Справа № 305/864/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22.02.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурорки ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/595/21 за апеляційними скаргами, які подали перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та обвинувачений ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2021 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 16.01.2020 за ч. 2 ст. 246 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на один рік,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 383 КК України та призначено йому покарання : за ч. 1 ст. 191 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю; за ч. 2 ст. 383 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_7 призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Рахівського районного суду від 16.01.2020 та остаточно до відбуття обвинуваченому ОСОБА_7 призначено покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Вироком ухвалено речовий доказ у справі, а саме бензопилу марки "Штіль-180", яка передана під збережну розписку ОСОБА_8 після вступу вироку у законну силу - повернути ОСОБА_9 , як законній власниці.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

01 лютого 2020 року, о 23 годині 48 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи на території дворогосподарства по АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою неповернення громадянці ОСОБА_9 її майна, а саме бензопили "Штіль-180", яку він раніше позичив у неї для тимчасового користування та яку остання вимагала повернути, зателефонував з мобільного телефону на спецлінію 102 та повідомив про те, що невідома особа незаконно проникла до належного йому житлового будинку, перекинула у ньому всі речі, пошкодила майно та здійснила крадіжку двох бензопил марки "Мотор Січ" та "Штіль-180". У подальшому, 02 лютого 2020 року, о 01 год 30 хв обвинувачений ОСОБА_7 , маючи єдиний умисел на незаконне заволодіння бензопилою "Штіль-180", яка належить ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, за статтею 383 КК України, умисно, з корисливих мотивів, власноручно, без будь-яких застережень та зауважень, підписав протокол прийняття заяви про вчинення злочину, який з його слів склав інспектор Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 . Відповідно до протоколу, невстановлена особа у період з 20:00 год 01.02.2020 до 23 год 30 хв, 02 лютого 2020 року, викрала з приміщення вищевказаного житлового будинку дві бензопили марки "Мотор Січ" та "Штіль-180", чим заподіяла ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму орієнтовно 20 (двадцять) тисяч гривень, тоді як на той час ОСОБА_7 було достовірно відомо, що зазначені дані не відповідали дійсності та крадіжку бензопил ніхто не вчиняв. За вказаним фактом 02.02.2020 слідчим слідчого відділення Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за №0000096 відомості про кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України. Надалі, 02 лютого 2020 року, в період з 01 год 35 хв до 02 год 10 хв, у ході проведення слідчим слідчого відділення Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_11 огляду місця події у приміщенні вищевказаного житлового будинку, ОСОБА_7 , будучи учасником цієї слідчої дії, достовірно знаючи про те, що бензопилу "Мотор Січ", яка належить йому та бензопилу "Штіль-180", яка належала ОСОБА_9 ніхто не викрадав, умисно, з корисливих мотивів та з метою подальшого привласнення чужого майна, у присутності понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , повідомив слідчому завідомо неправдиві дані про те, що викрадені бензопили знаходились у приміщенні коридору цього будинку. За наслідками проведення вищевказаної слідчої дії - огляду місця події, ОСОБА_7 , власноручно без будь-яких зауважень та застережень підписав протокол огляду місця події.

Окрім того, 01 лютого 2020 року, приблизно о 23 годині 48 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи про те, що бензопила марки "Штіль-180", яка належить ОСОБА_9 , вартістю згідно з висновком експерта 1900 гривень перебуває у його тимчасовому віданні, з метою її незаконного привласнення, не бажаючи виконати усні вимоги потерпілої повернути бензопилу, зателефонував на спецлінію 102 та повідомив про те, що нібито того ж вечора невстановлена особа проникла до належного йому житлового будинку, звідки викрала дві бензопили марки "Мотор Січ" та "Штіль-180". Своїми умисними діями ОСОБА_7 привласнив тимчасово ввірене йому майно - бензопилу "Штіль-180", що належала ОСОБА_9 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду на суму 1900 гривень. У подальшому, обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи злочинні дії, у період з 10 по 28 лютого 2020 року (точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи про те, що бензопила марки "Штіль-180" оранжевого кольору належить ОСОБА_9 , з метою незаконного збагачення продав бензопилу громадянину ОСОБА_8 за 800 гривень, а грошові кошти від продажу бензопили використав у своїх потребах, чим вчинив розтрату тимчасово ввіреного йому чужого майна.

Вищевказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 191 КК України, як привласнення та розтрата чужого майна, яке було ввірено особі та ч. 2 ст. 383 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування та слідчому про злочин, вчинене з корисливих мотивів.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , вказує на те, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що матеріалами кримінального провадження підтверджується, що попереднім вироком Рахівського районного суду від 16.01.2020 ОСОБА_7 засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком на 1 рік. Зазначає, що у випадках, коли засуджений після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, покарання призначається за сукупністю вироків. Апелянт стверджує, що місцевий суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не дотримався приписів статті 71 КК України, оскільки призначив обвинуваченому покарання, яке не є більшим від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, чим порушив передбачені ч. 4 ст. 71 КК України приписи. Просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 191 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю; за ч. 2 ст. 383 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки ; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченому ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки ; на підставі ст. 71 КК України, до призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Рахівського районного суду від 16.01.2020 та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не погоджуючись з вироком, просить його скасувати. Стверджує, що під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 у вчиненому зізнався, однак не визнав всіх обставин кримінального правопорушення, зокрема вказував на те, що бензопилу позичив, а потерпіла ОСОБА_9 не писала заяву до поліції про те, що ОСОБА_7 привласнив її майно і жодних претензій до нього не має, тому суд, на думку апелянта, повинен був дослідити всі докази, наявні у матеріалах кримінального провадження та допитати потерпілу ОСОБА_9 . Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_9 не зазначена у мотивувальній частині вироку як потерпіла особа. Апелянт зазначає, що досудове розслідування та судовий розгляд у кримінальному провадженні проводилися без захисника, право на захист обвинуваченого йому роз`яснено не було, та було порушене. При цьому, стверджує, що обвинувальний акт йому не вручений, з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_7 ознайомлено не було. Звертає увагу на те, що у вироку не правильно вказані відомості щодо його сімейного стану та адреси фактичного місця його проживання. Апелянт вважає, що призначаючи йому реальну міру покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки і 1 місяць місцевий суд не врахував досудову доповідь Рахівського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Закарпатській області, зміст якої свідчить про те, що обвинувачений не становить небезпеки для суспільства і його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Просить вирок скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності сторони захисту та потерпілої сторони, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що: повідомлення про час та місце розгляду апеляційних скарг обвинуваченому направлено відповідно до вимог законодавства, і він вважається належним чином повідомленим про час та місце судового засідання; потерпіла належним чином повідомлена про час та місце розгляду кримінального провадження, у тому числі і за допомогою смс-повідомлення; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від потерпілої сторони та сторони захисту не надходило; прокурорка не заперечувала щодо розгляду апеляційних скарги без участі обвинуваченого та потерпілої; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримали подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу та заперечила щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню.

При оцінці доводів апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення щодо обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів бере до уваги таке.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованим, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

Колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин, зокрема, викладені у вироку висновки не підтверджені наведеними у ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду, в зв`язку із чим такий не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Колегія суддів встановила, що у порушення положень ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання 01.10.2020 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 проведено за відсутності потерпілої ОСОБА_9 , і при цьому, в матеріалах кримінального провадження відсутні такі відомості, які б із достовірністю свідчили про те, що потерпіла ОСОБА_9 була належним чином повідомлена про час та місце підготовчого судового засідання 01.10.2020 та не бажала брати участь у підготовчому судовому засіданні, зокрема заяви, подані особисто потерпілою.

Відповідно до ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Так, з матеріалів кримінального провадження, у тому числі вироку суду та журналу судового засідання від 19.10.2021, убачається, що судове засідання проведено за відсутності потерпілої ОСОБА_9 , і при цьому, з матеріалів кримінального провадження не убачається, що потерпіла ОСОБА_9 була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, зокрема 19.10.2021 та особисто подавала до суду заяви про проведення цього судового засідання без її участі.

