Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/696/19
Провадження № 1-кп/490/20/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" березня 2024 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

судді - ОСОБА_2

судді - ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Брилівка Цюрупинського району Херсонської області, є українцем, громадянином України, не є розлученим, неповнолітніх дітей не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 115, частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. 25 липня 2018 року близько 03.00 години (більш точного часу встановити не виявилось за можливе, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в квартирі АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_9 , на ґрунті ревнощів наніс тій три удари ножем в область грудної клітини зліва.

Внаслідок таких дій ОСОБА_6 ОСОБА_9 було заподіяно три проникаючих колото-різнаних поранень грудної клітини з пошкодженням легень, серця, грудної частини аорти, які супроводжувались внутрішньо плевральною кровотечею з подальшим розвитком геморагічного шоку, внаслідок чого сталась смерть ОСОБА_9 .

2. 25 липня 2018 року після вчинення вбивства ОСОБА_9 (близько 03 години 10 хвилин, більш точного часу встановити не виявилось за можливе) ОСОБА_6 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно вилучив належні ОСОБА_9

?мобільний телефон марки «Huawei U-5» вартістю 3.000 гривень;

?ноутбук «НР» вартістю 9.000 гривень.

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_6 , утримуючи вилучене, зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв матеріальну шкоду у загальному розмірі 12.000 грн.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати:

?за частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України - як вбивство, тобто - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині;

?за частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Позиції сторін.

1. Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження вважав вину ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин доведеною, його дії - кваліфікованими вірно.

З огляду на таке, просив призначити обвинуваченому покарання за кожен з злочинів, в межах санкцій відповідних частин відповідних статей Кримінального Кодексу України, а остаточне покарання за сукупністю цих злочинів - за правилами частини 1 статті 70 цього Кодексу шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

2. Обвинувачений свою вину у вчиненні злочинів за вказаних вище обставин визнав повністю та зазначив, що у содіяному кається.

Просив суд призначити йому мінімальне з можливих покарань

3. Потерпіла у судові засідання не з`являлась, про час та місце розгляду справи кожного разу сповіщалась належним чином, до суду надіслала заяву /том 5, а.с. 190/, у якій просила про розгляд справи за її відсутності.

У цій же заяві потерпіла просила призначити ОСОБА_6 найсуворіше покарання.

Враховуючи, що в цьому випадку за відсутності потерпілої можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, суд на підставі статті 325 Кримінального Процесуального Кодексу України розглянув справу за її відсутності.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Щодо вчинення крадіжки

І……Обставини вчинення крадіжки та перелік викраденого майна підтверджуються таким.

1. Обвинувачений як під час досудового розслідування, так й під час судового розгляду факт викрадення ним вказаних в обвинувальному акті речей потерпілої визнавав повністю.

Він послідовно пояснював, що, перебуваючи у квартирі ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 незадовго після її /потерпілої/ смерті, вирішив втекти з міста. Оскільки він не мав грошей на дорогу, він взяв належні ОСОБА_9 мобільний телефон та ноутбук, які одразу після залишення квартири здав до ломбарду та на отримані у такий спосіб гроші доїхав до міста Херсон.

2. Під час судового засідання 06 березня 2024 року обвинувачений заявив, що не вважає за доцільне досліджувати інші (окрім його пояснень) докази по справі, зокрема, стосовно обставин вчинення ним крадіжки, та погодився із тим, що відповідно до приписів частини 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України ці обставини справи мають встановлюватись лише на підставі самих лише його показань.

За таких обставин суд, зважаючи на те, що показання обвинуваченого щодо обставин заволодіння ним майном потерпілої є послідовними та повністю узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого та керуючись частиною 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо цих обставин

ІІ……Вартість викраденого майна сторонами кримінального провадження або потерпілою не оспорюються.

З урахуванням наведеного вину ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки за встановлених судом обставин суд вважає доведеною.

Щодо вчинення навмисного вбивства.

А……Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження надавав такі показання.

І……Під час судового засідання 14 листопада 2022 року він свою причетність до вбивства ОСОБА_9 заперечував.

Пояснював, що 24 листопада 2018 року він домовився зустрітись з друзями, та у вечорі пішов на обумовлену зустріч до кафе. Друзі не прийшли, він, залишившись один, випив кави та пішов до місця, у якому на той час мешкав - до квартири ОСОБА_9 . Коли він повернувся до квартири (дійсно, було приблизно 03 години ранку), він побачив, що ОСОБА_9 вбита та лежить у ванні. Він сильно злякався та вирішив втекти з квартири.

Та, оскільки в нього не було грошей, він схопив її / ОСОБА_9 / ноутбук та телефон, які були в квартирі та вибіг з квартири з цими речами.

Далі ці речі він здав до ломбарду, а на отримані у такий спосіб гроші доїхав до дому /у місто Херсон/.

Наступного дня дізнався, що його розшукують, як військовослужбовця, який самовільно залишив частину, та повернувся до міста ОСОБА_10 із тим, щоб розібратись з обставинами проходження служби. Коли він повернувся, дізнався, що його розшукує поліція вже в зв`язку зі смертю ОСОБА_9 , та погодився надати пояснення з цього приводу.

ІІ……Під час судового засідання 21 лютого 2024 року ОСОБА_6 змінив свою позицію у справі.

1. Він пояснював, що в дійсності вночі з 24 на 25 листопада 2018 року, вірогідно - у вказаний в обвинувальному акті час - він вбив ОСОБА_11 та забрав її речі задля того, щоб зникнути з місця вбивства.

Стосовно обставин вбивства пояснив, що ці обставини докладно повідомив під час проведеного за його участі 28 липня 2018 року слідчого експерименту;

2. З дослідженого під час судового засідання протоколу слідчого експерименту від 28 липня 2018 року та додатків до нього /том 3, а.с. 117 - 125/ вбачається, що тоді ОСОБА_6 повідомив, загалом, про таке.

2.1. Він познайомився с потерпілою ОСОБА_12 в соціальній мережі.

24.07.2018 у вечірній час він прийшов до неї додому, де вони разом перебували деякий час, потім - разом пішли до супермаркету "АТБ", розташованого неподалік, там придбали продукти харчування та горілку й повернулись додому, де разом випили.

Потім вони зустрілися зі знайомими ОСОБА_13 , з якими разом також випивали та відпочивали, а потім знов повернулись додому.

Далі близько 23:00 він один направився до кафе "Зеленка" в районі вул. 3-ї Слобідської, де також вживав спиртні напої, та близько 03:00 години повернувся до ОСОБА_9 .

2.2. Коли він повернувся, ОСОБА_13 не спала, сиділа на дивані та дивилась щось в ноутбуці. Він присів ззаду неї, обійняв її за плече та вони почали спілкуватись.

У якийсь момент спілкування та почала розповідати йому про свого хлопця ОСОБА_14 та висловлювати вагання стосовно того, з ким вона хоче мати відносини у подальшому. Тоді він, прагнучи заподіяти біль, стиснув рукою, що лежала на плечі ОСОБА_13 , її шию та, застосувавши прийом захвату, продовжив здавлювати шию, одночасно блокуючи її голову. Та намагалась чинити опір, в результаті чого вони впали на підлогу; але він продовжував тримати ОСОБА_9 в тому ж "захваті". Через деякий час ОСОБА_9 перестала чинити супротив.

