Справа № 159/2110/24
Провадження № 1-кп/159/371/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області кримінальне провадження № 0000028 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пустомити Горохівського району Волинської області, українця, громадянина України, не одруженого, має неповнолітніх дітей Єлизавету 2015р.н., Матвія 2009р.н., не працюючого, з середньою спеціальною освітою зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1.11.02.2019 року Ратнівським районним судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

2.02.10.2019 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці; ухвалою Волинського апеляційного суду Волинської області від 05.05.2020 року зазначений вирок змінено в частині призначеного покарання та ухвалено вважати засудженим до покарання, визначеного вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.10.2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці, виключено з резолютивної частини вироку призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 11.02.2019 року ухвалено виконувати самостійно.

3.20.07.2020 Ковельським міськрайонним судом за ч.4 ст.70, 71, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнився 03.10.2023р. по відбуттю строку покарання.

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.162, ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 26 січня 2024 року близько 01 години 35 хвилини, перебуваючи на автомобільній стоянці, що поблизу будинку АДРЕСА_2 , маючи намір незаконно проникнути до автомобіля, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, який полягав у тому, що він порушував конституційне право громадян на недоторканість іншого володіння особи, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відкривши двері автомобіля, шляхом сильного поштовху, проник всередину транспортного засобу марки «Mercedes-Benz 207» з р.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був припаркований поблизу будинку за вищевказаним адресом, чим порушив конституційні права останнього на недоторканність іншого володіння особи.

Крім того, ОСОБА_5 08 лютого 2024 року, у період з 19.00 год до 21.00 год (більш точного часу не встановлено), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проникнув шляхом пошкодження дверей балкону до житлової квартири, що за адресом: АДРЕСА_3 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, що діє відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав телевізор марки Samsung, чим завдав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 майнової шкоди на суму 7637,06 грн., після чого розпорядився, вказаним майном на власний розсуд.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх присутності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєні кримінальних правопорушень визнав повністю та показав, що на автомобільній стоянці він сильним поштовхом відкривши двері автомобіля, та заліз у середину. Дозволу на проникнення до автомобіля йому власник не давав. Свою поведінку виправдовував тим що був випивший. Також як зазначено в обвинувальному акті 08.02.2024 року, він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, пошкодив балконні двері та зайшов до квартири та викрав телевізор, після чого пізніше телевізор було видано працівникам поліції. Висновки експерта у тому числі щодо вартості викраденого майна не оспорює. У скоєному розкаюється просив суворо не карати.

У зв`язку з тим, що обвинувачений в судовому засіданні свою вину, в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, визнав повністю, суд розцінює його показання як об`єктивні, які відповідають фактичним обставинам і вважає достатнім розглянути справу без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалення вироку відповідно до ст. 349 КПК України.

Суд вважає, що події кримінального правопорушення мали місце, вина ОСОБА_5 доведена повністю, його умисні дії: щодо потерпілого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи; щодо потерпілого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Обговорюючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер скоєного кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, дані про особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що судом враховується як обставини які пом`якшують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_5 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, скоїв кримінальний проступок, за яким тяжких наслідків не настало, також він не одружений, не працює, неодноразово судимий у тому числі за корисливі кримінальні правопорушення, за місцем відбуття попереднього покарання характеризується негативно, на шлях виправлення не став, скоїв новий тяжкий корисливий злочин за яким шкода формально відшкодована шляхом повернення майна потерпілому, за місцем реєстрації проживання фактично не проживає з його слів з 2017р., проживає на тимчасових адресах, має обов`язок утримувати неповнолітню дитину але аліменти не сплачує, отже обвинувачений не пов`язаний стійким соціальним зв`язком. За таких умов суд приходе до висновку, що особа обвинуваченого становить високий ризик суспільної небезпечності. Суд також враховує висновки досудової доповіді в якій орган пробації проаналізувавши отриману інформацію вважає, що наявний дуже високий ризик повторного вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення і виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства у тому числі для окремих осіб.

За наведених обставин суд приходе до висновку, що призначення обвинуваченому покарання у межах санкції статті кримінального закону буде достатньою мірою відповідати загальних засад призначення покарання передбачених ст. 65 КК України оскільки суд вважає, що дана міра покарання є достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Обвинувачений неодноразово засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, у тому числі до покарання у виді позбавлення волі, останній раз звільнився 03.10.2023р., не працює, протягом короткого часу вчинив нове корисне кримінальне правопорушення, за таких умов суд дійшов висновку, що обвинувачений не став на шлях виправлення, тому суд приходе до висновку, про неможливість застосування до обвинуваченого випробування згідно ст.75 КК України. Оскільки у такому випадку будуть порушені основні засади призначення покарання передбачені ст.65 КК України.

Згідно протоколу затримання обвинувачений був затриманий 09.02.2024р., про скарги та зауваження у протоколі не зазначав. Для перевірки повідомлених обвинуваченим обставин про можливе фактичне затримання саме 08.09.2024р. судом отримано відповідь з Ковельського РУП, з якої вбачається, що згідно журналу відвідувачів обвинувачений знаходився в приміщені з 09.02.2024р. 01:30 год., що відповідає даті протоколу затримання. За таких підстав перебування обвинуваченого під вартою з 09.02.2024р. відповідно до ч.5 ст.72 КК України підлягає зарахуванню день за день. Відповідно до абз.12 п.2 ч.4 ст.374, 377 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Речові докази по справі: телевізор марки "Samsung", що зберігається в камері схову Ковельського РУП за адресом м. Ковель, вул. Незалежності 119а (квитанція 001410) - повернути ОСОБА_7 , скасувавши арешт накладений Ухвалою слідчого судді №159/814/24 від 12.02.2024р.; чоловіче взуття, що зберігається в камері схову Ковельського РУП (квитанція 001419) - повернути ОСОБА_5 , скасувавши арешт накладений Ухвалою слідчого судді №159/800/24 від 12.02.2024р.

Витрати на залучення експерта загальною сумою 6815,52 грн. підлягають відшкодуванню обвинуваченим на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 375 КПК України суд - ,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєні кримінального правопорушення передбаченого:

- ч.1 ст.162 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

- ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання попереднє ув`язнення з 09.02.2024р. із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, строк покарання рахувати з 09.02.2024р.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_5 виді тримання під вартою в ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)» продовжити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 6815,52 грн.

Речові докази по справі: телевізор марки "Samsung", що зберігається в камері схову Ковельського РУП за адресом АДРЕСА_4 (квитанція 001410) - повернути ОСОБА_7 , скасувавши арешт накладений Ухвалою слідчого судді №159/814/24 від 12.02.2024р.; чоловіче взуття, що зберігається в камері схову Ковельського РУП (квитанція 001419) - повернути ОСОБА_5 , скасувавши арешт накладений Ухвалою слідчого судді №159/800/24 від 12.02.2024р.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити після його проголошення обвинуваченому, прокурору, потерпілим направити поштою.

Головуючий:ОСОБА_1