Справа 556/1940/24
Номер провадження 1-кс/556/268/2024
У Х В А Л А

Іменем України

про арешт майна

03.07.2024 року.

Слідчий суддя Володимирецького районного суду Рівненської області - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець клопотання cлідчого слідчого відділення ВП №1 Вараського районного відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177 від 28.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, яке погоджене прокурором Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ відділення поліції №1 Вараського ВП ГУНП України в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, яке погоджене прокурором Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що відділенням поліції №1 Вараського ВП ГУНП України в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000177 від 28.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

В ході досудового розслідування даного провадження виникла необхідність арешту речових доказів, а саме: автомобіля, марки «УРАЛ», номерним знаком НОМЕР_1 ; колоди деревини, породи сосна, загальною кубомасою 10 метрів кубічних.

З метою збереження речових доказів, просить клопотання задовольнити.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд клопотання у їх відсутності, клопотання підтримують повністю.

Належним чином повідомлений володілець майна, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, просить повернути автомобіль під відповідальне зберігання.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Дослідивши надані матеріали клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як зазначено в клопотанні, 27.06.2024, о 23:14 год. до відділення поліції надійшло повідомлення зі служби 102 лісничого Володимирецького лісництва ОСОБА_5 , про те, що 27.06.2024, близько 23 год. на території Володимирецького лісництва виявлено автомобіль, марки «Урал» з д.н.з. НОМЕР_1 та колоди деревини - породи сосна, орієнтовною кубомасою 10 метрів кубічних, без відповідних документів.

Відомості за даним фактом 28.06.2024 внесено до ЄРДР за №0000177 за ч.1 ст. 246 КК України.

В ході проведення огляду місця події, а саме: території лісового масиву, поблизу с. Довговоля, Вараського району, Рівненської області, виявлено та вилучено вантажний автомобіль, марки «УРАЛ», номерним знаком НОМЕР_1 , поблизу якого знаходилася деревина породи сосна, орієнтовною кубомасою 10 метрів кубічних, та який направлено на зберігання до стоянки автомобілів ВП №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого слідчого відділення ВП №1 Вараського районного відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції Бруяки від 28 червня 2024 року, автомобіль, марки «УРАЛ», номерним знаком НОМЕР_1 ; колоди деревини, породи сосна, загальною кубомасою 10 метрів кубічних визнано речовими доказами та прилочуно до кримінального провадження.

За приписами ч.5 ст.171 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.1, п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі Іатрідіс проти Греції [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» , n. 50, Series A N 98).

Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні від 18 червня 2015 року у справі «Ушаков та Ушакова проти України» зазначав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності поза розумним сумнівом .

За приписом п.5 ч.2 ст.173 КПК, слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт майна, серед іншого, повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Оскільки органами досудового розслідування, на даний час, здійснюється перевірка законності отриманної лісопродукції, слідчим суддею встановлено, що позбавлення володільця права володіти та користуватись вилученим майном, є обтяженням, яке не співмірне з завданнями кримінального провадження, для досягнення яких застосовувася арешт майна.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, слідчий суддя приходить до висновку про можливість повернення вилученого майна, його законному володільцю ОСОБА_6 на відповідальне зберігання, оскільки це не призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати або знищення зазначеного майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 169, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання cлідчого слідчого відділення ВП №1 Вараського районного відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177 від 28.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, яке погоджене прокурором Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на колоди деревини, породи сосна, загальною кубомасою 10 метрів кубічних, у формі встановлення заборони володіння, відчуження, користування та розпорядження.

Визначити місце зберігання деревини - територію для стоянки автомобілів ВП №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області, що за адресою селище Володимирець, вул. Грушевського, №63, Вараського району, Рівненської області.

Накласти арешт у формі заборони розпорядження (відчуження) та видозмінювання, на майно, а саме: автомобіль, марки «УРАЛ», номерним знаком НОМЕР_1 .

Автомобіль, марки «УРАЛ», номерним знаком НОМЕР_1 передати під зберігальну розписку на відповідальне зберігання - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до Рівненського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1