2.3. Далі, він направився на кухню де взяв з шухляди кухонний ніж; потім на кухні ж взяв з вішалки рушник та накинув його на рукоять ножа. З цим він підійшов до ОСОБА_9 , яка лежала на підлозі на спині, сів біля її голови, лівою рукою приставив лезо ножа до її грудної клітини зліва, та, тримаючи таким чином ніж, правою рукою наніс удар по його /ножа/ рукоятці - лезо ножа увійшло в грудну клітину ОСОБА_9 . Далі, він аналогічним способом наніс ОСОБА_9 ще один удар ножем

2.4. Після цього він повернувся на кухню, помив водою в раковині ніж та поклав його на кухонний стіл. Далі - повернувся до приміщення кімнати, де перебувала потерпіла ОСОБА_9 , та відчув запах фекалій. Тоді він зайшов до ванної кімнати, наповнив до половини водою ванну, там же він взяв на підлозі ганчірку для миття підлоги, повернувся до кімнати, де перебувала потерпіла, підклав під її пахви ганчірку, взяв руками її за пахви, відволок її у приміщення ванної кімнати та поклав її на борт ванни лицем до води, залишивши її ноги на полу.

2.5. Далі він зібрав свої речі, а також - ноутбук та мобільний телефон ОСОБА_9 ..

Потім знайшов її нічну сорочку та витер місця та предмети, до яких торкався.

Після цього, взявши відібрані речі та сорочку, він вийшов з квартири, закривши її на ключ (ключі забрав з собою), та направився до пр. Центральний, при виході на який викинув сорочку у кущі.

Далі він пішки дійшов до ринку на перехресті пр. Центрального та вул. 3 Слобідської, де побачивши чоловіка, який привіз хліб до магазину на ринку, вмовив останнього здати до розташованого неподалік ринку ломбарду "Скарбниця" викрадене у ОСОБА_9 майно.

Здавши до ломбарду вказане майно, він направився до квіткового ринку на АДРЕСА_4 , де попрохав у незнайомих йому жінок викликати йому таксі, на якому направився до м. Херсон.

2.6. У Херсоні він перевдягнувся, джинси та разом з ключами від дверей квартири ОСОБА_9 викинув їх у сміттєву урну в районі розташування Суворівського відділу поліції м. Херсона.

Потім він направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Наступного дня, перебуваючи за місцем свого проживання, він дізнався від матері про те що його розшукують у військовій частині за місцем проходження служби, та виїхав до військової частини у

АДРЕСА_5 , він був затриманий працівниками поліції.

3. У цьому ж засіданні обвинувачений зазначив, що підтверджує достовірність цих відомостей; доповнень до них немає.

Б……Під час судового засідання 06 березня 2024 року обвинувачений зазначив, що не вважає за доцільне досліджувати інші (окрім його пояснень) докази по справі та погодився із тим, що відповідно до приписів частини 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України обставини справи мають встановлюватись лише на підставі самих лише його показань, у яких він визнає себе винуватим.

Оцінюючи позицію обвинуваченого, висловлену ним під час судового засідання 06 березня 2024 року, суд дійшов такого.

І……Порядок врахування такої позиції є врегульованим у таких приписах законодавства та настановах судової практики.

1. Відповідно до частини 5 статті 9 Кримінального Процесуального Кодексу України

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Європейський суд з прав людини запровадив підхід, відповідно до якого

ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови

/див., окрім іншого, рішення у справі "Боротюк проти України" (пункт 80); "Сейдович проти Італії" (Sejdovic v. Italy) (пункт 86)/

2. Відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України

Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

3. Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у Постанові від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к зробив такий висновок про застосування норм права

Відповідно до ч 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

ІІ……З огляду на ці вимоги діючого законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Погодившись на встановлення обставин справи на підставі самих лише його показань, у яких він визнає себе винним у вчиненні вбивства ОСОБА_9 , ОСОБА_6 поза розумним сумнівом відмовився від свого права на гарантії справедливого судового розгляду.

Так, погодившись з такими обсягом та порядком дослідження доказів, він відмовився від перевірки доказової вартості зібраних у справі доказів /зокрема - його показань, достовірність яких ним була підтвердженою/, а також - від вирішення питання про те, чи не заподіяла процедура, що була застосована під час збирання доказів, непоправної шкоди справедливості судового розгляду.

2. З огляду на таке суд відзначає, що "відмова" ОСОБА_6 від таких гарантій була виражена у передбаченій законом "недвозначній формі", а саме - він прямо заявив про таку "відмову" під час судового засідання.

3. Далі, відповідно до дороговказів, що містяться у наведеній правовій позиції Європейського суду з прав людини та процитованих вище приписах частини 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України суд перевірив, чи правильно розуміє обвинувачений зміст визнаних ним обставин.

Під час такої перевірки суд встановив наступне.

3.1. Так, обставини, що визнаються обвинуваченим, були викладені ним самим.

3.2. При цьому з залученого до матеріалів кримінального провадження висновку судово-психіатричних експертів № 1 від 03 січня 2019 року, наданого комісією експертів Комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я" Одеської обласної Ради /том 4, а.с. 171 - 183/ вбачається, що ОСОБА_6 повністю здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, його рівень інтелектуального розвитку відповідає середній нормі та у нього немає порушень когнітивних і мнестичних процесів.

Підстави для сумніву у достовірності цього висновку є відсутніми, оскільки:

?цей висновок був наданий у встановленому станом на момент проведення експертизи законом порядку, а саме - на виконання ухвали слідчого судді /том 4, а.с. 165-166/, що була постановленою за наслідками розгляду відповідного клопотання слідчого /том 4, а.с. 158 - 164/;

?перед дачею висновку експерти були попередженими про кримінальну відповідальність за надання явно неправдивих висновків та відмову від виконання покладених на них обов`язків, за ст.ст. 384, 385 Кримінального Кодексу України, про що містяться позначки у висновку експертів /том 4, а.с. 171зв./;

?компетенція експертів сумнівів в сторін кримінального провадження не викликає;

?про особисту зацікавленість будь-кого з членів експертної комісії сторони кримінального провадження, зокрема - захист - не посилаються; відомості про наявність такої зацікавленості в матеріалах кримінального провадження відсутні.

3.3. Окрім того суд враховує, що у розгляді кримінального провадження бере участь захисник, в присутності якої обвинувачений надавав визнавальні показання суду.

Наведене у сукупності не залишає приводів для розумного сумніву у тому, що обвинувачений вірно розуміє зміст визнаних ним обставин та юридичне значення цих обставин.

4. Далі, відповідно до дороговказів, що містяться у наведеній правовій позиції Європейського суду з прав людини та процитованих вище приписах частини 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України суд перевірив, чи є така "відмова" добровільною.

Під час такої перевірки суд встановив наступне.

4.1. Сама по собі "відмова" від права на гарантії справедливого судового розгляду була висловленою ОСОБА_6 за відсутності обставин, які можуть бути розціненими, як примус.

Так, вона була висловленою під час судового засідання під час обговорення питання про подальший порядок надання та дослідження доказів у справі одразу після надання судом обвинуваченому можливості висловити свою думку з цього приводу; під час висловлення думки обвинувачений не вагався, про свою "відмову" від права на гарантії справедливого судового розгляду він заявив чітко та недвозначно.

4.2. Стосовно попереднього перебігу судового процесу суд зауважує таке.

(а) Протягом періоду з 22 січня 2019 року до 25 січня 2022 року справа перебувала в провадженні колегії суддів у складі: головуючого - судді ОСОБА_15 , суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_16 .

За цей час суд допитав усіх запропонованих сторонами свідків, дослідив усі надані сторонами документи та перейшов до вирішення клопотань сторін, заявлених перед вирішенням питання про закінчення дослідження обставин справи та перевірку їх доказами.

(б) Рішення Вищої Ради Правосуддя № 68/0/15/22 від 25 січня 2022 року суддя ОСОБА_15 була звільнена з посади судді Центрального районного суду міста Миколаєва в зв`язку із поданням заяви про відставку.

