Справа № 351/2484/23
Провадження № 11-кп/4808/163/24
Категорія ч.2 ст. 286КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , на вирок Снятинського районного суду від 21.12.2023 року, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_8 , визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням терміном на 2 роки та покладено на нього відповідні обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Згідно вироку, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

04 серпня 2023 року близько 17 години 30 хвилин водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки Mersedes-Benz 110D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїжджав на нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг, з другорядної дороги вулиці Стефаника на головну дорогу Т-0909 сполученням Снятин Косів, яка являється вулицею Микулинська, у межах міста Снятин Коломийського району Івано-Франківської області, рухаючись у напрямку м. Косів.

В той час по головній автодорозі Т-0909 сполученням Снятин - Косів у напрямку м. Снятин до вказаного перехрестя наближався мотоцикл марки Musstang MT-200-8, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якому також їхала пасажир - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час руху водій ОСОБА_8 , виїхавши на зазначене нерегульоване перехрестя з другорядної дороги, в порушення вимог п. 2.3, 10.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених ПКМУ №1306 від 10.10.2001, не дав дорогу вказаному мотоциклу, який рухався по головній дорозі в наслідок чого допустив з ним зіткнення, при якому водій мотоцикла ОСОБА_10 та пасажир мотоцикла ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження.

При цьому водій ОСОБА_8 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених ПКМУ №1306 від 10.10.2001, а саме:

- п. 2.3. «б», згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- 10.1, який передбачає, що перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- 16.11, відповідно до якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді рваної рани верхньої третини правої гомілки з пошкодженням переднього великогомілкового м`язу, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя, а пасажир вказаного мотоцикла ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток правої гомілки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесні ушкодження, а потерпілій ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду захисник подав апеляційну скаргу. Вважає вирок, є надто суворим в частині призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік і 6 місяців.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 визнав вину повністю, не оспорював фактичні обставини справи, потерпілим відшкодував шкоду у повному обсязі, щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Крім того, обвинувачений є пенсіонером, одружений, не судимий, разом з дружиною мають хронічні захворювання, перебувають під постійним наглядом лікарів, часто потребують швидкого доступу до медичних закладів, лікарів, аптек, яких не має в їхньому селі.

Тому, позбавлення права керувати транспортними засобами, може позбавити ОСОБА_8 можливості вчасно забезпечити його сім`ю медичною допомогою та може поставити під загрозу їхнє життя та здоров`я.

Просить вирок скасувати в частині призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців, а в іншій частині вирок залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник наполягали на задоволенні апеляційної скарги.

Прокурор не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції при призначенні покарання в повній мірі дотримався.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України, доведена дослідженими судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України доказами і в апеляційній скарзі не заперечується.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд врахував всі пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, конкретні обставини вчиненого злочину та призначив покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про безпідставне призначення ОСОБА_8 додаткового покарання не заслуговують на увагу з таких підстав.

Суд першої інстанції належним чином обґрунтував своє рішення про призначення обвинуваченому додаткового у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Так, санкцією ч.2 ст.286 КК України передбачена можливість призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком до 3 років.

Зазначена норма права дає суду дискреційні повноваження, щодо призначення більш диференційованого покарання, в залежності від даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин кримінального правопорушення та ступеню порушення правил безпеки дорожнього руху.

В даному випадку, суд належним чином врахував дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин, його віку та стану здоров`я, обставини кримінального правопорушення та його суспільно-небезпечні наслідки, та дійшов висновку про звільнення від відбування основного покарання з випробуванням. При цьому, суд дійшов висновку, що за умов відбування обвинуваченим додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, він зможе виправитись без відбування основного покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин, задоволення апеляційних вимог сторони захисту можуть порушити баланс застосований судом першої інстанції для призначення необхідного та достатнього покарання для виправлення обвинуваченого.

З огляду на характер допущених обвинуваченим грубих порушень правил безпеки дорожнього руху, внаслідок яких двоє потерпілих отримали тілесні ушкодження, конкретних обставини вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, апеляційний суд дійшов висновку, що застосоване судом покарання є дієвим та необхідним задля досягнення мети передбаченої ст.50 КК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваного вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вирок Снятинського районного суду від 21.12.2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги

протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_5

ОСОБА_4