ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4 .

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000013 від 15 січня 2023 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Івано Франківської області, с. Узин, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, навідника-оператора 3 десантно - штурмового відділення 2 десантно- штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 01 лютого 2024 року в кримінальному провадженні № 0000013 від 15 січня 2023 року -

КП №11-кп/822/152/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст. 407 КК України Доповідач: ОСОБА_1

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 01 лютого 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Взято ОСОБА_8 , під варту в залі суду негайно, а строк відбування покарання визначено обраховувати йому з моменту його затримання, тобто з 01 лютого 2024 року.

Згідно вироку суду першої інстанції, солдат ОСОБА_8 , будучи відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №185 від 14.09.2021 призваний на військову службу за контрактом, призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2021 №87 PC на посаду навідника-оператора 3 десантно - штурмового відділення 2 десантно - штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , зарахований до списків даної військової частини, всіх видів забезпечення, справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. У порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, діючи умисно, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання службових обов`язків в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_1 , 30.11.2022 біля 10 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_2 та вибув до місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби до 07.03.2023 року.

На вказаний вирок суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції формально вручив пам`ятку обвинуваченому ОСОБА_8 про його права та, в супереч ст. 345 КПК України, не роз`яснив йому його права, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки судом порушено право на захист обвинуваченого.

Вказує, що суд не з`ясовував, чи правильно ОСОБА_8 розуміє зміст фактичних обставин справи, і не пояснив йому відсутність права в подальшому оскаржити такі обставини в апеляційному порядку, тобто не роз`яснив суті положень ч. 3 ст. 349 КПК України та правових наслідків такого розгляду.

Зазначає про відсутність в матеріалах справи відповідної письмової заяви ОСОБА_8 про надання згоди на такий порядок судового розгляду.

Вважає, що порушення судом першої інстанції положень ч. 3 ст. 349 КПК України є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування вироку суду та призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції.

Крім того, на вказаний вирок суду першої інстанції подав апеляційну скаргу і сам обвинувачений ОСОБА_8 , в якій він просить оскаржуваний вирок скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що йому не було вручено підозру та обвинувальний акт.

Зазначає, що суд першої інстанції не надав йому адвоката, попри його заперечення щодо проведення судового розгляду без захисника.

Вказує, що у зв`язку з відсутністю в нього захисника останній не міг забезпечити належний власний захист.

Зауважує, що весь час він просив призначити йому адвоката та будь-яких заяв про відмову від адвоката ОСОБА_8 не писав.

На вказані апеляційні скарги прокурором Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону подано заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні апеляційних скарг.

Вказані заперечення мотивує тим, що судом першої інстанції не було допущено порушень вимог ст. 349 КПК України.

Зазначає, що ОСОБА_8 в передбаче ний законом був повідомлений про підозру та отримав копію обвинувального акту.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного судового рішення та доводи, викладені в апеляційних скаргах, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які просили задовольнити подані апеляційні скарги, скасувати оскаржуваний вирок та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, думку прокурора, який просив суд відмовити в задоволенні поданих апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно вироку Глибоцького районного суду Чернівецької області від 01 лютого 2024 року вбачається, що останній ухвалено за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Приписами ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Застереження щодо застосування положень вказаної норми містять положення ч. 2 ст. 394 КПК України, відповідно до яких судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК.

Згідно дослідженого під час апеляційного перегляду журналу судового засідання у вказаному провадженні від 01 лютого 2024 року (т. 2 а.с. 51-52) та відеозапису до нього (т. 2 а.с. 50) судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, суть якого було оголошено в судовому засіданні, останньому було вручено, відповідно до приписів ст. 345 КПК України пам`ятку про його права та обов`язки, передбачені КПК України, з якими він ознайомився, обвинувачений вказав, що права йому зрозумілі в повному обсязі, погодився на допит та надав суду покази, які відповідають обставинам, вказаним в обвинувальному акті.

Судом першої інстанції належним чином роз`яснено обвинуваченому наслідки здійснення судового розгляду у спрощеному порядку.

Крім того, місцевий суд переконався у правильному розумінні та усвідомленні змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також встановлена відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.

До того ж суд, розглядаючи провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, здійснив допит обвинуваченого ОСОБА_8 та дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України і призначив відповідне покарання.

В матеріалах справи містяться розписки обвинуваченого про отримання ним копії підозри (т. а.с. 78) та обвинувального акту (т. 2 а.с.7), що спростовує доводи, вказані ним в апеляційній скарзі, про неотримання зазначених документів.

Будь-яких порушень щодо повідомлення чи роз`яснення прав обвинуваченого, а також щодо процедури застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, колегією суддів не встановлено.

В матеріалах справи та на відеозаписі судового засідання суду першої інстанції відсутні будь-які відомості, які б вказували, що обвинувачений ОСОБА_8 бажає мати захисника чи в даному кримінальному провадженні участь захисника, відповідно до положень ст. 52 КПК України, є обов`язковою.

Будь-яких інших підстав, передбачених ст. 412, 415 КПК України, для скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Вирок суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_8 покарання в жодній апеляції не оскаржується.

Таким чином, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягають, а вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 01 лютого 2024 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_6 відмовити, а вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 01 лютого 2024 року у кримінальному провадженні № 0000013 від 15 січня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий, суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3