Вказане свідчить про порушення права потерпілої на доступ до правосуддя, а відповідно до приписів ст. ст. 412, 415 КПК України розгляд кримінального провадження за відсутності потерпілих віднесено до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, тягне скасування вироку із направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Окрім того, колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не дотримані і приписи ст. 349 КПК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що суд першої інстанції провів судовий розгляд у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України та визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Проте, із матеріалів кримінального провадження, а саме наявного у матеріалах справи журналу судового засідання від 12.11.2020, не убачається, що сторонам кримінального провадження, у тому числі обвинуваченому, роз`яснювались положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у тому числі не убачається, що суд першої інстанції з`ясовував в учасників судового провадження чи правильно вони розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснював їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачений ОСОБА_7 не надав детальних показань із приводу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у тому числі і щодо діяння, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_7 у суді першої інстанції зізнався у вчиненому, однак не визнав всіх обставин кримінального правопорушення, зокрема вказував на те, що пилу позичив, а потерпіла ОСОБА_9 не писала заяву до поліції про те, що ОСОБА_7 привласнив її майно і жодних претензій до нього не має.

Тому, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції повинен був дослідити всі докази, наявні у матеріалах кримінального провадження, та допитати потерпілу ОСОБА_9 .

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, без дослідження всіх зібраних органом досудового розслідування доказів у підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_14 у скоєнні інкримінованих йому злочинів.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла не надавала суду будь-яких показань, оскільки не брала участь у розгляді кримінального провадження.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до встановлених судом обставин кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_9 передала обвинуваченому ОСОБА_7 бензопилу в користування, однак ні стороною обвинувачення, ні судом першої інстанції не встановлювались обставини, зокрема час, місце та обставини, за яких потерпіла ОСОБА_9 передала обвинуваченому ОСОБА_7 бензопилу.

Обґрунтованими визнаються і доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_9 не зазначена у мотивувальній частині вироку як потерпіла особа.

Разом із тим, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що досудове розслідування та судовий розгляд у кримінальному провадженні проводилися без захисника, у зв`язку з чим його право обвинуваченого на захист було порушене. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснювалось право на правничу допомогу, в тому числі на безоплатну.

Наведені обставини також свідчать і про неповноту та поверховість при дослідженні інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 фактичних обставин кримінальних правопорушень, що свідчить про порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 370, 373 КПК України щодо законності та вмотивованості судового рішення, а також про те, що викладені у вироку висновки не підтверджені дослідженими безпосередньо під час судового розгляду доказами.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ухвалений у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_7 вирок не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, які віднесено до істотних порушень вимог КПК України, які колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд позбавлений можливості усунути вищенаведені недоліки, допущені при повідомленні ОСОБА_7 про підозру за ч. 1 ст. 191 КК України, та при викладенні обвинувачення за цією нормою матеріального права, оскільки для їх усунення ОСОБА_7 необхідно пред`явити обвинувачення за ч. 1 ст. 191 КК України з точним дотриманням вимог КПК України. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що стороною обвинувачення не заявлялось клопотань про дослідження апеляційним судом будь-яких доказів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами кримінального провадження доказам у їх сукупності, а також викладеним у апеляційних скаргах сторони обвинувачення та захисту доводам : сторони обвинувачення про недотримання приписів статті 71 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_14 покарання, і про призначення покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, сторони захисту про дослідження даних щодо сімейного стану обвинуваченого, адреси фактичного місця його проживання та відомостей, викладених у досудовій доповіді Рахівського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Закарпатській області, про те, що обвинувачений не становить небезпеки для суспільства і його виправлення можливе без ізоляції від суспільства і, прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а саме ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

Тому, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги, які подали перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2021 року, щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 191 та ч. 2 ст. 383 КК України України, ОСОБА_7 , - скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: