САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1475/24
Провадження № 1-кп/726/107/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду м. Чернівці, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000503 від 14.05.2024 щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національністю, уродженця с. Великий Кучурів Сторожинецький район Чернівецька область, одруженого, із базовою освітою, що перебуває у декретній відпустці, на утриманні якого 3 (троє) неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 13.05.2024 о 15:30, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклого конфлікту, умисно, протиправно, усвідомлюючи значення своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, наніс ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно 5 ударів кулаком правої руки та кулаком лівої руки у різні частини тулуба та голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: синці по передній поверхні грудної клітки зліва, по боковій поверхні тулуба справа; струс головного мозку, які відповідно до висновку експерта № 351екс від 15.05.2024 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, тобто в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному проступку, передбаченому ч.2 ст. 125 КК України, визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності. Так, дійсно 13.05.2024, приблизно о 15:30, на території ТЦ «Добробут» у нього виник словесний конфлікт із ОСОБА_6 в ході якого він заподіяв йому тілесні ушкодження. Пояснив, що усвідомлював, що чинить протиправно, а тому шкодує про вчинене. Просив суд його суворо не карати.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонував порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Щодо міри покарання, просив винести вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_3 мінімальне покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 , обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює. Вказав, що обвинувачений із потерпілим не примирився.

Розглянувши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши думку учасників судового провадження, оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого і потерпілого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, за обставин наведених у вироку.

Такі, покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки останній заподіявумисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Підстав, відповідно до вимог ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із такого.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно із положень ч.2 ст.50 КК України - покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує повне визнання ним своєї вини, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до проступків, дані про особу винного, який раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має сім`ю та на його утримання знаходяться троє неповнолітніх дітей, одна із яких є тяжко хворою та потребує постійної допомоги до встановлення інвалідності. Крім того, що ОСОБА_3 має місці соціальні зв`язки, останній на спеціальних обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання обвинуваченого, прокурором не заявлено та судом не встановлено.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що щодо ОСОБА_3 необхідно і доцільно призначити покарання у мінімальних межах, визначених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначаючи такий вид та міру покарання ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та при цьому відсутність обтяжуючих покарання обставин, а саме основне те, що обвинувачений усвідомив протиправність вчиненого, запевнив суд про недопустимість аналогічних дій у майбутньому, попросив вибачення у потерпілого у судовому засіданні.

При цьому також суд бере до уваги те, що представником потерпілого наразі не подано цивільного позову, а обвинувачений погодився відшкодувати шкоду у добровільному порядку.

Саме визначене судом покарання, на думку суду, буде достатнім, справедливим та необхідним для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами, сприятиме загальній меті та цілям покарання.

Підстав вважати, що менш суворий вид покарання, у виді штрафу, буде недостатнім для виправлення особи обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у суду немає, зважаючи на встановлені обставини, а саме те, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має сім`ю та працює, хоча оступився та вчинив не правильно, однак шкодує про вчинене.

Під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не було обрано, клопотань про його обрання до суду не надходило.

Цивільний позов не було заявлено.

Судових витрат у кримінальному провадженні немає.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 100, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Після набрання вироком законної сили, речові докази:

- два DVD+R диски, що визнані речовим доказом та приєднані до матеріалів кримінального провадження (а.м.к.п. 65, 75) залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Садгірський районний суд м. Чернівці.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1