КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/8848/19 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2551/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

прокурор - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 19 грудня 2023 року, якою звільнено ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч.2 ст. 346, ч.2 ст.28 ч.1 ст.351 КК України, ч.2 ст.28 ст.340 КК України від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19 грудня 2023 року звільнено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч.2 ст. 346, ч.2 ст.28 ч.1 ст.351 КК України, ч.2 ст.28 ст.340 КК України від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження №0001354 від 26.06.2019 року закрито.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції керувався положеннями п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ч.3 ст. 288 КПК України, та зазначив, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Суд зазначив висновок, що з часу вчинення кримінальних правопорушень минуло 10 (десять) років, що є підставою, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 49 КК України для звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 , не заперечував щодо закриття кримінального провадження з цих підстав та наполягав на звільненні.

ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що будучи призначений наказом від 18.11.2005 року № 473 о/с ГУМВС України в м. Києві на посаду командира полку міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2» при ГУМВС України в м. Києві (далі - ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2»), та маючи спеціальне звання - полковник міліції, присвоєне наказом МВС України від 31.08.2007 року № 1154 о/с, згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993, будучи працівником правоохоронного органу, на якого відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України від 28.06.1996 року, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року покладено обов`язки діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України, являючись представником влади і службовою особою, обґрунтовано підозрюється у вчиненні 18.02.2013 року кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності та проти авторитету органів державної влади, за таких обставин.

Поряд з цим, стороною обвинувачення встановлено недотримання ОСОБА_7 вимог статей 2, 3, 19, 29, 39, 80 Конституції України, Законів України «Про статус народного депутата України», Закону України «Про вибори народних депутатів України», статей 27, 37 Закону України «Про статус народного депутата України», статей 340, 346, 351 КК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 1 - 5, 10, 12, 13, 14, 20 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року, статей 4, 57, п. 6 Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженого наказом Міністра внутрішніх справ України від 28.07.1994 № 404,

Положення про підрозділ міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2», затвердженого наказом МВС України від 18 травня 2004 року № 529, статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 року, .

Як командир полку міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_7 у 2013 році був прямим начальником всього особового складу полку і безпосередньо відповідав за службову діяльність полку, навчання, виховання, озброєння, спорядження і спеціальні технічні засоби, а також за моральний стан особового складу полку, за збереження озброєння і спеціальних засобів. Ніс персональну відповідальність за організацію роботи з особовим складом, стан дисципліни та законності, за організацію безпеки особового складу, його теоретичну та практичну підготовку, вміння професійно грамотно реагувати та діяти в нестандартних ситуаціях, за проведення заходів по запобіганню надзвичайних подій серед особового складу. Забезпечував ефективне виконання покладених на підрозділ завдань та функцій щодо боротьби зі злочинністю, захисту прав і свобод громадян, охорони громадського порядку в межах повноважень, був зобов`язаний інструктувати особовий склад перед заступанням на службу.

Крім цього, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, ОСОБА_7 склав Присягу і урочисто поклявся: «Завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. З високою відповідальністю виконувати свій службовий обов`язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ. Мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок». При наданні присяги заявив, що у разі її порушення, хай його покарають за всією суворістю закону.

ОСОБА_7 перебуваючи на посаді командира полку міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, будучи працівником правоохоронного органу, незважаючи на вимоги зазначених нормативно-правових актів, явно виходячи за межі владних повноважень, покладених на міліцію Конституцією України, Законом України «Про міліцію» та іншими нормативно-правовими актами, які достовірно знав, однак використав владу та своє службове становище і надані чинним законодавством владні повноваження для вчинення кримінальних правопорушень.

Так, починаючи з 25.05.2012 року біля будівлі «Гостиного двору» (м. Київ, Контрактова площа, 4), громадськими активістами проводились щоденно безстрокові акції протесту щодо незаконної забудови та знищення архітектурної пам`ятки м. Києва.

В ніч з 17 на 18 лютого 2013 року невідомі особи забарикадували всі входи по периметру до вказаного об`єкту, обнесли його зі всіх сторін парканом та розпочали будівельні роботи по реконструкції «Гостиного двору» під торгівельно-розважальний центр. В свою чергу громадські активісти - учасники безстрокової акції, звернулись до окремих народних депутатів України з вимогою вжиття заходів реагування.

Разом з цим, у невстановлений досудовим розслідуванням час, у лютому 2013 року, невстановленими на цей час службовими особами із числа високопосадовців держави та керівництва Міністерства внутрішніх справ України з метою реалізації злочинного умислу вищих посадових осіб держави щодо перешкоджання проведенню мирних акцій протесту та їх припинення шляхом застосування насильства, затримання та в подальшому притягнення окремих громадських активістів до адміністративної відповідальності, в такий спосіб залякуючи і спонукаючи відмовитись від подальшої участі в них, доручено керівництву ГУ МВС України в м.Києві вжити відповідних заходів.

