Справа №519/497/23
Провадження №1-кп/523/718/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2024 року

Суворовський районний суд м. Одеси в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , в присутності обвинуваченої, розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 191 ч. 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 191 ч. 2 КК України.

Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням та просив закрити кримінальне провадження, у зв`язку з тим, що закінчилися строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України, посилаючись на те що У даній справі, строки досудового розслідування закінчились ще при розслідуанні кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000025 від 06.04.2018 що виключає можливість у законний спосіб виділити матеріали за ч. 2 ст. 190 КК У- у даному провадженні, оскільки по первісному провадженню з моменту вне., відомостей до ЄРДР та до дня повідомлення особі про підозру минув період 06.04.2018 по 29.06.2021 р., тобто до дня повідомлення про підозру досудове розслідування тривало 3 роки 2 місяці 22 дня, що загалом становить 38 місяців 22 дні.

Крім того, діючи поза межами КПК України у провадженні відбулись нас процесуальні дії та прийняті наступні процесуальні рішення:

29.06.2021 - внесено відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 191 КК України.

18.11.2021 - ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області продовжено строки досудового розслідування до 21.05.2022.

22.02.2023 - складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ч. 2 с КК України (у той час як з моменту події минуло більше 5 -ти років оскільки інкриміновані події датовані органом досудового розслідування 18.04.2017 г 18.04.2017 по 22.02.2023 минуло 5 років та 9 дев`ять місяців).

Відтак, граничний строк досудового розслідування у даному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000486 з урахуванням вимог ст. 219 КПК України становив 21.05.2022.

Відтак, повідомлення про підозру могло з`явитись, а прокурор міг виконати ч. 2 ст. 283 КПК України, не пізніше 21.05.2022 року, або ж слідчий чи прокурор закрити, чи звернутись до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності не пізніше 21.05.2022.

Відтак не дотримання процесуальних строків, є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Проте, за матеріалами справи 22.02.2023 тобто після спливу граничного строку склали та вручили повідомлення про підозру.

Відтак, строк повідомлення про підозру граничний становить 21.05.2022, а усі дії виконані після закінчення цього строку перебувають поза межами граничного строку.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти клопотання захисника про закриття провадження у справі на даному етапі розгляду.

Обвинувачена підтримала клопотання захисника.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Аналіз вказаної норми процесуального законодавства свідчить про те, що закриття кримінального провадження можливе виключно за наявності двох обставин: 1) якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення; 2) у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вказані дві підстави є взаємозалежними та повинні бути в поєднані між собою. Тобто, законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 , обвинувачується у привласненні, розтраті або заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо у разі вчинення нею тяжкого злочину, за який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, передбачене основне покарання у виді п`яти років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Так, статтею 314 КПК України регламентовано виключний перелік рішень, які можуть бути прийняті судом в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право в тому числі прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Крім того, ст.314 КПК України регламентує, що серед питань, які з`ясовуються суддею при підготовчому розгляді справи, є питання з приводу наявності (відсутності) підстав для закриття справи.

Аналогічне передбачено й нормами ч. 3 ст. 288 КПК України, зокрема, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому, на даній стадії розгляду кримінального провадження, суд не вправі надавати оцінку зазначеній вище ухвалі суду та скасовувати постанови прокурора, будь-яких правових підстав для цього в скарзі не наведено.

На переконання суду під час судового розгляду підлягають дослідженню та оцінці усі процесуальні рішення та дії, у тому числі викладені в окремих документах, які можуть вплинути на оцінку допустимості та належності доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

При цьому, самі доводи захисника потребують фактично аналізу законності низки взаємопов`язаних процесуальних дій та рішень у кримінальному провадженні, усіх матеріалів кримінального провадження, оцінки доказів, становлять обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки обов`язок доведення належності та допустимості доказів згідно з вимогами ст.ст.91, 92 КПК України покладено на сторони.

Відтак, на переконання суду твердження сторони захисту щодо допущених порушень під час досудового розслідування, заперечення з цього приводу сторони обвинувачення підлягають дослідженню судом під час судового розгляду шляхом оцінки законності прийняття процесуальних рішень та дій під час досудового розслідування, дослідження процесуальних документів та відповідних доказів, що має бути здійснено під час судового розгляду.

Оскільки докази та процесуальні документи, рішення, дії, вчинені у ході кримінального провадження, на даний час і у підготовчому судовому засіданні не досліджувалися, зважаючи на наведені положення КПК України, неможливість надання оцінки сукупності належності та допустимості доказів у всьому кримінальному провадженні під час підготовчого судового засідання.

З врахуванням наведеного та беручи до уваги те, що кримінальне провадження надійшло до суду з обвинувальним актом і в підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання щодо закриття кримінального провадження, відповідно до п.п. 4-8, 10 ч.1 ст. 284 КПК України, але згідно з чинним законодавством, необхідно встановити чи дійсно було вчинене кримінальне правопорушення, чи дійсно були порушені строки досудового розслідування, що неможливо зробити під час проведення підготовчого судового засідання, суд вважає заявлене клопотання передчасним, а тому таким, що не підлягає задоволенню на цій стадії розгляду обвинувального акту.

Керуючись ст.ст. 284, 372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 за ст.191 ч. 2 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6