За такого розпорядженням керівника апарату Центрального районного суду міста Миколаєва № 108 від 07 лютого 2022 року було ухвалено про здійснення повторного автоматизованого розподілу цього кримінального провадження.

На виконання цього розпорядження 09 лютого 2022 року був здійснений повторний автоматизований розподіл цього кримінального провадження, внаслідок чого для розгляду цього кримінального провадження була визначена колегія суддів у складі головуючого судді ОСОБА_17 , суддів ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Протягом періоду з 09 лютого 2022 року до 08 серпня 2022 року судом, з огляду на оперативну обстановку у місті Миколаєві, лише вирішувалось питання про доцільність подальшого перебування обвинувачених під вартою.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 345/0/149-22 від 08 серпня 2022 року суддя ОСОБА_17 була відрядженою до Приморського районного суду м. Одеси.

За такого розпорядженням в.о. керівника апарату Центрального районного суду міста Миколаєва № 752 від 11 серпня 2022 року було ухвалено про здійснення повторного автоматизованого розподілу цього кримінального провадження.

На виконання цього розпорядження 11 серпня 2022 року був здійснений повторний автоматизований розподіл цього кримінального провадження, внаслідок чого для розгляду цього кримінального провадження була визначена колегія суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

(в) Під час судового розгляду у новому складі суду 14 листопада 2022 року ОСОБА_6 та його захисник заявили про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та повторно вчиняти усі або частину дій, що були вчиненими до заміни колегії суддів. З огляду на таке суд ухвалив продовжити розгляд кримінального провадження зі стадії, на який він був завершений попереднім складом суду.

У цьому ж засіданні суд допитав обвинуваченого, який, як зазначалось вище, свою вину у вчиненні вбивства ОСОБА_9 не визнавав.

Одночасно він наполягав на тому, що відомості, надані ним під час слідчого експерименту 28 липня 2018 року є недостовірними та були надані ним під тиском. Обвинувачений вказував, що вказаний слідчий експеримент проводився за участі захисника ОСОБА_20 , який був йому "нав`язаний" правоохоронними органами та якого він в дійсності вільно не обирав, а перед проведенням слідчого експерименту та визначенням захисника на час його проведення до нього /обвинуваченого/ застосовувались недозволені методи та насильство.

З огляду на таке у судовому засіданні була оголошена перерва для надання сторонам можливості надати докази на підтвердження/спростування обставин, про які посилався обвинувачений, а також - для виклику у судове засідання ОСОБА_20 та вирішення питання про можливість його допиту у суді, як свідка.

(г) Далі, 30 листопада 2022 року прокурор та захист надали документи, у яких містились відомості щодо обставин, про які посилався обвинувачений у показаннях, що були надані 14 листопада 2022 року; суд долучив ці докази до матеріалів кримінального провадження та за участі сторін дослідив їх

З огляду на неявку свідка ОСОБА_20 у судове засідання суд поставив на вирішення сторін питання про необхідність забезпечення його явки; обвинувачений вважав, що у допиті ОСОБА_20 необхідності немає.

Далі, за клопотанням обвинуваченого суд оголосив перерву у судовому засіданні для надання обвинуваченому можливості ознайомитись з наданими документами.

(д) У наступне судове засідання - 19 грудня 2022 року - з`явився ОСОБА_20 , але ОСОБА_6 від його допиту відмовився.

Після цього у судовому засіданні була оголошена перерва для надання сторонам часу на визначення своєї позиції по суті справи.

(е) Після цього за згодою обвинуваченого призначений йому захисник був замінений на захисника ОСОБА_7 .

Після цього справа призначалась до розгляду 10 разів.

Проте, 04 рази дослідження доказів не здійснювалось за ініціативною захисника; 02 рази - через неможливість забезпечення участі прокурора в зв`язку з реорганізацією прокуратури у сфері оборони, 01 раз - в зв`язку з хворобою головуючого та 03 рази - через організаційні причини, пов`язані із здійсненням членами колегії суддів судочинства в умовах воєнного стану.

При цьому обвинувачений постійно повідомлявся про причини оголошення перерв у судових засіданнях; проти оголошення перерв у жодному випадку не заперечував.

(є) Зрештою, 21 листопада 2023 року обвинувачений позицію, висловлену ним під час судового засідання 14 листопада 2022 року підтримав та наполягав на застосуванні відносно нього недозволених методів, які й призвели до підписання ним угоди з адвокатом ОСОБА_20 .

З огляду на таке судом ухвалено про вжиття заходів щодо перевірки цих посилань обвинуваченого шляхом ініціювання досудового розслідування у компетентному органі Державного Бюро Розслідувань.

(ж) У наступному ж судовому засіданні - 21 лютого 2024 року - обвинувачений позицію змінив, підтвердив достовірність відомостей, викладених ним під час проведення згаданого слідчого експерименту та зазначив про свою винуватість у вбивстві ОСОБА_9 .

При цьому показовим є те, що про бажання змінити позицію заявив саме захист одразу після завершення підготовчої частини судового засідання та ще до початку обговорення інших питань.

(з) Далі, 21 листопада 2023 року суд пішов до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Проте, 06 березня 2024 року судом була оголошена ухвала про відновлення з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження. При цьому однією з підстав для такого відновлення визначалась необхідність перевірки застосованої відносно обвинуваченого правової процедури із тим, щоб перевірити справедливість притягнення його до кримінальної відповідальності.

(и) Також слід зауважити, що протягом усього часу здійснення кримінального провадження судом обвинувачений перебував під вартою; ухвали про продовження строку його тримання під вартою жодного разу не оскаржував.

Такий перебіг розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , на переконання суду, доводить, що:

?судом обвинуваченому була надана можливість вільно висловлювати свою позицію стосовно висунутого обвинувачення;

?доводи обвинуваченого про безпідставність висунутого йому обвинувачення та грубі порушення правової процедури з метою необґрунтованого його притягнення до кримінальної відповідальності були "почутими" судом та суд вживав усіх заходів задля отримання належної підтримки цих доводів;

?обвинувачений мав підстави очікувати, що у разі вжиття судом усіх запланованих заходів його доводи, за наявності до того підстав, мають бути підтвердженими та відповідним чином враховані під час ухвалення вироку;

?обвинувачений, самостійно визначаючи свою позицію, вже у листопаді-грудні 2022 року почав відмовлятись від вжиття заходів щодо перевірки посилань, на яких ґрунтувалась позиція про його невинуватість;

?обвинувачений не мав об`єктивних підстав вважати, що сама по собі позиція, висловлена ним під час засідання 14 листопада 2022 року, потягне за собою істотне збільшення строків розгляду кримінального провадження.

Наведене дозволяє дійти висновку про те, що перебіг судового розгляду сам по собі не створював умов, які могли б бути розціненими, як примус до визнання винуватості у вчиненні злочину.

4.3. Стосовно ж обставин досудового розслідування суд відзначає таке.

Обставини здійснення досудового розслідування в будь-якому випадку не завадили обвинуваченому вже під час судового розгляду висловити позицію, зміст якої полягав у невизнанні своєї винуватості.

Та, як доведено вище, суд під час судового розгляду вживав заходів, що цілком могли призвести до підтримки такої позиції.

Проте, як зазначено вище, обвинувачений від вжиття таких заходів під час судового розгляду кримінального провадження відмовився.

Наведене не дозволяє вважати обставини здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження такими, що створювали умови, які могли б бути розціненими, як примус до визнання винуватості у вчиненні злочину.

4.4. Суд також нагадує, що, як доведено вище, зміст визнаних ним обставин та їх юридичне значення обвинувачений розуміє вірно.

Таке виключає вплив обману на його рішення про "відмову" від гарантій справедливого судового розгляду.