На виконання вищевказаної протиправної вказівки, невстановленими слідством особами з числа керівництва ГУ МВС України в м. Києві, 18.02.2013 року до будівлі «Гостиного двору» (м. Київ, Контрактова площа, 4) залучено три роти ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2», загальною кількістю 130 осіб - для проведення заздалегідь спланованого невстановленими слідством особами силового розгону та затримання громадських активістів, з метою припинення акції протесту та забезпечення проведення будівельних робіт, пов`язаних з реконструкцією об`єкта архітектурної спадщини «Гостиний двір».

Для безпосереднього виконання указаного плану невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа керівництва держави та МВС України, залучено начальника ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_7 , його заступника ОСОБА_9 , їх підлеглих співробітників указаного спецпідрозділу міліції та інших невстановлених слідством осіб (відносно яких здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні), які погодилися вчинити незаконні насильницькі дії щодо учасників акції протесту біля будівлі «Гостиного двору». При цьому вказані службові особи розраховували одержати для себе неправомірну вигоду у вигляді подальшого сприяння з боку керівництва у кар`єрному рості, яке могло відбутися після успішного виконання злочинного завдання на ґрунті сформованого вищим керівництвом враження про них як про сумлінних працівників та прихильників тогочасної влади.

Так, 18.02.2013 року за тією ж адресою, тобто в АДРЕСА_1 на території пам`ятника архітектури, що перебуває під захистом держави «Гостиний двір» громадськими активістами в кількості 40 осіб та за участі окремих народних депутатів України, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 здійснено спробу в мирний спосіб припинити забудову архітектурної пам`ятки з метою недопущення перебудови її на торгівельно-розважальний комплекс.

Того ж дня, о 15 год. 30 хв. 18.02.2013 року до будівлі «Гостиного двору» за адресою: м. Київ, Контрактова площа, 4 прибули начальник ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» при ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 та його заступник ОСОБА_9 з особовим складом ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» в кількості 130 осіб (відносно яких здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні). Керівництво і координацію дій особового складу здійснювали начальник ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_7 та його заступник ОСОБА_9 (матеріали за підозрою якого виділено в окреме провадження).

Діючи відповідно до розробленого ними плану щодо силового розгону та затримання громадських активістів, з метою припинення акції протесту біля будівлі «Гостиного двору», перевищуючи владу і надані службові повноваження як працівникам правоохоронного органу, умисно, всупереч вимог норм Конституції України від 28.06.1996 року, Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року, начальник ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з своїм заступником ОСОБА_9 та невстановленими досудовим розслідуванням особами (відносно яких здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні), використовуючи свою посаду, надав незаконну усну вказівку працівникам правоохоронного органу - підлеглим керівникам підрозділів та міліціонерам ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» з числа невстановлених досудовим розслідуванням осіб, щодо безпідставного застосування фізичної сили та насильства шляхом затримання громадських активістів - учасників акції протесту, які в той час знаходились на території подвір`я та біля будівлі «Гостиного двору».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, виконуючи усні вказівки ОСОБА_7 та його заступника ОСОБА_9 , спецпризначенці особового складу ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також безпосередньо ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб (відносно яких здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні), усвідомлюючи правомірність дій учасників акції протесту і гарантоване їм ст. 34 Конституції України право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, 18.12.2013 року, близько 15 год. 30 хв., перевищуючи владу і надані службові повноваження, здійснили силовий розгін акції протесту шляхом заподіяння фізичного насильства та нанесення тілесних ушкоджень її учасникам, їх затримання.

При цьому невстановлені на даний час співробітники з числа особового складу ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» під керівництвом ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , будучи працівниками правоохоронного органу, усвідомлюючи протиправність наказу останніх, розуміючи, що народні депутати України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та інші учасники акції протесту жодних адміністративних чи кримінальних правопорушень не вчиняли, діючи з мотивів власного кар`єризму, намагаючись у такий спосіб отримати преференції для подальшого просування по службі, погодилися на виконання явно незаконного наказу-вказівки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , взяти участь у перевищенні влади та із застосуванням насильства затримати цих осіб, приєднавшись тим самим до вчинення злочину і вступивши з ними та між собою у злочинну змову.

Так, ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою зі своїм заступником ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_9 та невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа підпорядкованих йому працівників ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (відносно яких здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні), перевищуючи владу та свої службові повноваження, всупереч вимогам норм Конституції України від 28.06.1996 року, Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року, Положення про підрозділ міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2», а також всупереч складеної ним Присяги при вступі на службу в органах внутрішніх справ, з метою одержання в подальшому неправомірної вигоди у вигляді сприяння з боку керівництва у кар`єрному рості, яке могло відбутися після успішного виконання злочинного завдання на ґрунті сформованого вищим керівництвом враження про нього як про сумлінного працівника, незаконно надав вказівку невстановленим слідством підлеглим працівникам застосувати насильство, затримати, помістити до автозаку та доставити до Подільського РВ ГУМВС в м. Києві та до ЛУ в Метрополітені ГУМВС в м. Києві наступних осіб: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_10 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 .

