Справа № 758/7557/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м.Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001292, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 червня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , поданим в рамках кримінального провадження, внесеного 17 червня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001292 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 17 червня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001292 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався та який діє на теперішній час.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 14.06.2024 приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , де проживає потерпіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в цей час у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння майном потерпілої, вчинений в умовах воєнного стану, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечним для здоров`я особи.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , приблизно о 12 год. 10 хв., тримаючи в руках молоток, підійшовши зі спини до ОСОБА_8 , з метою отримання інформації щодо місця знаходження грошових коштів, раптово почав наносити ним удари потерпілій в область голови, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді перелому голівки ІІ п`ятої кістки з незначним зміщенням, гематома ділянки правого передпліччя, гематома лівого стегна, ЗЧМТ (довідка № 3005 від 17.06.2024 Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва філія № 3).

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , зловживаючи безпорадним станом потерпілої заволодів грошовими коштами у розмірі 2000 доларів США, що станом на 14.06.2024 за курсом НБУ становить 81 381 гривень 60 копійок.

Після цього, ОСОБА_5 тримаючи при собі викрадені грошові кошти, зник з місця вчинення злочину, отримавши можливість розпорядитись ними на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 81 381 гривень 60 копійок.

За вказаним фактом 17 червня 2024 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001292 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

З урахуванням встановлених даних ОСОБА_5 18 червня 2024 року повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Слідчий вказує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а також відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання, усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинений злочин, санкція якого передбачає покарання до 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Тобто тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання судом його винуватим, вже обґрунтовує ризик того, що останній може вчинити спроби переховування від органу досудового розслідування та/або суду, що в свою чергу буде негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду.

Крім цього, на той факт, що підозрюваний чинитиме незаконний вплив на свідків та потерпілого, свідчить те, що останньому відомо про місця їх проживання, показання яких є важливими для доказування. Усвідомлюючи вищевказані обставини підозрюваний шляхом шантажу, умовлянь, погроз чинитиме тиск на свідків та потерпілу з метою зміни чи відмови останніми від дачі показань. Показання осіб мають вирішальне значення для повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Вплив на свідків та потерпілу матиме негативні наслідки для досудового розслідування та може перешкодити досягненню мети кримінальної відповідальності.

На той факт, що підозрюваний вчинятиме інші кримінальні правопорушення вказує те, що останньому повідомлено про підозру за вчинення особливого тяжкого злочину. Також доречно зазначити, що характер вчинених злочинних дій підозрюваного свідчить про зневажливе ставлення до норм моралі та громадського порядку, до норм закону, а також, те що, ОСОБА_5 , вчинив злочин з метою збагачення.

Більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу підозрюваного. Таким чином, орган досудового розслідування має всі підстави вважати, що відсутність обмежень у вільному пересуванні надасть можливість підозрюваному продовжувати вчиняти злочини.

Враховуючи викладене, просить застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з подальшим його утриманням в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів та без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та зазначив, що підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри, що підтверджується показами свідків та іншими матеріалами кримінального провадження, та існуванням ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, прокурор зазначив, що на даний час наявний ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання, усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинений злочин, санкція якого передбачає покарання до 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Тобто тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання судом його винуватим, вже обґрунтовує ризик того, що останній може вчинити спроби переховування від органу досудового розслідування та/або суду, що в свою чергу буде негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду. Крім цього, на той факт, що підозрюваний чинитиме незаконний вплив на свідків та потерпілого, свідчить те, що останньому відомо про місця їх проживання, показання яких є важливими для доказування. Усвідомлюючи вищевказані обставини підозрюваний шляхом шантажу, умовлянь, погроз чинитиме тиск на свідків та потерпілу з метою зміни чи відмови останніми від дачі показань. Показання осіб мають вирішальне значення для повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження. Вплив на свідків та потерпілу матиме негативні наслідки для досудового розслідування та може перешкодити досягненню мети кримінальної відповідальності. На той факт, що підозрюваний вчинятиме інші кримінальні правопорушення вказує те, що останньому повідомлено про підозру за вчинення особливого тяжкого злочину. Також доречно зазначити, що характер вчинених злочинних дій підозрюваного свідчить про зневажливе ставлення до норм моралі та громадського порядку, до норм закону, а також, те що, ОСОБА_5 , вчинив злочин з метою збагачення. Враховуючи зазначене, прокурор вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою без визначення застави не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не зможе запобігти вказаним вище ризикам.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання з огляду на необґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 . Захисник, надаючи оцінку особистості підозрюваного, та обставинам вчинення кримінального правопорушення, просив відмовити в задоволенні клопотання. Надав пояснення аналогічно викладеним у письмових запереченнях на клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та просив відмовити в задоволенні клопотання. Також пояснив суду, що не має наміру переховуватися він органу досудового розслідування. На даний час має постійне місце роботи, міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину. Просив не застосовувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, документи надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого, санкцією статті передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

