Справа № 541/1874/23
Провадження № 1-в/541/23/2024
У Х В А Л А

Іменем україни

18 березня 2024 року місто Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за поданням провідного інспектора Миргородського РС №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Теребля Тячівського району Закарпатської області, з повною загальною середньою освітою, військовослужбовця, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , засудженого 06 червня 2023 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 1 ст.296 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень,

про розстрочку несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі,

встановив:

Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 червня 2023 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді штрафу 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Вирок суду набрав законної сили 07.07.2023 року та був направлений на виконання до Миргородського РС №2 та був прийнятий до виконання 19.07.2023.

Станом на 08.01.2024 року ОСОБА_5 не підтвердив сплату штрафу шляхом пред`явлення документа після закінчення місячного строку від набрання судовим рішенням законної сили, до Миргородського РС № 2 не з`явився, пояснень про те, чи може сплатити визначену суму штрафу не надав.

З урахуванням викладеного та на підставі ч.3 ст.26 Кримінально виконавчого кодексу України та п.10 ч.1 ст.537, п.4 ч.2 ст.539 Кримінально-процесуального кодексу України просять розглянути питання про розстрочку несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі, стосовно засудженого ОСОБА_5 відповідно до закону.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки, матеріали подання не містять інформацію, що ОСОБА_5 ухиляється від сплати штрафу і які дії застосовувались органом пробації з метою виконання останнім вироку суду, відсутня заява ОСОБА_5 про розстрочку сплати штрафу, крім того орган пробації не зазначає конкретного виду покарання на яке просить замінити несплачену суму штрафу.

Представник органу пробації подав заяву, в якій подання підтримав, розгляд просив провести без його присутності.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся. Причини неявки в судове засідання не повідомив. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Згідно з положенням п. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали подання, встановив наступне.

Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06.06.2023 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.

Вищевказаний вирок суду набрав чинності 07.07.2023 року та був прийнятий Миргородським районним сектором № 2 філії ДУ « Центр пробації» в Полтавській області до виконання 19.07.2023 року.

З подання представника органу пробації вбачається, що засудженим вирок суду не виконується належним чином, станом на 08.01.2024 р. орган пробації не отримував від засудженого документа про сплату штрафу, або його частини.

Відповідно до ст. 26 ч. 1, 3 КВК України засуджений до основного покарання у виді штрафу зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це відповідний суд шляхом представлення документа про сплату штрафу. У разі несплати засудженим штрафу, призначеного як основне покарання, у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

У ч. 3 ст. 26 КВК України передбачено чотири види подання, з яким повноважна особа кримінально-виконавчої інспекції має можливість звернутися до суду, а саме: 1) про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу; 2) про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт; 3) про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді виправних робіт; 4) про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді позбавлення волі відповідно до закону.

Закон покладає право та ініціативу внесення такого подання саме на орган пробації, тому саме ним у поданні має бути зазначене конкретне питання, визначене ч.3 ст. 26 КВК України, з яким він звертається до суду для вирішення. В той же час, подання носить узагальнений характер, містить виклад положень законодавства, не вказано чи з`ясовувались причини невиконання вироку суду та несплати ОСОБА_5 штрафу.

При цьому, у разі заявлення вимог про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу, до клопотання мають бути додані відомості щодо наявності підстав для розстрочки штрафу засудженому з обов`язковим зазначенням на який строк та якими сумами платежу необхідно розстрочити виплати суми штрафу.

Враховуючи, що засуджений до органів пробації з клопотанням про розстрочку не звертався та не вказував протягом якого часу він спроможний сплатити штраф, сам орган пробації також належним чином не обґрунтував вимоги подання, обмежившись зазначенням того, що не отримував від засудженого документ про сплату штрафу.

Згідно ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Частиною 5 ст. 53 КК України передбачено, у разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

При цьому суд зазначає, що заміна судом штрафу, визначеного вироком суду на інший вид покарання, як то передбачено ст. 53 КК України, здійснюється лише у разі встановлення факту неможливості засудженим сплатити повний розмір штрафу.

У внесеному органом пробації поданні зазначено, що станом на 08.01.2024 року вказаний орган не отримував від засудженого документа про сплату штрафу.

Але в той же час будь-яких документальних відомостей про те чи з`ясовувались органом пробації причини не сплати засудженим штрафу, внесене подання не містить.

Крім того, звертаючись з вказаним поданням інспектор органу пробації із зазначених у поданні мотивів звернувся до суду із поданням, в якому міститься перелік з декількох видів покарання, на який слід замінити несплачену суму штрафу на вибір суду, тобто зазначає перелік можливих варіантів для вирішення питання щодо подальшого виконання покарання засудженим без зазначення конкретного виду покарання, чи конкретних дій щодо розстрочки, тим самим перекладаючи на суд свої обов`язки.

Однак, суд відповідно до закону, не вправі обирати на власний розсуд відповідний вид покарання. Навіть, дискреційні повноваження суду не можуть бути підставою для відхилення від приписів закону.

Суд зазначає, що зміст подання представника органу пробації має відповідати загальним засадам оформлення звернення до суду, що передбачає наведення у ньому усіх відомостей, які необхідні для розгляду подання судом.

Обов`язок з`ясування вищевказаних фактів не може перекладатися на суд, адже подання представника органу пробації має бути обґрунтованим, а обставини, викладені у ньому, повинні бути підтверджені належними доказами, достатніми для вирішення питання по суті.

Тобто, вказуючи у зверненні про певного роду факти, заявник має довести, що вони дійсно мали місце.

Оскільки суд діє відповідно до засад кримінального провадження, до яких зокрема відноситься диспозитивність, закріплена у ст.26 КПК України, відповідно до якої суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на їх розгляд та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, суд дійшов до висновку про неможливість задоволення такого подання.

Суд наголошує на тому, що при зверненні до суду орган з питань пробації, при необхідності розстрочки призначеного штрафу або заміни покарання у вигляді несплаченої суми штрафу на інше покарання, передбачене в ст.26 КВК України, повинен навести мотиви такої розстрочки або заміни та зазначити на яке саме покарання необхідно замінити, а не звертатись з альтернативними вимогами.

Керуючись ст. 26 КВК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання провідного інспектора Миргородського РС №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

СуддяОСОБА_1