На виконання вказівки ОСОБА_7 , підпорядковані йому невстановлені слідством працівники ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2», перевищуючи владу та надані їм службові повноваження, діючи умисно, всупереч вимогам ст. ст. 3, 15, 19, 21-24, 28, 29, 34, 39, 64, 68 Конституції України від 28.06.1996, ст. ст. 1 - 5 , 10 - 13, 20 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, Положення про підрозділ міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2», а також всупереч складеної ними Присяги при вступі на службу в органах внутрішніх справ, перебуваючи на території «Гостиного двору» (м.Київ, Контрактова площа, 4) о 15 годині 30 хвилин 18.02.2013 року, підбігли до ОСОБА_58 , якого кинули на підлогу, з застосуванням фізичної сили і насильство через заламування рук та застосовуючи прийоми рукопашного бою, затримали, скрутили і помістили до автозаку.

ОСОБА_59 , який являється адвокатом, в момент застосування до нього фізичної сили з боку невстановлених слідством працівників ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» проходив повз будівлю «Гостиного двору», рухаючись у напрямку закладу громадського харчування «Пузата хата», тобто взагалі не був учасником акції протесту в «Гостиному дворі», а сторонньою особою.

Також на виконання вказівки ОСОБА_7 , підпорядковані йому невстановлені слідством працівники ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» у кількості 3 осіб, перевищуючи владу та надані їм службові повноваження, діючи умисно, всупереч вимогам ст. ст. 3, 15, 19, 21-24, 28, 29, 34, 39, 64, 68 Конституції України від 28.06.1996, ст. ст. 1 - 5 , 10 - 13, 20 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, Положення про підрозділ міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2», а також всупереч складеної ними Присяги при вступі на службу в органах внутрішніх справ, перебуваючи на території «Гостиного двору» (м. Київ, Контрактова площа, 4, о 15 годині 30 хвилин 18.02.2013 року, підбігли до адвоката ОСОБА_60 , застосовуючи щодо нього прийоми рукопашного бою повалили на підлогу, скрутили, заламали йому руки за спину і затримали, після чого помістили до автозаку. При цьому ОСОБА_61 , який є адвокатом, в момент застосування до нього фізичної сили біля будівлі «Гостиного двору», взагалі не був учасником акції протесту, а перехожим громадянином.

Крім цього, на виконання вказівки ОСОБА_7 , підпорядковані йому невстановлені досудовим розслідуванням працівники ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» у кількості двох осіб, перевищуючи владу та надані службові повноваження, діючи умисно, всупереч вимогам ст. ст. 3, 15, 19, 21-24, 28, 29, 34, 39, 64, 68 Конституції України від 28.06.1996, ст. ст. 1 - 5 , 10 - 13, 20 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, Положення про підрозділ міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2», а також всупереч складеної ними Присяги при вступі на службу в органах внутрішніх справ, перебуваючи неподалік біля будівлі «Гостиного двору» (м. Київ, Контрактова площа, 4) о 15 годині 30 хвилин 18.02.2013 підбігли до ОСОБА_62 , застосували щодо нього фізичне насильство через заламування рук за спину, скрутили і затримали, нанісши при цьому один удар невідомим предметом у праву сторону живота, після чого помістили до автозаку. При цьому ОСОБА_63 не був учасником акції протесту біля «Гостиного двору», а в цей час прогулювався разом зі своєю дівчиною Оленою Подорожньою біля вказаного місця події.