17 червня 2024 року о 19 годині 51 хвилини ОСОБА_5 затримано, про що слідчим СВ Подільського УПГУНП в м. Києві складено відповідний протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

18 червня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.06.2024; протоколом огляду місця події; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; іншими матеріалами у їх сукупності.

При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Крім того у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилалась сторона обвинувачення у клопотанні та позицію захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про існування ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду, який обґрунтований тим, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна. У зв`язку з цим останній усвідомлюючи суворість покарання, передбаченого за інкриміноване кримінальне правопорушення, у разі необрання запобіжного заходу матиме реальну можливість змінити місце проживання, переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів слідства та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки та потерпіла допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та потерпілої, та дослідження їх судом.

Таким чином ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілу в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, перебуваючи на волі, підозрюваний матиме змогу контактувати з ними та незаконно впливати на них, схиляючи до дачі завідомо неправдивих показань та вживати заходів, спрямованих на унеможливлення здобуття органом досудового розслідування інших фактичних даних, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного розслідування кримінального провадження, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Таким чином, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризику, незаконно впливати на свідків та потерпілої у даному кримінальному провадженні.

В той же час, посилання прокурора, як на підставу для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на можливість на можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає надуманим, оскільки прокурором не надано належного обґрунтування існування такого ризику, а відтак слідством не доведено, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому, слідчий суддя зазначає, що підозрюваний одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює, з наданої характеристики на ОСОБА_5 за місцем його проживання не встановлено фактів ведення останнім аморального способу життя, зловживання спиртними напоями чи будь-якої іншої протиправної поведінки, а навпаки вказано позитивні характеризуючи данні особи підозрюваного.

При цьому, слідчий суддя, враховуючи суспільну небезпеку інкримінованого органом досудового розслідування корисливого злочину у сфері проти власності, вважає, що у даному кримінальному провадженні наявний конкретний суспільний інтерес який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості, а тому обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим.

В той же час, слід врахувати, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Слідчий суддя приходить до висновку, з урахуванням наявності ризиків передбачених статтею 177 КПК України, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків. Крім того, слідчий суддя вважає, що є неможливим застосування до підозрюваного таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.

Так, враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, особливості події кримінальних правопорушень (місце, мету, спосіб, засоби вчинення, участь у його вчиненні, тощо), вбачається, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки його поведінка свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.

Запобіжний захід у виді особистої поруки не може бути застосований до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення вищезазначеним ризикам, а особливо спілкування підозрюваного зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення інкримінованого в провину ОСОБА_5 кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, з урахуванням введення на всій території України воєнного стану, що в цілому свідчить про наявність в даному кримінальному провадженні справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окремо слід зазначити, що слідчий суддя не відхиляє доводів сторони захисту, викладених на користь підозрюваного, але вважає, що у даному випадку, ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому здійсненні досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у встановленому законом строки, а також, забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя не вбачає.

Таким чином, враховуючи доводи сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши матеріали клопотання, оцінюючи потреби досудового розслідування по даному кримінальному провадженню у контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочину та презумпцію невинуватості і забезпечення доведеності вини, з огляду на обставини кримінального провадження та вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, обставини кримінального правопорушення (спосіб, місце, час вчинення, тяжкість наслідків, тощо), слідчий суддя вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи те, що підозрюваному інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства небезпечного для здоров`я потерпілої, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати підозрюваному альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В ИВ :

Клопотання старшого слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001292, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 червня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15 серпня 2024 включно з утриманням в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою обраховувати з моменту затримання, тобто з 17 червня 2024 року.

Строк дії ухвали визначити до 15 серпня 2024 року включно.

Розмір застави, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору, направити до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11