Провадження № 1-кп/947/569/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року Київський районний суд м. Одеси, в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000388 від 14.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград, Одеської області, громадянина України, українця, з середньо-професійною освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-11.05.2001 року Болградським районним судом Одеської області за ст. 140 ч. 3 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком - 3 роки та штрафу 680 гривень;

-19.06.2002 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.ст. 309 ч. 1, 71 КК Українидо позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

-02.02.2006 року Болградським районним судом Одеської області за ст.ст. 309 ч. 2, 185 ч. 2, 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

-20.01.2009 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.ст. 309 ч. 2, 307 ч. 2, 313 ч. 3, 69, 70 КК Українидо позбавлення волі строком на 5 років, з іспитовим строком на 3 роки;

-11.02.2011 року Київським районним судом м. Одеси за ст.ст. 309 ч. 2, 307 ч. 2, 313 ч. 3, 69, 70 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна;

-11.12.2017 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч. 2, 185 ч. 2, 70 КК Українидо арешту 6 місяців;

-19.09.2018 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст. 185 ч. 2 КК України до арешту строком на шість місяців, звільненого 29.01.2019 року по відбуттю строку покарання;

-07.03.2019 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;

-02.07.2019 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

- 24.11.2022 року Приморським районним судом міста Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком від 02.07.2019 р. Київського районного суду м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.186,70 КК України, та остаточно до відбуття призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

- 28.06.2023 року Приморським районним судом міста Одеси за ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

- 20.10.2023 року Київським районним судом міста Одеси за ч.4 ст.185 КК України, на підставі ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в України» в Україні введено воєнний стан.

13.03.2023, приблизно о 22:00 у ОСОБА_4 , який знаходився біля трамвайної зупинки - 9-та станція Люстдорфської дороги в м. Одесі повторно виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна у раніше незнайомої йому ОСОБА_5 .

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 підбіг ззаду до ОСОБА_5 , застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, охопив її за ноги та штовхнув обличчям вперед, від чого остання впала на асфальтне покриття, чим спричинив легкі тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя праворуч, правого плеча та стегна.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_4 шляхом ривку відкрито заволодів чорним рюкзаком потерпілої, вартістю 666 гривень 67 копійок, в якому знаходилось: гаманець чорного кольору вартістю 243 гривень 33 копійок, грошові кошти різним номіналом, загальною сумою 1800 гривень, банківська картка «ВостокБанк», ключі, одяг та 4 флеш-накопичувачі, які матеріальної цінності не мають.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення з вищевказаним викраденим майном викраденими грошовими коштами втік, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив майнову шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 2 710 гривень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєних ним злочинів, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: 13.03.2023, приблизно о 22:00 він знаходився біля трамвайної зупинки - 9-та станція Люстдорфської дороги в м. Одесі, побачив жінку, підбіг до неї ззаду, охопив її за ноги та штовхнув обличчям вперед, від чого остання впала на асфальтне покриття,та шляхом ривку заволодів її рюкзаком, з яким з місця вчинення злочину зник. У скоєному він щиро кається, засуджує свою протиправну поведінку і готов понести покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням цивільного позову, матеріалів характеризуючи його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.4 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченогоОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Зогляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 який на обліку у психіатра та нарколога не значиться, має постійне місце проживання, не працює, стабільного джерела доходу не має, раніше неодноразово судимий, покарання не відбув, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення не став, враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, наявність вимог у потерпілого матеріального характеру, та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджено вироком Київського районного суду міста Одеси від 20.10.2023 року за ч.4 ст.185 КК України, на підставі ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Тому, з огляду на те, що ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення 13.03.2023 року, тобто до постановлення у відношенні нього попереднього вироку, тому остаточне йому покарання має бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Крім того, призначення покарання ОСОБА_4 без застосування вимог ст.ст.69,75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Потерпіла ОСОБА_5 звернулася з цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 2710 гривень,яка складається з вартості викраденого у неї майна обвинуваченим ОСОБА_4 .

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так у відповідності до статті 1166 ЦК України - майнова шкода завдана особистим майновим правам фізичної особи, відшкодовується в особою, яка її завдала.

Враховуючи, що в наслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 спричинена матеріальна шкода у розмірі вартості викраденого майна, яка складає2710 гривень, суд вважає, що заявлений цивільний позов слід задовольнити в повному розмірі.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі стягнути з ОСОБА_4 .

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням за цим вироком менш суворе покарання за вироком Київського районного суду міста Одеси від 20.10.2023 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 1 (один) місяць.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000388 від 14.03.2023 року, не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 за цим вироком, рахувати з 19.03.2024 року.

На підставі ст. 72 КК України в строк відбуття покарання призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати ОСОБА_4 за цим вироком часткове відбуте покарання за попереднім вироком Київського районного суду міста Одеси від 20.10.2023 року, час його утримання під вартою з 25.03.2023 року по 19.03.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової експертизи № СЕ-19/116-23/7644-ТВ від 12.05.2023 року у розмірі 1912 (тисячу дев`ятсот дванадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 2710 (дві тисячі сімсот десять) гривень.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1