Також на виконання вказівки ОСОБА_7 , підпорядковані йому невстановлені слідством працівники ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» у кількості 6-8 осіб, перевищуючи владу та надані їм службові повноваження, діючи умисно, всупереч вимогам ст. ст. 3, 15, 19, 21-24, 28, 29, 34, 39, 64, 68 Конституції України від 28.06.1996, ст. ст. 1 - 5 , 10 - 13, 20 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, Положення про підрозділ міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2», а також всупереч складеної ними Присяги при вступі на службу в органах внутрішніх справ, перебуваючи біля будівлі «Гостиного двору» (м. Київ, Контрактова площа, 4, о 15 годині 30 хвилин 18.02.2013 року, підбігли до ОСОБА_19 , застосовуючи щодо нього прийоми рукопашного бою повалили на підлогу, скрутили, і нанесли багаточисельні удари кулаками та ногами в ділянку голови та тулуба, намагаючись при цьому застосувати до нього спецзасіб «кайданки». Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 та підпорядкованих йому невстановлених слідством працівників ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_19 , 1979 року народження, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді гематоми, садна обличчя і волосяної частини голови, садна лівого променево-зап`ясткового суглобу, які згідно висновку експерта №90/Е від 23.05.2019 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, на виконання вказівки ОСОБА_7 , підпорядковані йому невстановлені слідством працівники ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2», перевищуючи владу та надані їм службові повноваження, діючи умисно, всупереч вимогам ст. ст. 3, 15, 19, 21-24, 28, 29, 34, 39, 64, 68 Конституції України від 28.06.1996, ст. ст. 1 - 5 , 10 - 13, 20 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, Положення про підрозділ міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2», а також всупереч складеної ними Присяги при вступі на службу в органах внутрішніх справ, перебуваючи біля будівлі «Гостиного двору» (м.Київ, Контрактова площа, 4, о 15 годині 30 хвилин 18.02.2013 року, підбігли до ОСОБА_64 , застосовуючи щодо нього прийоми рукопашного бою повалили на підлогу, скрутили, і нанесли йому 2-3 удари кулаком в область обличчя. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 та підпорядкованих йому невстановлених слідством працівників ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_65 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді закритого перелому кісток носу, яке згідно висновку експерта №91/Е від 23.05.2019 відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Також на виконання вказівки ОСОБА_7 , підпорядковані йому невстановлені слідством працівники ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» у кількості 3 осіб, перевищуючи владу та надані їм службові повноваження, діючи умисно, всупереч вимогам ст. ст. 3, 15, 19, 21-24, 28, 29, 34, 39, 64, 68 Конституції України від 28.06.1996, ст. ст. 1 - 5 , 10 - 13, 20 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, Положення про підрозділ міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2», а також всупереч складеної ними Присяги при вступі на службу в органах внутрішніх справ, перебуваючи на території подвір`я «Гостиного двору» (м. Київ, Контрактова площа, 4, о 15 годині 30 хвилин 18.02.2013 року, підбігли до ОСОБА_66 , застосовуючи щодо неї фізичну силу повалили на підлогу, скрутили і тягли в напрямку виходу з території «Гостиного двору», при цьому наступаючи їй ногами на спину та голову. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 та підпорядкованих йому невстановлених слідством працівників ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_67 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - у вигляді садна на тильній поверхні лівого зап`ястку, лівої кисті в проекції 4-5 п`ясних кісток, яке згідно висновку експерта №526 від 20.02.2013 відноситься до легких тілесних ушкоджень.

На виконання вказівки ОСОБА_7 , підпорядковані йому невстановлені досудовим розслідуванням працівники ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2», перевищуючи владу та надані службові повноваження, діючи умисно, всупереч вимогам ст. ст. 3, 15, 19, 21-24, 28, 29, 34, 39, 64, 68 Конституції України від 28.06.1996, ст. ст. 1 - 5 , 10 - 13, 20 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, Положення про підрозділ міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2», а також всупереч складеної ними Присяги при вступі на службу в органах внутрішніх справ, перебуваючи на території подвір`я будівлі «Гостиного двору» (м. Київ, Контрактова площа, 4) о 15 годині 30 хвилин 18.02.2013 року підбігли до ОСОБА_21 , застосували щодо нього фізичне насильство через заламування рук за спину, скрутили і затримали, після чого помістили до автозаку.

Також на виконання вказівки ОСОБА_7 , підпорядкований йому невстановлений досудовим розслідуванням працівник ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2», перевищуючи владу та надані службові повноваження, діючи умисно, всупереч вимогам ст. ст. 3, 15, 19, 21-24, 28, 29, 34, 39, 64, 68 Конституції України від 28.06.1996, ст. ст. 1 - 5 , 10 - 13, 20 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, Положення про підрозділ міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2», а також всупереч складеної ним Присяги при вступі на службу в органах внутрішніх справ, перебуваючи на території «Гостиного двору» (м. Київ, Контрактова площа, 4, о 15 годині 30 хвилин 18.02.2013 року підійшов до ОСОБА_68 , який працюючи фотокореспондентом інтернет-видання «Forum.ua» того дня прибув до будівлі «Гостиного двору» для фіксування подій, які там відбувались і їхнього висвітлення у засобах масової інформації, та завдав потерпілому 2-3 удари в область голови правою рукою, стиснутою в кулак. При цьому потерпілому ОСОБА_69 безпосередньо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 висловлювали погрози фізичною розправою, після чого йому вдалось втекти з місця події.