Наведене у сукупності не залишає приводів для розумного сумніву у тому, що"відмова" обвинуваченого ОСОБА_6 від права на гарантії справедливого судового розгляду є добровільною.

5. Далі, відповідно до дороговказів, що містяться у наведеній правовій позиції Європейського суду з прав людини та процитованих вище приписах частини 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України суд відзначає, що відповідна "відмова" обвинуваченого ОСОБА_6 супроводжувалась передбаченими законом гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови

5.1. Так, судом обвинуваченому були роз`яснені зміст та значення однозначного висловлювання ним позиції із приводу визнання винуватості та відсутності необхідності у перевірці доказів його вини, а також - передбачені законом наслідки такої позиції.

Проте обвинувачений, усвідомивши свої права у суді та наслідки відмови від дослідження доказів, свою винуватість визнав, скористатись правом на розгляд справи у повному обсязі не побажав та наполягав на недоцільності дослідження доказів з метою перевірки обставин, викладених у його визнавальних показаннях.

5.2. До того ж, у розгляді кримінального провадження, зокрема - під час висловлювання обвинуваченим згоди на розгляд справи лише на підставі одних його визнавальних показаннях - брала участь захисник, що є гарантією як дотримання його прав у процесі, так й - реалізації ним права не свідчити проти себе.

6. Додатково суд відзначає й такі обставини.

6.1. Доказів саме на спростування факту вчинення обвинуваченим визнаних ним дій матеріали кримінального провадження не містять.

6.2. Також суд, не вдаючись до оцінки зібраних у справі доказів, відзначає, що матеріали справи містять стійкі ознаки того, що вбивство ОСОБА_9 було вчинене саме ОСОБА_21

(а) Так, надані ним показання щодо обставин здійснення цього вбивства буяють оригінальними деталями.

Та наведені обвинуваченим деталі у своїй сукупності не тільки дозволяють уявити цілісну картину вчинення злочину, але - навіть виокремити цей злочин з серії подібних завдяки його /злочину/ індивідуальним ознакам, які /ознаки/ дозволяють пояснити усі сукупні злочину обставини.

(б) Далі, доведений вище факт вчинення обвинуваченим крадіжки речей ОСОБА_9 під час перебування поруч з її тілом незадовго після її насильницької смерті замість вчинення дій щодо спроби надати допомогу або - щодо розслідування обставин її смерті із точки зору здорового глузду більш узгоджується з поведінкою особи, яка намагається уникнути покарання за вбивство, ніж - з поведінкою особи, яка раптово виявила смерть іншої людини.

(в) До того ж, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ніч з 24 на 25 липня 2018 року ОСОБА_9 залишилась одна у зачиненій квартирі АДРЕСА_2 ; ключі від цієї квартири були лише в її матері; в ОСОБА_21 та в ОСОБА_22 ; безпосередньо перед вбивством цю квартиру відкрили за допомогою ключів.

При цьому матеріали справи не містять ознак того, що в ніч з 24 на 25 липня 2018 року до цієї квартири навідувались мати загиблої або ж - ОСОБА_22 .

Таке не дозволяє прийти до висновку про відсутність в цьому випадку підстав для визнання винуватості.

Наведене у сукупності дозволяє дійти висновку про те, що в цьому випадку "відмова" обвинуваченого від права на гарантії справедливого судового розгляду є "дійсною", з огляду на що - має бути покладеною у підґрунтя судового рішення.

В……Прокурор й захисник, так само, як обвинувачений, вважали за недоцільне досліджувати визнані обвинуваченим обставини вчинення вбивства та перевірку їх доказами.

За такого суд, керуючись процитованими вище приписами частини 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України та зважаючи на те, що визнавальні показання обвинуваченого щодо обставин вбивства ОСОБА_9 повністю узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням, визнав недоцільним оцінку інших доказів щодо цих обставин.

Таким чином, ту обставину, що ОСОБА_21 вчинив встановлені судом дії щодо ОСОБА_9 , суд вважає доведеною поза розумним сумнівом.

Г……Про наслідки вчинення ОСОБА_21 встановлених судом дій свідчить таке.

1. У залученому до матеріалів кримінального провадження висновку судово-медичної експертизи № 1960 від 26 липня 2018 року, наданого судово-медичним експертом Миколаївського обласного бюро судово-медичних експертиз ОСОБА_23 /том 2, а.с. 46 - 51/ висновується, що

1.Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок численних проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини з пошкодженням легень, серця та грудної частини аорти, яке супроводжувалося внутрішньо плевральною кровотечею (1500 мл темної рідкої крові) з подальшим розвитком геморагічного шоку…

2.При судово-медичному дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді:

?крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи;

?саден по задній поверхні грудної клітки справа;

?синців в ділянці нижніх кінцівок та лівої сідниці;

?проникаючих ран з наявністю ранових каналів та пошкодженням легені, серця, грудної частини аорти з внутрішньо плевральною кровотечею (1500 мл темної рідкої крові);

?вогнищевого крововиливу у м`які покрови голови

Всі вищевказані тілесні ушкодження є прижиттєвими, на що вказує наявність крововиливів в місцях пошкоджень.

Тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи, вогнищевого крововиливу у м`які покрови голови, саден по задній поверхні грудної клітки справа, а також синців в ділянці нижніх кінцівок та лівої сідниці могли утворитися від неоднократної дії тупих твердих предметів, як з обмеженою, так і з необмеженою контактуючою поверхнею, за ступенем тяжкості носять ознаки легких тілесних ушкоджень та у причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Приймаючи до уваги морфологічні особливості тілесних пошкоджень ран АДРЕСА_6 (умовного позначення) … а також дані судово-криміналістичного дослідження вказують на те, що вищевказані рани є колото-різаними і утворились від трикратної дії плаского колюче-ріжучого предмета, який має вістря, лезо та обух. Дані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних та мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті.

Підстави для сумніву у достовірності цього висновку є відсутніми, оскільки:

?цей висновок був наданий у встановленому станом на момент проведення експертизи законом порядку, а саме - на виконання ухвали слідчого судді /том 2, а.с. 45/;

?перед дачею висновку експерт був попередженим про кримінальну відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку або за дачу завідомо неправдивого висновку, за ст.ст. 384, 385 Кримінального Кодексу України, про що містяться позначки у висновку експерт /том 2, а.с. 46/

?компетенція експерта сумнівів в сторін кримінального провадження не викликає;

?про особисту зацікавленість експерта сторони кримінального провадження, зокрема - захист - не посилаються; відомості про наявність такої зацікавленості в матеріалах кримінального провадження відсутні.

2. У залученому до матеріалів кримінального провадження висновку судово-медичної експертизи № 153-МК від 04 жовтня 2018 року, наданого судово-медичним експертом-криміналістом Миколаївського обласного бюро судово-медичних експертиз ОСОБА_24 /том 5, а.с. 65 - 69/ висновується, що

1.Можливість утворення тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 при обставинах, вказаних … ОСОБА_6 … не виключається.

2.Механізм утворення колото-різаних ушкоджень на тілі потерпілої ОСОБА_9 відповідає механізму спричинення, показаному підозрюваним ОСОБА_6 ….

Підстави для сумніву у достовірності цього висновку є відсутніми, оскільки:

?цей висновок був наданий у встановленому станом на момент проведення експертизи законом порядку, а саме - на виконання ухвали слідчого судді /том 3, а.с. 75-76/;

?перед дачею висновку експерт була попередженою про кримінальну відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку або за дачу завідомо неправдивого висновку, за ст.ст. 384, 385 Кримінального Кодексу України, про що містяться позначки у висновку експерт /том 5, а.с. 65/

?компетенція експерта сумнівів в сторін кримінального провадження не викликає;

?про особисту зацікавленість експерта сторони кримінального провадження, зокрема - захист - не посилаються; відомості про наявність такої зацікавленості в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Наведене у сукупності доводить, що встановлені судом дії ОСОБА_6 щодо ОСОБА_9 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням її / ОСОБА_9 / смерті.

