Номер провадження: 11-сс/813/503/24
Справа № 505/4940/23 1-кс/505/576/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцїї апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайсуду Одеської обл. від 01.03.2024, якою в межах к/п №0001064 від 15.11.2023 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арциз Одеської області, громадянина України, із середньо освітою, неодруженого, працюючого по найму, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України застосований запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту строком до 29.04.2024

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0001064 від 15.11.2023 було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 год. до 06 год. строком до 29.04.2024, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, однак зазначив, що прокурором не було надано доказів на підтвердження того, що підозрюваний ОСОБА_7 має намір переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, вчиняє будь-які дії для цього або може впливати на хід досудового розслідування, у зв`язку чим прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 і буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Подільської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_6 зазначила, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з огляду на наступне:

- слідчий суддя у своїй ухвалі послався лише на загальні бланкетні норми, а свою позицію, із спростуванням доказів сторони обвинувачення, ніяким чином не обґрунтував;

- слідчим суддею не враховано того, що існує ризик можливого переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування суду з огляду на те, що після повідомлення йому про підозру 08.12.2023 ОСОБА_7 розуміючи, що перебуває під слідством та на нього покладені обов`язки, передбачені ч. 7 ст. 42 КПК України, зник з останнього місця проживання, не попередивши органи досудового розслідування про своє місце перебування. У зв`язку з цим 25.01.2024 його було оголошено в розшук та зупинено проведення досудового розслідування. Ще одним ризиком можливого переховування є близьке розташування державного кордону до місця перебування підозрюваного, що у свою чергу надає йому можливість безперешкодно перетнути державний кордон України як з невизнаною ПМР, так і з респ. Молдова. Також останній може переховуватися, оскільки підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років;

- слідчим суддею не взято до уваги, що підозрюваний може перешкодити кримінальному провадженню шляхом невиконання або належного невиконання обов`язків покладених на нього, не з`явитись для проведення слідчих та процесуальних дій, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що ОСОБА_7 веде посередній спосіб життя, зловживає спиртними напоями, ніде не працює (на постійній основі), має сумнівні дружні зв`язки, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів (судимості у порядку ст. 89 КК України погашені) при цьому на даний час відносно нього Котовським міськрайсудом Одеської обл. розглядаються три обвинувальні акти за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 4 ст. 185, ст. 395 КК України, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 29.04.2024.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити, думки підозрюваного та захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд виходить з того, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст. 29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався та врахував їх при постановленні ухвали.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Виходячи із порівняльного аналізу правових позицій ЄСПЛ, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість. При цьому для застосування тримання під вартою як запобіжного заходу прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюється, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу в цій частині і констатує, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування його підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного із проникненням до житла, вчиненого повторно в умовах воєнного стану є обґрунтованою.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що клопотанні слідчого не міститься обґрунтування ризиків, які виправдовують застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на те, що підозрюваний має місце проживання, визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Водночас, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді/суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Більш того, колегія суддів зауважує, що запобіжний захід не є покаранням за злочин. Його мета - забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної або обвинуваченої особи.

Апеляційний суд враховує, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину була доведена органом досудового розслідування у повному обсязі, про що також зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Водночас, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав у повному обсязі, окрім того, апеляційний суд враховує, що інкримінований злочин хоч і відноситься до категорії тяжких, однак заподіяна матеріальна шкода не є значною та він не має високого рівня суспільної небезпеки.

Колегія суддів враховує посилання прокурора відносно того, що ОСОБА_7 був оголошений у розшук, в той же час у судовому засіданні апеляційного суду він був присутній, у зв`язку з чим, на переконання апеляційного суду зазначена обставина не є безумовною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи прокурора відносно того, що відносно ОСОБА_7 Котовським міськрайсудом Одеської обл. розглядаються три обвинувальні акти за вчинення інших кримінальних правопорушень, натомість з огляду на принцип презумпції невинуватості, апеляційний суд не вважає зазначену обставину безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Насамкінець, апеляційний суд враховує ту обставину, що 08.03.2023 обвинувальний акт у вказаному провадженні було скеровано до суду у зв`язку з чим вирішення питання про те, який запобіжний захід є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 буде вирішуватися судом 1-ої інстанції.

Відповідно до приписів п.1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, на теперішній час запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у зв`язку з чим не вбачає підстав задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Котовського міськрайсуду Одеської обл. від 01.03.2024, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України застосований запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту строком до 29.04.2024 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4