Крім цього, на виконання вказівки ОСОБА_7 , підпорядковані йому невстановлені досудовим розслідуванням працівники ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2», перевищуючи владу та надані службові повноваження, діючи умисно, всупереч вимогам ст. ст. 3, 15, 19, 21-24, 28, 29, 34, 39, 64, 68 Конституції України від 28.06.1996, ст. ст. 1 - 5 , 10 - 13, 20 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, Положення про підрозділ міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2», а також всупереч складеної ними Присяги при вступі на службу в органах внутрішніх справ, перебуваючи на території внутрішнього подвір`я «Гостиного двору» (м. Київ, Контрактова площа, 4, о 15 годині 30 хвилин 18.02.2013 підбігли до ОСОБА_26 , застосовуючи щодо нього прийоми рукопашного бою повалили на підлогу, скрутили, заламали йому руки за спину і затримали, після чого помістили до автозаку.

Також на виконання вказівки ОСОБА_7 , підпорядковані йому невстановлені досудовим розслідуванням працівники ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2», перевищуючи владу та надані службові повноваження, діючи умисно, всупереч вимогам ст. ст. 3, 15, 19, 21-24, 28, 29, 34, 39, 64, 68 Конституції України від 28.06.1996, ст. ст. 1 - 5 , 10 - 13, 20 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, Положення про підрозділ міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2», а також всупереч складеної ними Присяги при вступі на службу в органах внутрішніх справ, перебуваючи неподалік виходу з будівлі «Гостиного двору» (м. Київ, Контрактова площа, 4, о 15 годині 30 хвилин 18.02.2013 року, підбігли до ОСОБА_70 , застосовуючи щодо нього фізичне насильство через заламування рук за спину, скрутили і затримали, після чого помістили до автозаку.

Внаслідок протиправних дій і незаконних вказівок ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , підпорядкованими їм працівниками - спецпризначенцями особового складу ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » при ГУМВС України в м. Києві (відносно яких здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні), у зв`язку з протиправним застосуванням фізичної сили через заламування рук та насильства заподіяно фізичний біль, застосовано насильство та затримано ряд інших осіб, а саме: ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_10 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , яких поміщено до автозаків та доставлено до Подільського РВ ГУМВС в м. Києві.

Крім фізичного болю та тілесних ушкоджень всім вищевказаним учасникам акції протесту та постороннім особам внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 спричинено приниження їх честі та гідності, а також заподіяно істотну шкоду їх гарантованим Конституцією України правам на свободу думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань, право на повагу до своєї гідності, на свободу та особисту недоторканість.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008, а саме в перевищенні влади та службових повноважень за попередньою змовою групою осіб, тобто в умисному вчиненні за попередньою змовою групою осіб працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями.

18.02.2013 року в м. Києві, Контрактова площа, 4 на території пам`ятника архітектури, що перебуває під захистом держави «Гостиний двір» громадськими активістами в кількості 30-40 осіб та за участі окремих народних депутатів України, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 здійснено спробу в мирний спосіб припинити забудову архітектурної пам`ятки з метою недопущення перебудови її на торгівельно-розважальний комплекс.

Того ж дня, приблизно о 15 год. 30 хв. 18.02.2013 року до будівлі «Гостиного двору» за адресою: м. Київ, Контрактова площа, 4 прибули начальник ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_7 , його заступник ОСОБА_9 з особовим складом в кількості 130 осіб (відносно яких здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні). Керівництво і координацію дій особового складу здійснювали начальник ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » при ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_7 та його заступник ОСОБА_9 (матеріали за підозрою якого виділені в окреме провадження).

В подальшому, діючи відповідно до розробленого ними плану щодо силового розгону та затримання громадських активістів, з метою припинення акції протесту біля будівлі «Гостиного двору», перевищуючи владу і надані їм службові повноваження як працівникам правоохоронного органу, всупереч вимогам ст. ст. 3, 15, 19, 21-24, 28, 29, 34, 39, 64, 68 Конституції України від 28.06.1996, ст. ст. 1 - 5 , 10 - 13, 20 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, Положення про підрозділ міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2», а також всупереч складеної ним Присяги при вступі на службу в органах внутрішніх справ, начальник ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » при ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_7 та його заступник ОСОБА_9 , використовуючи свою посаду, надали незаконну усну вказівку працівникам правоохоронних органів - спецпризначенцям ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» при ГУМВС України в м. Києві з числа невстановлених досудовим розслідуванням осіб, щодо безпідставного застосування фізичної сили та насильства шляхом затримання громадських активістів - учасників акції протесту, які в той час знаходились на території подвір`я та біля будівлі «Гостиного двору».

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 , який діяв за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 та невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа особового складу ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (відносно яких здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні), відносно народних депутатів ОСОБА_15 та ОСОБА_11 заподіяно насильство і фізичний біль. При цьому ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що жодних адміністративних чи кримінальних правопорушень вони не вчиняли, віддав незаконні накази щодо застосування до народних депутатів України фізичної сили всупереч їх депутатської недоторканності, встановленої Конституцією України.