Ґ……Приймаючи рішення щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні вбивства ОСОБА_9 , суд враховує й таке.

1. Встановлені судом дії ОСОБА_6 , що мали наслідком настання смерті ОСОБА_9 (а саме - нанесення ножем трьох ударів в область грудної клітини) поза розумним сумнівом були цілеспрямованими та мали на меті спричинення смерті.

2. При цьому з згаданого вище висновку судово-психіатричних експертів № 1 від 03 січня 2019 року, наданого комісією експертів Комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я" Одеської обласної Ради /том 4, а.с. 171 - 183/ вбачається, що

?в момент вчинення цих дій ОСОБА_6 не знаходився у будь-якому емоційному стані (стрес, емоційна напруга, фрустрація та т.п.), який міг би суттєво вплинути на його свідомість та діяльність;

?в момент вчинення цих дій ОСОБА_6 не знаходився в стані фізіологічного афекту.

Наведене у сукупності доводить, що встановлені судом дії ОСОБА_6 щодо ОСОБА_9 були навмисними.

З урахуванням наведеного вину ОСОБА_6 у вчиненні навмисного вбивства ОСОБА_9 за встановлених судом обставин суд вважає доведеною.

Обставини, які пом`якшують покарання

За вчинення навмисного вбивства.

І......Сторони пропонують визнати обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, його щире каяття.

З приводу цих посилань сторін суд відзначає таке.

1. Верховний Суд у своїй послідовній практиці сформулював правову позицію, відповідно до якої

щире каяття "передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження"

/див, окрім іншого, постанову від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19/

2. В цьому ж випадку обвинувачений, як доведено вище, добровільно відмовився від права на гарантії справедливого судового розгляду та заявив про повне визнання своєї провини.

Оцінюючи цю обставину в аспекті підстави для пом`якшення покарання, суд відзначає таке.

2.1. Очевидним є те, що обвинувачений усвідомлює, що в цьому випадку його відмова від таких гарантій майже автоматично тягне за собою призначення йому безальтернативного покарання у вигляді позбавлення волі на доволі значний строк.

Таке само по собі свідчить про те, що обвинувачений виявив готовність нести покарання за скоєне.

2.2. Далі, суд відзначає, що на теперішній час матеріали кримінального провадження не містять доказів (на відміну від ознак), які дозволяють незалежно від позиції обвинуваченого виключити будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що ОСОБА_6 є винним у вбивстві ОСОБА_9 ..

За таких умов відмова ОСОБА_6 від права на гарантії справедливого судового розгляду в обставинах цього кримінального провадження є вирішальною.

Та підстави припустити, що, відмовляючись від таких гарантій, ОСОБА_6 , користуючись допомогою захисника, такого не усвідомлював, в суду є відсутніми.

3. Суд враховує й те, що обвинувачений під час судового розгляду висловив жаль із приводу скоєного.

4. Відзначає суд й ту обставину, що жаль із приводу вчиненого та готовність нести покарання обвинувачений висловив після тривалого судового розгляду.

Але з цього приводу суд відзначає, що закон не пов`язує можливість врахування каяття, як обставини, що пом`якшує покарання, з певним часовим проміжком, що сплинув з моменту вчинення злочину, але вимагає лише, щоб відповідне ставлення до скоєного обвинувачений виявив до ухвалення вироку по суті висунутого обвинувачення.

5. Враховує суд також те, що наслідком протиправної поведінки обвинуваченого є смерть іншої людини; ці наслідки вочевидь є непоправними.

За такого єдиною дією, щодо виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації може бути лише відповідне ставлення винного до скоєного, бажання уникнути відповідної поведінки у майбутньому та згода понести покарання за кримінальне правопорушення.

З огляду на таке суд повторює, що таке ставлення ОСОБА_6 , як доведено вище, було повною мірою продемонстрованим, та таке знайшло своє відображення у матеріалах коимінально-

го провадження.

Враховуючи наведене, суд вважає посилання сторін, що аналізуються, слушними, та на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_6

ІІ......Окрім того, суд враховує, що протягом періоду з 27 жовтня 2017 року до 16 травня 2018 року ОСОБА_6 брав безпосередню участь у проведенні Антитерористичної операції та Операції Об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей, при цьому - брав безпосередню участь у бойових діях /том 4, а.с. 219/; повернувся до місця постійної дислокації військової частини з зони проведення бойових дій менш ніж за 03 місяці до вчинення злочину.

Факт участі ОСОБА_6 у бойових діях для досягнення суспільно-корисної мети суд на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.

ІІІ......До того ж, на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, також його молодий вік (на момент вчинення злочину ОСОБА_6 ледь виповнилось 22 роки).

За вчинення крадіжки.

1. Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого за вчинення крадіжки, суд на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує визнання ним своєї винуватості у вчиненні цього злочину.

2. Сторони пропонують визнати обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого за вчинення цього кримінального правопорушення, його щире каяття.

Стосовно наявності цієї обставини в зв`язку із вчиненням крадіжки суд, з огляду на дороговкази, що містяться у згаданій вище правовій позиції Верховного Суду /див, окрім іншого, постанову від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19/, зауважує про таке.

2.1. Обвинувачений дійсно стверджує про те, що щиро розкаявся не тільки у вчиненні навмисного вбивства, але також у викраденні майна ОСОБА_9 .

2.2. В той же час, жодних дій щодо виправлення наслідків вчиненої крадіжки він до теперішнього часу не вживав, шкоду, заподіяну викраденням майна (факт вчинення якого, до речі, ніколи не заперечував) не відшкодував, до жодних заходів щодо такого відшкодування не вдавався.

Отже, щире каяття у вчиненні крадіжки в ОСОБА_6 є відсутнім, його ставлення до цього кримінального правопорушення повною мірою охоплюється визнанням своєї вини.

Обставини, які обтяжують покарання.

І......Судом встановлено та самим обвинуваченим визнано, що під час вчинення кримінальних правопорушень, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до пункту 13 частини 1, частини 2 статті 67 Кримінального Кодексу України ця обставина може бути врахованою судом, як така, що обтяжує покарання обвинуваченого.

При вирішенні питання про те, чи має ця обставина бути врахованою у цьому випадку,як така, що обтяжує покарання, суд враховує таке.

1. Говорячи про вчинене обвинуваченим навмисне вбивство, суд відзначає, що під час його вчинення обвинувачений не виявляв ознак, притаманних стану алкогольного сп`яніння.

Так, дії ОСОБА_6 щодо позбавлення життя ОСОБА_9 є вивіреними, чіткими, послідовними, цілеспрямованими; вони не містять ознак імпульсивності або зайвої (стосовно їх мети) агресії

При цьому показовим є те, що ОСОБА_6 чітко пам`ятає ці дії та мотиви їх вчинення та здатен "доповісти" їх за наявності до того підстав.

Таке не дає достатніх підстав для висновку про те, що стан обвинуваченого будь-яким чином вплинув на прийняття ОСОБА_6 рішення про вчинення вбивства або ж на наслідки його дій відносно загиблої.

2. Говорячи ж про вчинену обвинуваченим крадіжку, суд звертає увагу на таке.

Цей злочин є корисливим; був вчиненим обвинуваченим вочевидь не з метою збагачення, як такого, але з метою зикнути з місця вчинення вбивства.

Таке не узгоджується з діями, викликаними алкогольним сп`янінням.

