ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/765/22 Номер провадження 11-кп/814/694/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000030 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 квітня 2023 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нижньовартівськ Російської Федерації, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: кв АДРЕСА_1 , раніше судимого 17.01.2022 вироком Крюківського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання строком 1 рік,

визнано винуватим та засуджено:

-за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 17 січня 2022 року, остаточно призначено 4 роки позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання визначено рахувати з 10 квітня 2023 року.

Зараховано у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, речових доказів, арешту майна, запобіжного заходу.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

20.01.2022, у період часу з 6 год. 40 хв. по 19 год., ОСОБА_8 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом та метою, повторно, шляхом сканування дверей автомобіля ВАЗ 21121, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на законних підставах користується ОСОБА_9 , проник в середину салону, з якого таємно викрав набір інструментів "Intertool 1/2", 1/4 "ET-6072sp" (72 одиниці) в комплектації з кейсом зеленого кольору, навігатор GOCLEVER GC5086FMBTMD, чорного кольору, чим спричинив матеріальні збитки потерпілому на загальну суму 1 391 грн.

Продовжуючи злочинну діяльність, обвинувачений, 24.01.2022, в період часу з 6 год. 40 хв. до 16 год., перебуваючи по АДРЕСА_3 , повторно, шляхом сканування дверей автомобіля Kia Cerato, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким на законних підставах користується ОСОБА_10 , проник в середину салону, з якого таємно викрав компресор «Uragan», який був в комплектації з чохлом чорного кольору, попільничку, яка була в комплектації з автомобілем, сонцезахисні козирки, сірого кольору у кількості двох штук, якій були в комплектації з автомобілем Kia Cerato 2010 року, чим спричинив потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 880 грн.

Крім того, ОСОБА_8 , у невстановлений час та місці придбав пістолет «Blow MINI9» калібром 9 мм P.A.K., який є короткоствольною, гладкоствольною, вогнепальною зброєю та знайшов у невстановленому місці 4 набої, 3 з яких відносяться до категорії бойових припасів, та зберігав їх, без передбаченого законом дозволу, в автомобілі марки ЗАЗ моделі Lanos, д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого являється ОСОБА_11 та який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_8 . Вказані зброя та боєприпаси були виявлені і вилучені в ході обшуку автомобіля 21.02.2022.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок в частині засудження ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України та кримінальне провадження в цій частині закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України ( у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання), та визначити покарання за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 71 КК України 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Визнати недопустимими доказами протокол пред`явлення речей для впізнання потерпілому ОСОБА_9 від 22.02.2022, протокол пред`явлення особи для впізнання від 28.12.2022 свідку ОСОБА_12 , протокол пред`явлення речей для впізнання потерпілому ОСОБА_10 від 21.02.2022, протокол обшуку гаража № НОМЕР_4 від 21.02.2022, протокол обшуку за місцем проживання обвинуваченого від 21.02.2022, протокол пред`явлення особи для впізнання від 23.03.2022 свідку ОСОБА_13 у зв`язку з порушенням норм КПК України під час їх проведення та фіксування.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що час вчинення крадіжок у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зазначений у обвинувальному акті, не співпадає з встановленим судом першої інстанції часом вчинення кримінальних правопорушень.

Крім того, у потерпілого ОСОБА_9 відсутні документи, що підтверджують право власності на вилучений навігатор, звертає увагу, що з показань потерпілого вбачається, що слідчим попередньо було надіслано фото навігатора потерпілому. При цьому не зрозуміло, коли саме слідчим здійснено фотозйомку речового доказу, оскільки на бірці пакету, в який поміщено зазначений речовий доказ, вказана дата 21.02.2022, тоді як датою пред`явлення відеореєстратора для впізнання є 22.02.2022.

Також, фотознімки речей, які пред`явленні для впізнання, не прошиті, що суперечить тексту протоколу.