Зокрема, щодо народного депутата ОСОБА_11 , який будучи учасником акції протесту на території будівлі «Гостиний двір» та намагаючись припинити протиправні дії, невстановленими досудовим розслідуванням осіб з числа спецпризначенців ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » при ГУМВС України в м. Києві (відносно яких здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні) під керівництвом ОСОБА_7 , застосовано фізичне насильство, а саме нанесено удар кулаком в обличчя, після чого вирвано з рук посвідчення народного депутата України з подальшою спробою його пошкодження.

Крім цього, до народного депутата України ОСОБА_10 за прямим наказом ОСОБА_7 невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа особового складу ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» застосовано насильство шляхом заламування рук за спину та повалення останнього на землю, а в подальшому незаконно затримано та поміщено до автозаку, якого протримано в спецавтомобілі на подвір`ї Подільського РВ ГУМВС в м. Києві понад 3 години, чим саме ОСОБА_10 незаконно позбавлено волі та права на вільне самопересування.

При цьому ОСОБА_7 усвідомлював і йому достовірно відомо, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 являються народними депутатами України, оскільки вони пред`являли посвідчення народного депутата України, і на них поширюються гарантії депутатської недоторканності, передбачені Конституцією України, проте він вчинив такі протиправні дії з метою вчинення насильницьких дій відносно народних депутатів України у зв`язку з їх громадською діяльністю.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 346 КК України - умисне нанесення побоїв та вчинення інших насильницьких дій відносно народних депутатів України у зв`язку з їх громадською діяльністю, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, ОСОБА_7 , будучи призначений наказом від 18.11.2005 № 473 о/с ГУМВС України в м. Києві на посаду командира полку міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2» при ГУМВС України в м. Києві, та маючи спеціальне звання - полковник міліції, присвоєне наказом МВС України від 31.08.2007 № 1154 о/с, являючись працівником правоохоронного органу, за наведених вище обставин перешкоджав законній діяльності народних депутатів України шляхом невиконання їхніх законних вимог у наступний спосіб.

Так, 18.02.2013 року в м. Києві, Контрактова площа, 4 на території пам`ятника архітектури, що перебуває під захистом держави «Гостиний двір» громадськими активістами в кількості 30-40 осіб та за участі окремих народних депутатів України, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 здійснено спробу в мирний спосіб припинити забудову архітектурної пам`ятки з метою недопущення перебудови її на торгівельно-розважальний комплекс.

Того ж дня, приблизно о 15 год. 30 хв. 18.02.2013 року до будівлі «Гостиного двору» за адресою: м. Київ, Контрактова площа, 4 прибули начальник ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_7 , його заступник ОСОБА_9 з особовим складом в кількості 130 осіб (відносно яких здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні).

Керівництво і координацію дій особового складу здійснювали начальник ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » при ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_7 та його заступник ОСОБА_9 (матеріали за підозрою якого виділені в окреме провадження).

В подальшому, діючи відповідно до розробленого ними плану щодо силового розгону та затримання громадських активістів, з метою припинення акції протесту біля будівлі «Гостиного двору», перевищуючи владу і надані їм службові повноваження як працівникам правоохоронного органу, всупереч вимогам ст. ст. 3, 15, 19, 21-24, 28, 29, 34, 39, 64, 68 Конституції України від 28.06.1996, ст. ст. 1 - 5 , 10 - 13, 20 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, Положення про підрозділ міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2», а також всупереч складеної ним Присяги при вступі на службу в органах внутрішніх справ, начальник ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » при ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_7 та його заступник ОСОБА_9 , використовуючи свою посаду, надали незаконну усну вказівку працівникам правоохоронних органів - спецпризначенцям ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» при ГУМВС України в м. Києві з числа невстановлених досудовим розслідуванням осіб, щодо безпідставного застосування фізичної сили та насильства шляхом затримання громадських активістів - учасників акції протесту, які в той час знаходились на території подвір`я та біля будівлі «Гостиного двору».

На законні вимоги присутніх на акції протесту народних депутатів України, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 щодо припинення протиправних дій ОСОБА_7 та його заступник ОСОБА_9 , які полягали в застосуванні підпорядкованим їм спецпризначенцям ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» фізичного насильства відносно учасників акції протесту, жодним чином не зреагували та продовжили протиправну діяльність.