Наведене не дає достатніх підстав для висновку про те, що стан обвинуваченого будь-яким чином вплинув на прийняття ОСОБА_6 рішення про вчинення крадіжки або ж на наслідки його дій.

Наведене у сукупності доводить, що в цьому випадку стан обвинуваченого не вплинув ані на характер його дій, ані на їх (дій) наслідки.

За такого підстави для врахування стану обвинуваченого, як обставини, що обтяжує його покарання, є відсутніми.

ІІ......Про наявність інших обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, сторони не посилаються, судом наявність таких обставин встановленою не була..

Отже, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, є відсутніми.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_6 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкцій відповідних частин відповідних статей Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

При цьому суд враховує таке.

А……Вирішуючи питання про межі, установлені законом в зв`язку із вчиненням ОСОБА_6 кожного з кримінальних правопорушень, за які він засуджується цим вироком, суд враховує таке.

І……Стосовно меж, установлених законом за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, суд відзначає таке.

1. Санкції частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України визначались Особливою Частиною Кримінального Кодексу України таким чином.

1.1. Станом на момент вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим /на липень 2018 року/ діяла частина 1 статті 185 Кримінального Кодексу України в редакції Закону України № 279-VІ від 15 квітня 2008 року, абзац другий якої (санкція цієї частини) передбачав основні покарання у вигляді:

?штрафу у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

?громадських робіт на строк від 80 до 240 годин

?виправних робіт на строк до двох років;

?арешту на строк до 6 місяців;

?позбавлення волі на строк до трьох років.

1.2. 22 листопада 2018 року був прийнятий Закон України № 2617-VIII"Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", пунктом 119 статті 2 якого в абзац 2 частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України вносились зміни.

Відповідно до внесених змін, санкція частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачала основні покарання у вигляді:

?штрафу у розмірі від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

?громадських робіт на строк від 80 до 240 годин

?виправних робіт на строк до двох років;

?арешту на строк до 6 місяців;

?обмеження волі на строк до п`яти років.

Цей закон набув чинності 01 липня 2020 року та на теперішній час є чинним.

2. Вирішуючи питання про редакцію частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, яку слід застосовувати відносно ОСОБА_6 , суд враховує приписи статті 5 Кримінального Кодексу України, відповідно до яких

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість /частина 1/.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі

/частина 2/

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи

/частина 3/

3. З огляду на наведені приписи кримінального Закону, суд відзначає таке.

3.1. Абзац 2 частини 1 статті 185 цього Кодексу в редакції Закону № 279-VІ від 15 квітня 2008 року передбачає покарання більш тяжкого виду /у вигляді позбавлення волі/, ніж абзац 2 частини 1 статті 185 цього Кодексу України в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

Отже, Закон № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року в цій частині пом`якшує кримінальну відповідальність.

З огляду на таке, в цій частині відносно ОСОБА_6 слід застосовувати санкцію частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

3.2. В той же час, мінімальна межа мінімального з передбачених частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року покарання - штрафу - є більшою, за передбачену частиною 1 статті 185 цього Кодексу в редакції Закону № 279-VІ від 15 квітня 2008 року.

З огляду на таке, в цій частині відносно ОСОБА_6 слід застосовувати санкцію частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України в редакції Закону № 279-VІ від 15 квітня 2008 року.

Наведене доводить, що відповідно до приписів частини 3 статті 5 Кримінального Кодексу України до обвинуваченого ОСОБА_6 в зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України можуть бути застосовані покарання таких видів та у таких межах:

?штраф - у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

?громадські роботи - на строк від 80 до 240 годин

?виправні роботи - на строк до двох років;

?арешт - на строк до 6 місяців;

?обмеження волі - на строк до п`яти років.

ІІ……Стосовно меж, установлених законом в зв`язку із вчиненням ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України, суд відзначає таке.

1. Станом на момент вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим /на липень 2018 року/ діяла частина 1 статті 115 Кримінального Кодексу України в редакції Закону України № 2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року, абзац другий якої (санкція цієї частини) передбачав основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 07 до 15 років.:

2. Будь-яких змін у санкцію частини 1 статті 115 Кримінального Кодексу України з цього моменту й до теперішнього часу не вносилось.

Наведене доводить, що до обвинуваченого ОСОБА_6 в зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України може бути застосоване покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 07 до 15 років.

Б……Призначаючи обвинуваченому покарання, виходячи з окреслених вище меж, суд доходе такого.

І……Стосовно ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень суд відзначає таке.

Щодо ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України.

1. Суд відзначає, що це кримінальне правопорушення статтею 12 Кримінального Кодексу України є віднесеним до категорії особливо тяжких

2. Далі, суд, окрім обставин, встановлених вище, відзначає, що поведінка самої потерпілої безпосередньо перед вчиненням злочину (одночасне підтримання стосунків з двома чоловіками та розповідь одному з них про вагання щодо того, із ким саме вона продовжить підтримувати стосунки, перебуваючи з ним наодинці о 03 годині ранку) є щонайменше провокаційною.

Таке, хоча й незначною мірою, але зменшує тяжкість цього кримінального правопорушення порівняно з іншими кримінальними правопорушеннями цієї категорії.

Щодо ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України.

1. Вирішуючи питання про ступінь суспільної небезпеки цього злочину, суд враховує таке.

1.1. З огляду на наведені вище санкції, передбачені у частині 1 статті 185 Кримінального Кодексу України в редакції Закону № 279-VІ від 15 квітня 2008 року, частиною 3 статті 12 Кримінального Кодексу України в редакції, що діяла на момент вчинення ОСОБА_6 цього кримінального правопорушення, вчинене ним кримінальне правопорушення було віднесеним до злочинів середньої тяжкості.

1.2. В зв`язку із набранням чинності Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року це кримінальне правопорушення наразі є віднесеним до кримінальних проступків.

1.3. Віднесення ж кримінального правопорушення до кримінальних проступків вочевидь покращує становище винного.

Наведене доводить, що наразі вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України слід розцінювати, як кримінальний проступок.

2. Далі суд враховує, що ОСОБА_6 викрав майно щойно вбитої ним особи.

Таке надає його діям цинізму, отже - збільшує тяжкість цього правопорушення порівняно з іншими кримінальними правопорушеннями цієї категорії.

Щодо особи обвинуваченого.

1. Матеріали кримінального провадження доводять, що обвинувачений раніше не судився, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває та ніколи не перебував, за місцем проживання характеризується позитивно.

2. З 19 травня 2016 року ОСОБА_6 перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, з 08 червня 2016 року проходить військову службу за контрактом /том 4, а.с. 234/.

На момент вчинення злочину він проходив службу на посаді кулеметника 2 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмової взводу 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону у військовому званні "солдат".

За місцем служби він "зарекомендував себе з позитивного боку" - до командирів і старших за військовим званням відносився з повагою, вчасно виконував накази командирів, добре засвоїв програму бойової, гуманітарної підготовки десантно-штурмових підрозділів /том 4, а.с. 220/. З огляду на таке командуванням планувалось призначити його на посаду старшини роти /показання командира 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону ОСОБА_25 під час судового засідання 25 лютого 2021 року/

3. Відзначає суд й те, що ОСОБА_6 планує в подальшому взяти участь у бойових діях задля захисту суверенітету та територіальної цілісності України.

Визначення виду та міри покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 185 та частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.

І……Призначаючи ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України, суд враховує таке.

1. Оцінюючи наведені вище відомості про характер вчиненого ОСОБА_6 злочину та особу винного, суд відзначає таке

1.1. Об`єктом вчиненого ним злочину є життя людини.

