Провадження № 1-кп/643/535/24
Справа № 643/3113/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004400 від 24.12.2023, яке надійшло від Салтівської окружної прокуратури міста Харкова за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який має неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

21.12.2023 в період часу приблизно з 21 години 40 хвилин до 11 години 22.12.2023, більш точний час в ході проведення досудового розслідування та суду встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 знаходилася за адресою: АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_4 , де фактично останній проживає.

22.12.2023 приблизно об 11 годині ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 , біля будинку АДРЕСА_2 , сіли в автомобіль таксі, де остання повідомила ОСОБА_4 про відсутність належного їй мобільного телефону ТМ Redmi 9A Aurora Green 2 Gb RAM 32 Gb ROM, модель НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , який ймовірно залишила у нього вдома.

Так, ОСОБА_4 22.12.2023 приблизно о 13 годині 00 хвилин, більш точний час в ході проведення досудового розслідування та суду встановити не представилось можливим, у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 Указом Президента України №64/2022, строк дії якого було продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 6 листопада 2023 №734/2023 строком на 90 діб з 16 листопада 2023, будучи обізнаним про те, що ОСОБА_5 залишила свій мобільний телефон у нього вдома, повернувся за адресою свого фактичного проживання, а саме АДРЕСА_2 , де на подвір`ї будинку, на землі побачив мобільний телефон ТМ Redmi 9А Aurora Green 2 Gb RAM 32 Gb ROM, модель НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить останній.

Далі, ОСОБА_4 розуміючи, що вказаний мобільний телефон належить ОСОБА_6 , всупереч вимогам ст. 337 ЦК України, діючи умисно, за раптово виниклим умислом, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи при цьому корисливу мету незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна та бажаючи діяти саме так, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, підняв з землі мобільний телефон ТМ Redmi 9А Aurora Green 2 Gb RAM 32 Gb ROM, модель M2006C3LG, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 - вартістю згідно висновка експерта 2589 гривень 75 копійок, який належить ОСОБА_5 , та вимкнув його.

Після чого, 23.12.2023 ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим заподіявши матеріальну шкоду гр. ОСОБА_5 на загальну суму 2589 гривень 75 копійок.

Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, визнав повністю та підтвердив обставини час, місце, механізм вчинення ним злочину, як зазначено вище у вироку суду. Обвинувачений у суді зазначив про те, що він розумів, що скоював кримінальне правопорушення, та щиро розкаявся у його вчинені, причину скоєння пояснив як необдуманою поведінкою.

ОСОБА_4 у суді показав, що мобільний телефон ТМ Redmi 9А Aurora Green 2 Gb RAM 32 Gb ROM, який належав потерпілій, та який повертати останній не збирався, він продав через добу за суму у розмірі 1500 гривень, які витратив на особисті потреби.

Обвинувачений у повному обсязі визнав цивільний позов заявлений потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_5 в ході досудового розслідування звернулась з позовом до ОСОБА_4 , в якому прохає стягнути з останнього на свою користь спричинену матеріальну шкоду у розмірі 2589 гривень 75 копійок.

Крім цього, потерпіла прохала суд розгляд кримінального провадження провести за її відсутності та підтримала у повному обсязі заявлені нею позовні вимоги, про що свідчать її заява.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєні ним кримінального правопорушення, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином. Обвинувачений офіційно не працевлаштований, який має неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має місце реєстрації та місце фактичного мешкання.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує його щире каяття та визнає цю обставину, відповідно до ст.66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставин, що обтяжують покарання останнього, які передбачені ст. 67 КК України, судом не визнано.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, суд, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дані про особу винного, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стосовно обвинуваченого клопотань про обрання запобіжного заходу до суду не надходило.

Потерпілою ОСОБА_5 в ході досудового розслідування заявлений цивільний позов, якому вона прохає стягнути з ОСОБА_4 на свою користь спричинену злочином матеріальну шкоду у розмірі 2589 гривень 75 копійок.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкода суму у розмірі 2589 гривень 75 копійок.

Процесуальні витрати на залучення експерта та проведення по справі судових експертиз підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування спричинених матеріальних збитків суму 2589 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування суму 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) гривню 84 копійки.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_4 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1