При цьому ОСОБА_7 усвідомлював і йому достовірно відомо, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 являються народними депутатами України, оскільки вони пред`являли посвідчення народного депутата України, і на них поширюються гарантії депутатської недоторканності, передбачені Конституцією України, проте він вчинив такі протиправні дії з метою незаконного перешкоджання діяльності народних депутатів України.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 351 КК України - невиконання службовою особою законних вимог народного депутата України, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, ОСОБА_7 , будучи призначений наказом від 18.11.2005 № 473 о/с ГУМВС України в м. Києві на посаду командира полку міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2» при ГУМВС України в м. Києві, та маючи спеціальне звання - полковник міліції, присвоєне наказом МВС України від 31.08.2007 № 1154 о/с, являючись працівником правоохоронного органу, за наведених вище обставин незаконно перешкоджав проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій за попередньою змовою групою осіб.

Так, 18.02.2013 року в м. Києві, Контрактова площа, 4 на території пам`ятника архітектури, що перебуває під захистом держави «Гостиний двір» громадськими активістами в кількості 40 осіб та за участі окремих народних депутатів України, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 здійснено спробу в мирний спосіб припинити забудову архітектурної пам`ятки з метою недопущення перебудови її на торгівельно-розважальний комплекс.

Того ж дня, приблизно о 15 год. 30 хв. 18.02.2013 року до будівлі «Гостиного двору» за адресою: м. Київ, Контрактова площа, 4 прибули начальник ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_7 , його заступник ОСОБА_9 з особовим складом в кількості 130 осіб (відносно яких здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні).

Керівництво і координацію дій особового складу здійснювали начальник ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » при ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_7 та його заступник ОСОБА_9 (матеріали за підозрою якого виділені в окреме провадження).

В подальшому, діючи відповідно до розробленого ними плану щодо силового розгону та затримання громадських активістів, з метою припинення акції протесту біля будівлі «Гостиного двору», перевищуючи владу і надані їм службові повноваження як працівникам правоохоронного органу, всупереч вимогам ст. ст. 3, 15, 19, 21-24, 28, 29, 34, 39, 64, 68 Конституції України від 28.06.1996, ст. ст. 1 - 5 , 10 - 13, 20 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, Положення про підрозділ міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2», а також всупереч складеної ним Присяги при вступі на службу в органах внутрішніх справ, начальник ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » при ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_7 та його заступник ОСОБА_9 , використовуючи свою посаду, надали незаконну усну вказівку працівникам правоохоронних органів - спецпризначенцям ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_2» при ГУМВС України в м. Києві з числа невстановлених досудовим розслідуванням осіб, щодо безпідставного застосування фізичної сили та насильства шляхом затримання громадських активістів - учасників акції протесту, які в той час знаходились на території подвір`я та біля будівлі «Гостиного двору».

Тим самим, за вказаних обставин та в зазначений спосіб ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа підпорядкованих йому працівників ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », о 15 годині 30 хвилин 18.02.2013 вчинив умисні дії, спрямовані на перешкоджання проведення мирних зборів і мітингів біля та в будівлі «Гостиного двору», в місті Києві, Контрактова площа, 4, та їх припинення шляхом залякування їх учасників та інших осіб і спонукання відмовитись від участі в них.

При цьому ОСОБА_7 було достовірно відомо, що учасники акції протесту, в тому числі народні депутати України діяли правомірно, жодних адміністративних та кримінальних правопорушень не вчиняли, проте він вчинив такі протиправні дії з метою незаконного переслідування учасників мирних акцій протесту та перешкоджання організації та проведенню громадянами зборів та мітингів в місті Києві, в порушення гарантованого ст. 39 Конституції України права громадян збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28 статтею 340 Кримінального кодексу України - незаконне перешкоджання організації або проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій, вчинене службовою особою, з застосуванням насильства та за попередньою змовою групою осіб.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, у зв`язку з недотриманням судом вимог ст. 370 КПК України.

На обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що прийняття судом рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, констатує факт вчинення особою кримінального правопорушення, за який її було звільнено від відповідальності, про що також зазначено в постанові Верховного Суду від 24.02.2021 року (справа № 192/3301/16). Тобто, для ухвалення обґрунтованого рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд має встановити, що особа вчинила саме кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується. А особа, яка не вчинила таке кримінальне правопорушення, не може бути притягнута до кримінальної відповідальності так само як і звільнена від неї.

На думку прокурора, обґрунтоване судове рішення надасть можливість потерпілим в подальшому захистити свої права в порядку цивільного судочинства. Однак, ухвала суду першої інстанції не містить обґрунтування того, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, за вчинення яких судом його звільнено від кримінальної відповідальності. Якщо судом не встановлено достатньо доказів, які б свідчили про вчинення особою кримінального правопорушення, він не може задовольнити клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

При цьому зазначає, що судом вже було досліджено частину доказів у провадженні і суд міг задовольнити клопотання за умови, що доказів у провадженні достатньо для висновку, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, а в іншому випадку задоволення клопотання було передчасним.

Таким чином допущено неповноту судового розгляду та неправильно застосовано Закон України про кримінальну відповідальність. Крім того, вказує, що судом не вирішено долю речових доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та захисника, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України.

