Проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтримала позицію обвинуваченого і просила суд затвердити укладену між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 не заперечував проти затвердження угоди , поданий цивільний позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ст.469 КПК України, за ініціативою прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Згідно із п.3 ч.1 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України. Зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкцій ч.4 ст.185 КК України, , а тому не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено. Підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає єактивне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який визнав свою вину повністю, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, (т.2 а.с. 34,35), має постійне проживання, раніше не судимий, скарг з боку сусідів не надходило (т.2 а.с.36), суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену сторонами міру покарання.

Потерпілим ОСОБА_6 було подано позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданної вчиненням кримінального правопорушення. Відповідно до якої останній просить суд стягнути з ОСОБА_3 завдану внаслідок злочинних дій обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 10 000, грн. та матеріальну у розмірі 15 742,65 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперчував проти задоволення позовних вимог.

Вирішуючи цивільний позов суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, положеннями ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Отже судом встановлено, що потерпілому нанесено матеріальну шкоду у розмірі 15 742,65 гривень.

Щодо стягнення моральної шкоди , суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Враховуючи обставини, встановлені під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди, що її було спричинено потерпілому з боку обвинуваченого внаслідок скоєння останнім кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про розмір даної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнав потерпілий, зміни, які відбулись в його житті, що призвело до негативних наслідків.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню, а саме необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 відшкодування за завдану моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Таким чином суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 необхідно задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 . 15 742,65 грн. на відшкодування майнової шкоди, 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Витрати на залучення експерта та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373-376, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 09 лютого 2024 року про визнання винуватості між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000085 від 19.01.2024 та обвинуваченим ОСОБА_3 і його захисником ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбачено ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два ) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданної вчиненням кримінального правопорушенння - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 15 742,65 грн. матеріальної шкоди та 10 000, 00 грн. моральної шкоди.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази: відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з урахуванням обмежень передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того судом роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1