1.2. Відповідно до статті 3 Конституції України життя людини визнається найвищою соціальною цінністю; відповідно до статті 2 Конвенції про захист прав людини та основних свобод право кожного на життя охороняється законом. Це право зазвичай визнається абсолютним, тобто таким, що не може бути обмеженим за будь-яких обставин.

В той же час, як національне, так й міжнародне законодавство визнає випадки смерті людини, які не утворюють порушення її права на життя.

До таких випадків, зокрема, відносяться:

?заподіяння смерті під час здійснення захисту будь-якої особи від незаконного насильства;

?заподіяння смерті під час здійснення законного арешту або для запобігання втечі особи, яку законно тримають під вартою;

?заподіяння смерті під час вчинення правомірних дій для придушення заворушення або повстання.

Окрім того, у статті 15 Конвенції про захист прав людини та основних свобод

Під час війни або іншої суспільної небезпеки, яка загрожує життю нації, будь-яка Висока Договірна Сторона може вживати заходів, що відступають від її зобов`язань за цією Конвенцією, виключно в тих межах, яких вимагає гострота становища, і за умови, що такі заходи не суперечать іншим її зобов`язанням згідно з міжнародним правом.

/частина 1/

Наведене вище положення не може бути підставою для відступу від статті 2, крім випадків смерті внаслідок правомірних воєнних дій...

/частина 2/

Отже, як національне, так й міжнародне законодавство допускає реальні дії щодо позбавлення життя людини, які не становлять порушення права на життя.

1.3. З огляду на таке суд відзначає, що ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем та беручи участь у бойових діях під час АТО, діючи не свавільно, але - задля досягнення суспільно-корисної мети, змушений був по-перше набути необхідних навичок (як фізичні, так й психологічні) для вчинення таких дій, та, по-друге, протягом тривалого часу систематично під час проходження військової служби вчиняти дії щодо позбавлення життя інших людей.

1.4. Суд також відзначає, що описані ОСОБА_6 у своїх показаннях дії щодо позбавлення життя ОСОБА_9 є вивіреними, чіткими, послідовними, цілеспрямованими, внаслідок чого не можуть бути сприйнятими інакше, ніж як результат реалізації набутих під проходження військової служби стійких навичок.

1.5. Принагідно суд відзначає й те, що подібні дії в інших випадках його життя не вважались протиправними.

Наведене у сукупності дозволяє прийти до висновку про те, що цей злочин є наслідком хибного використання ОСОБА_6 набутих ним навичок щодо вчинення дій щодо позбавлення життя людини.

2. З огляду на таке суд наголошує на тому, що ці навички були набуті обвинуваченим вимушено; за своїми властивостями вони об`єктивно є вкрай небезпечними, а володіння ними та їх використання вимагає від особи вкрай відповідального ставлення до власного життя та життя інших людей.

З огляду на таке суд нагадує, що самі ці навички були набуті обвинуваченим вимушено, а його вік, за загальним правилом, набуття необхідного рівня відповідальності не передбачає.

Суд також нагадує, що як факт та обставини набуття таких навичок, так й вік обвинуваченого в цьому випадку є обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 .

В зв`язку з наведеним суд вважає, що наявність перелічених пом`якшуючих обставин в цьому випадку має наслідком істотне зниження покарання, що має бути призначеним ОСОБА_6 за вчинення навмисного вбивства.

3. До того ж ставлення обвинуваченого до скоєного, а саме його щире каяття на переконання суду в обставинах цього кримінального провадження також є обставиною, яка з необхідністю тягне додаткове істотне зниження покарання обвинуваченого за вчинення цього злочину.

4. Ще однією обставиною, що впливає на зменшення покарання обвинуваченого є те, що, як встановлено вище, тяжкість вчиненого ним злочину є зменшеною порівняно з тяжкістю інших злочинів цієї категорії.

5. Суд також відзначає, що обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, в цьому випадку є відсутніми.

Наведене у сукупності доводить, що обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення вбивства слід призначити покарання у розмірі, що є наближеним до мінімального з передбачених кримінальним законом.

Отже, обвинуваченому слід призначити покарання за вчинення цього злочину у вигляді позбавлення волі строком на 07 років 06 місяців.

ІІ……Призначаючи ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, суд враховує таке.

1. Стосовно вчинення цього кримінального правопорушення обвинувачений, як доведено вище, не виявив каяття.

2. Окрім того, як доведено вище, тяжкість цього кримінального правопорушення є збільшеною порівняно з іншими кримінальними правопорушеннями цієї категорії.

3. Суд враховує також, що обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання за вчинення цього злочину, є відсутніми.

Отже, обвинуваченому слід призначити покарання за вчинення цього злочину у вигляді обмеження волі строком на 04 роки 06 місяців.

Застосування покарання, що призначається ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України.

І……Застосовуючи це покарання, суд враховує такі приписи діючого законодавства та настанови судової практики.

1. Кримінальний закон, що діяв на момент вчинення цього злочину, зокрема - норми статті 49 Кримінального Кодексу України в редакції Закону України № 1183-VІІ від 08 квітня 2014 року - передбачав, що у разі вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, особа звільняється від покарання, якщо з моменту вчинення правопорушення та до набрання вироком чинності сплило п`ять років. У разі ж, якщо особа ухиляється від досудового розслідування або суду, перебіг давності зупиняється, та у такому разі особа звільняється від покарання, якщо з моменту вчинення злочину та до набрання вироком чинності сплило п`ятнадцять років.

Кримінальний закон, що діє на теперішній час, зокрема - норми статті 49 Кримінального Кодексу України в редакції Закону України № 1256-ІХ від 18 лютого 2021 року, передбачає, що у разі вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, особа звільняється від покарання, якщо з моменту вчинення правопорушення та до набрання вироком чинності сплило три року. У разі ж, якщо особа ухиляється від досудового розслідування або суду, перебіг давності зупиняється, та у такому разі особа звільняється від покарання, якщо з моменту вчинення злочину та до набрання вироком чинності сплило п`ять років.

Оскільки норми статті 49 Кримінального Кодексу України, що діють на теперішній час, покращують становище особи, відповідно до процитованих вище приписів статті 5 цього Кодексу вони й мають застосовуватись до ОСОБА_6 .

2. Приписи статті 49 Кримінального Кодексу України, що діють на теперішній час, окрім процитованих вище, зводяться до такого.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років

/частина 2/

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років

/частина 3/.

3. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 02 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20сформулювала висновок про застосування норм права, відповідно до якого:

- пункт 59. -"У разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення".

- пункт 60. -"Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення".

ІІ……Повертаючись до обставин цього кримінального провадження, суд відзначає таке.

1. Як встановлено вище, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, обвинувачений вчинив 25 липня 2018 року, та саме з цього дня розпочався перебіг диференційованого строку давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

2. Після вчинення цього кримінального правопорушення злочинів обвинувачений не вчиняв; від досудового розслідування та суду він не ухилявся.

ІІІ……Оцінюючи наведені обставини відповідно до наведених вище приписів діючого законодавства та настанов судової практики, суд враховує таке.

1. Диференційований строк давності в зв`язку із вчиненням ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, становить 3 роки; його перебіг розпочався з 25 липня 2018 року.

2. Цей строк не зупинявся та не переривався..

Отже, строки давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, сплинули 25 липня 2021 року

Відповідно до частини 5 статті 74 Кримінального Кодексу України за такого за вироком суду ОСОБА_6 підлягає звільненню від покарання, що призначається йому за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Застосування покарання, що призначається ОСОБА_26 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.

І……Оскільки, як доведено вище, ОСОБА_6 підлягає звільненню від покарання, що призначається йому за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, підстави для застосування приписів статті 70 Кримінального Кодексу України є відсутніми.

Отже, покарання, що призначається ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України, має застосовуватись самостійно.

ІІ……Далі стосовно порядку застосування цього покарання суд відзначає таке.