Отже системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим, кримінальний процесуальний закон вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч.2 ст. 346, ч.2 ст.28 ч.1 ст.351 КК України, ч.2 ст.28 ст.340 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001354 від 26.06.2019 року, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався в повному обсязі.

Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції при звільненні ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК є необґрунтованими з таких підстав.

Із матеріалів провадження вбачається, що сторона захисту звернулися до суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч.2 ст. 346 КК України, ч.2 ст.28 ч.1 ст.351 КК України, ч.2 ст.28 ст.340 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Суд, приймаючи рішення про звільнення від кримінальної відповідальності врахував правову позицію Верховного Суду, зазначену в постанові від 04.06.2020 року (справа № 127/26665/16) про те, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 346, ч. 2 ст. 365 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України належать до тяжких злочинів. Згідно обвинувального акта епізоди зазначених кримінальних правопорушень було вчинено 18.02.2013 року.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення минуло десять років, у разі вчинення нею тяжкого злочину.

На момент розгляду судом кримінального провадження 19.12.2023 року відносно ОСОБА_7 передбачений законом строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення закінчився.

Поряд з цим, суд обґрунтовано зазначив в ухвалі, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, з дня вчинення кримінального правопорушення минуло десять років, перебіг давності не зупинявся та не переривався, що є підставою, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 49 КК України для звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, крім того, обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував щодо закриття кримінального провадження з цих підстав.

В судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що йому зрозуміле його право на таке звільнення, а також суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а тому не погодження прокурора з ухвалою суду та подання апеляційної скарги, на думку колегії суддів, свідчить про непослідовність позиції сторони обвинувачення в даному кримінальному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_26 не заперечував щодо поданого стороною захисту клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Крім того, відповідно до ст. 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

При цьому слід зазначити, що залишення цивільного позову без розгляду за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає потерпілому чи його представнику звернутися до суду з позовом про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, суд правильно зазначив про те, що залишення цивільного позову ОСОБА_68 та ОСОБА_27 в рамках даного кримінального провадження без розгляду, не позбавляє права позивачів звернутися із вказаними позовними вимогами у порядку цивільного судочинства.

Тому, на переконання колегії суддів, є неспроможними доводи сторони обвинувачення про те, що відсутність обґрунтувань в ухвалі суду про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, за вчинення якого судом його звільнено від кримінальної відповідальності, може вплинути на можливість потерпілим в подальшому захистити свої права в порядку цивільного судочинства.

Водночас, апеляційний суд не погоджується з посиланнями в апеляційній скарзі прокурора на те, що ухвала суду першої інстанції не містить обґрунтування того, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, за вчинення яких судом його звільнено від кримінальної відповідальності та що суд міг задовольнити клопотання за умови, що доказів у провадженні достатньо для висновку, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, а в іншому випадку задоволення клопотання було передчасним.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, суд виклав фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим, при цьому з обсягом обвинувачення ОСОБА_7 погодився в судовому засіданні 19.12.2023 року та не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, що є обов`язковим при вирішення цього питання судом.

Посилання прокурора на постанову Верховного Суду від 25.02.2021 року (192/3301/16-к) не спростовує висновки суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, оскільки зазначеною постановою суд касаційної інстанції переглядав рішення суду апеляційної інстанції, якою кримінальне провадження було закрито на нереабілітуючих підставах, та вказав про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, а також зазначив, що не встановив порушень апеляційним судом порядку розгляду цивільного позову, оскільки потерпіла сторона має право звернутися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди в порядку цивільного судочинства, про що їй роз`яснено в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду. Будь-яких висновків щодо встановлення факту вчинення особою кримінального правопорушення як підстави звільнення від кримінальної відповідальності Верховний Суд у вказаній постанові не зазначав.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає безпідставними твердження прокурора щодо неповноти судового розгляду та про те, що для ухвалення обґрунтованого рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд має встановити, що особа вчинила саме кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, а особа, яка не вчинила таке кримінальне правопорушення, не може бути притягнута до кримінальної відповідальності так само як і звільнена від неї.

Доводи апеляційної скарги в частині вирішення питання щодо речових доказів є необґрунтованими, оскільки суд в ухвалі зазначив, що долю речових доказів: DVD-R дисків не вирішує, оскільки вони визнані речовими доказами в кримінальному провадженні №0001353, що підтверджується постановами прокурорів місцевої прокуратури та Генеральної прокуратури України про визнання оптичних дисків речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження (т.3, а.п.234-245).

За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає необхідним ухвалити рішення, яким вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 19 грудня 2023 року, якою звільнено ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч.2 ст. 346, ч.2 ст.28 ч.1 ст.351 КК України, ч.2 ст.28 ст.340 КК України від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

___________ _______________ _____________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4