1. Строк відбуття покарання ОСОБА_6 слід рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

2. При цьому на підставі частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України у строк покарання, що призначається ОСОБА_6 за цим вироком, слід зарахувати період його попереднього ув`язнення під час здійснення цього кримінального провадження - період з 26 липня 2018 року до моменту набрання чинності цим вироком з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

В межах цього кримінального провадження відносно ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Наразі відносно нього обирається покарання у вигляді позбавлення волі.

Отже, підстави для зміни цього запобіжного заходу є відсутніми.

За такого до набрання законної сили цим вироком запобіжний захід відносно ОСОБА_6 слід залишити попереднім у вигляді тримання під вартою.

Вирішення питання про речові докази

1. Речові докази у справі:

?картку фізичної особи - платника податків ДПІ у Цюрюпінському районі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

?довідку, видану ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 про звернення на видачу паспорта громадянина України у зв`язку з втратою попереднього;

?військовий квиток серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , виданий 19.05.2016

- як такі, що не містять на собі слідів кримінального правопорушення - на підставі частини 6 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути обвинуваченому ОСОБА_6 .

2. Речові докази у справі:

?пульт від дистанційного керування телевізором чорного кольору з написом RC214360601;

?банківські карти НОМЕР_2 , ПриватБанку "Універсальна" № НОМЕР_3 , картку для виплат ПриватБанку № НОМЕР_4 ;

?акумуляторну батарею НОМЕР_5 , серійний номер НОМЕР_6 ,

?зарядний пристрій LITEON серійний номер ADT AP305366PE02,

?мобільний телефон HUAWEY бежевого кольору, IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 ;

?скетч-картку мобільного оператора Лайфселл, з сім-картою,

?банківську карту Альфа-банк НОМЕР_9 ,

?4 ножа;

?праску;

?продовжувач

як такі, що не містять на собі слідів кримінального правопорушення - на підставі частини 6 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути потерпілій ОСОБА_27 ..

3. Речовий доказ у справі - ніж, як такий, що не містить на собі слідів кримінального правопорушення - на підставі частини 6 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути його власнику.

4. Речові докази у справі:

?коробку червоного кольору з-під мобільного телефону марки HUAWEY Y311;

?коробку червоного кольору з-під мобільного телефону марки HUAWEY Y5;

?коробку з-під ноутбуку НР;

?труси жіночі бувші у вжитку білого кольору в кружеву;

?одноразовий станок для гоління Біг,

?частини корпусу та деталі врізного замка, замок, ключ;

?волосся, вилучене біля входу до приміщення ванної кімнати;

?сім змивів;

?мазки на скельцях з анального отвору;

?мазки на скельцях з піхви;

?магнітний ключ;

?рушник;

?два фрагменти тканини (оббивки);

?речі ОСОБА_9 (комбінація, штани);

?змиви;

?нігтьові зрізи ОСОБА_9 ;

?зразок крові ОСОБА_6 ;

?5 недопалків та 1 тампон

як предмети, які не мають ніякої цінності і не можуть бути використаними за призначенням - на підставі пункту 4 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід знищити.

5. Речові докази у справі:

?зарядний пристрій до ноутбуку HP серійний номер CT:WFTLD0DSX77UGQ, чорного кольору;

?сумку для ноутбуку Grand,

?ноутбук НР чорного кольору;

?мобільний телефон HUAWEY чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 ,

як майно, що було предметом кримінального правопорушення - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути потерпілій ОСОБА_27 .

6. Речові докази у справі:

?касовий чек за номером 75 ТОВ "АТБ-маркет";

?дактилоскопічну карту на ім`я ОСОБА_6 ;

?дактилоскопічну карту на ім`я ОСОБА_9 ;

?дактилоскопічну карту на ім`я ОСОБА_28 ;

?дактилоскопічну карту на ім`я ОСОБА_29 ;

?дактилоскопічну плівку ;

як документи - на підставі пункту 7 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Вирішення питання про розподіл судових витрат

Матеріали справи свідчать, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України було витрачено загалом 101.132 грн. 20 коп.

Відповідно до частини 2 статті 124 Кримінального Процесуального Кодексу України ці кошти слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України.

Призначити ОСОБА_30 покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України у вигляді обмеження волі строком на 04 роки 06 місяців.

На підставі частини 5 статті 74 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_6 від цього покарання в зв`язку із сплиненням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Призначити ОСОБА_30 покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 07 /сім/ років 06 /шість/ місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

До моменту набрання чинності цим вироком запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишити попереднім у вигляді тримання під вартою.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_6 час його попереднього ув`язнення, а саме період з 26 липня 2018 року до моменту набрання чинності цим вироком - з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Речові докази у справі:

?картку фізичної особи - платника податків ДПІ у Цюрюпінському районі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

?довідку, видану ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 про звернення на видачу паспорта громадянина України у зв`язку з втратою попереднього;

?військовий квиток серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , виданий 19.05.2016

- повернути ОСОБА_6 .

Речові докази у справі:

?пульт від дистанційного керування телевізором чорного кольору з написом RC214360601;

?банківські карти НОМЕР_2 , ПриватБанку "Універсальна" № НОМЕР_3 , картку для виплат ПриватБанку № НОМЕР_4 ;

?акумуляторну батарею НОМЕР_5 , серійний номер НОМЕР_6 ,

?зарядний пристрій LITEON серійний номер ADT AP305366PE02,

?мобільний телефон HUAWEY бежевого кольору, IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 ;

?скетч-картку мобільного оператора Лайфселл, з сім-картою,

?банківську карту Альфа-банк НОМЕР_9 ,

?4 ножа;

?праску;

?продовжувач;

?зарядний пристрій до ноутбуку HP серійний номер CT:WFTLD0DSX77UGQ, чорного кольору;

?сумку для ноутбуку Grand,

?ноутбук НР чорного кольору;

?мобільний телефон HUAWEY чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 ,

- повернути ОСОБА_27 ..

Речовий доказ у справі - ніж - повернути його власнику.

Речові докази у справі:

?коробку червоного кольору з-під мобільного телефону марки HUAWEY Y311;

?коробку червоного кольору з-під мобільного телефону марки HUAWEY Y5;

?коробку з-під ноутбуку НР;

?труси жіночі бувші у вжитку білого кольору в кружеву;

?одноразовий станок для гоління Біг,

?частини корпусу та деталі врізного замка, замок, ключ;

?волосся, вилучене біля входу до приміщення ванної кімнати;

?сім змивів;

?мазки на скельцях з анального отвору;

?мазки на скельцях з піхви;

?магнітний ключ;

?рушник;

?два фрагменти тканини (оббивки);

?речі ОСОБА_9 (комбінація, штани);

?змиви;

?нігтьові зрізи ОСОБА_9 ;

?зразок крові ОСОБА_6 ;

?5 недопалків та 1 тампон

- знищити.

Речові докази у справі:

?касовий чек за номером 75 ТОВ "АТБ-маркет";

?дактилоскопічну карту на ім`я ОСОБА_6 ;

?дактилоскопічну карту на ім`я ОСОБА_9 ;

?дактилоскопічну карту на ім`я ОСОБА_28 ;

?дактилоскопічну карту на ім`я ОСОБА_29 ;

?дактилоскопічну плівку ;

- залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_6 у прибуток держави 101.132 грн. 20 коп. /сто одну тисячу сто тридцять дві грн. двадцять коп./ витрат на проведення експертиз.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів, а засудженим - у той же строк з моменту вручення йому копії вироку

Головуючий суддя = ОСОБА_1 =
Суддя = ОСОБА_2 =
Суддя = ОСОБА_3 =

08.03.2024