За епізодом крадіжки у ОСОБА_10 зазначає, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.12.2022 року свідку ОСОБА_12 є недопустимим доказом, оскільки сам свідок безпосередньо судом не допитаний, слідча дія була проведена неуповноваженим на те оперативним працівником та зазначено дату слідчої дії 28.12.2022, тобто після затвердження обвинувального акта прокурором 25.03.2022.

Також, у протоколі пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 21.02.2022 потерпілому ОСОБА_10 вказано, що фотознімки речей, які пред`явленні для впізнання прошиті та скріплені печаткою, що суперечить дійсності, та відсутні дані, коли саме здійснювалось фотозйомка пред`явлених речей.

Як вбачається з відео, протокол обшуку гаража № НОМЕР_5 , а саме сторінку №5, було заповнено після підписання його понятими та обвинуваченим, що є підставою для визнання доказу недопустимим. Крім того, з клопотанням до слідчого судді на проведення обшуку звернулася слідча, яка зазначена у групі слідчих у постанові, яка оформлена з порушенням вимог ст. 110 КПК України.

Зазначає, що обвинуваченому не відкривалися для ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України диски з відеозаписами проведення слідчих дій, внаслідок чого зазначені докази необхідно визнати недопустимими, а тому протоколи проведення обшуків без відеофіксацїї також є недопустимими доказами.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 визнає свою вину за ч. 1 ст. 263 КК України, сторона захисту просить врахувати дані про особу обвинуваченого та призначити йому менш суворе покарання. Зазначає, що попередні судимості обвинуваченого та його риси характеру не можуть впливати на суворість покарання у цьому кримінальному провадженні.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК України, за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація його дій є правильними і ґрунтуються на належних та допустимих доказах, що були безпосередньо досліджені в суді першої інстанції та отримали належну оцінку.

У судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину у інкримінованих кримінальних правопорушеннях не визнав та зазначив, що крадіжок він не вчиняв, вилучені козирки та навігатор належать йому. Зазначив, що транспортний засіб, у якому були вилучені зброя та боєприпаси, придбав півроку тому у несправному стані, автомобілем не користувався, а кому належать вилучені речі - не знає.

Не зважаючи на те, що обвинувачений вину свою не визнав, його причетність до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується такими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_9 підтвердив факт крадіжки речей з його автомобіля 20.01.2022 в період часу з 06 год. 40 хв. по 19 год.

Потерпілий ОСОБА_10 підтвердив факт крадіжки з його автомобіля 2 сонцезахисних козирків, компресора та попільнички в період часу з 06 год. 40 хв. до 17 год.

Свідок ОСОБА_14 , який є головою правління гаражного кооперативу «Крюківський» розповів, що у 2017 році ОСОБА_8 придбав у зазначеному кооперативі гараж, який зареєстрував на дружину, але користувався ним виключно сам.

Показання потерпілих та свідків є послідовними, логічними, здобуті у передбаченому законом порядку, узгоджуються між собою та з іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, а саме протоколами огляду місця події від 20.01.2022 та 24.01.2022, з яких вбачається, що у автомобілях потерпілих відсутні речі, які зазначені ними як викрадені, протоколами пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками від 21.03.2022, 22.03.2022 та 23.03.2022, відповідно до яких свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 впізнали обвинуваченого як особу, яка користується гаражем в гаражному кооперативі «Крюківський» та автомобілем Lanos, д.н.з. НОМЕР_3 , протоколами обшуку від 21.02.2022 відповідно до яких у ОСОБА_8 у гаражі, яким він користується, та у квартирі за місцем його проживання виявлено та вилучено викрадені речі, а у автомобілі - зброю та боєприпаси, протоколами пред`явлення речей для впізнання, відповідно до яких ОСОБА_10 впізнав викрадені у нього сонцезахисні козирки, а ОСОБА_9 - навігатор, висновком експерта №СЕ-19/117-22/2320, відповідно до якого вилучений пістолет є короткоствольною, гладкоствольною, вогнепальною зброєю, а патрони відносяться до категорії боєприпасів.

Місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що всі письмові докази є допустимими, оскільки вони складені та проведені уповноваженими особами відповідно до вимог діючого КПК України, підписані усіма учасниками слідчої дії, узгоджуються між собою та із іншими матеріалами кримінального провадження, відповідають показанням потерпілих і свідків, та є такими, що в своїй сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги захисника у ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження.

Так, відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України суд у мотивувальній частині вироку зобов`язаний вказати формулювання обвинувачення, визнаного судом доведений, із зазначенням у тому числі часу вчинення кримінального правопорушення.

Суд у судовому засіданні встановив час вчинення кримінальних правопорушень, та вказав його у вироку. Виклавши такі обставини вчинення злочинів, суд не вийшов за межі обвинувачення та, всупереч доводам захисника, не допустив порушень кримінального процесуального закону.

У частині доводів захисника у апеляційній скарзі про недопустимість як доказів протоколів слідчих дій - пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 22.02.2022 та 21.02.2022 за участю потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 КПК перед тим, як пред`явити для впізнання річ, слідчий з`ясував у потерпілих, за якими ознаками вони можуть впізнати викрадені у них речі. Згідно з ч. 2 ст. 229 КПК сонцезахисні козирки та навігатор були пред`явлені потерпілим, у числі інших однорідних речей одного виду, якості і без різких відмінностей у зовнішньому вигляді, у кількості не менше трьох. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 впізнали викрадені у них речі. За результатами слідчих дій було складено протоколи, які відповідають вимогам ст. 231 КПК України і будь-яких заперечень чи зауважень щодо них від учасників не надходило. Слідчий вжив заходів для уникнення можливості внесення змін у складені протоколи, фотознімки опечатані печаткою, а вимоги щодо обов`язкового прошивання фотознімків процесуальний закон не містить. Помилкова вказівка у протоколах про те, що фотознімки прошиті, не ставить під сумнів правильність складання самих протоколів та не тягне за собою визнання цих доказів недопустимими. При цьому, всупереч доводам захисника, кримінальний процесуальний закон не забороняє впізнання речей за фотознімками.

Зазначення дати на бірці пакету, у який поміщено речовий доказ - навігатор, а саме 21.02.2022, усупереч апеляційним доводам захисника, не суперечить тому, що слідчу дію, пред`явлення речей для впізнання за фотознімками, було проведено 22.01.2022.

При цьому ніхто із учасників не оспорює, що на фотознімках під відповідними номерами зображено саме ті речі (навігатор та сонцезахисні козирки), які були вилучені у обвинуваченого.

При цьому потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під час впізнання впевнено вказали саме на предмети, що були вилучені у обвинуваченого, із зазначенням ідентифікуючих ознак майна, які відрізняють його від інших речей, наданих на огляд, підтвердивши свої дії та мотивувавши їх також у суді першої інстанції, що підтверджує факт належності викрадених речей потерпілим.

Факт перебування у минулому в користуванні ОСОБА_8 автомобіля марки Кіа не спростовує факту належності потерпілому ОСОБА_10 виявлених у обвинуваченого сонцезахисних козирків.

Безпідставними є і доводи сторони захисту про те, що недопустимість доказу - протоколу впізнання за участі свідка ОСОБА_16 .

Протокол впізнання є самостійним доказом, і неможливість допиту безпосередньо в судовому засіданні свідка не тягне за собою визнання недопустимими доказами усіх інших доказів, отриманих під час проведення досудового розслідування за участю цієї особи.

Слідчий надав доручення працівникам поліції на проведення слідчих (розшукових) дій у даному провадженні, протокол впізнання за участі ОСОБА_12 відповідає вимогам ст. 228 та ст.231 КПК України і підстав для визнання його недопустимим доказом колегія суддів не вбачає.

З огляду на те, що відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування протокол впізнання особи за участі свідка ОСОБА_12 складено 28.01.2022, цей доказ надано прокурором суду 26.07.2022, вказана у протоколі дата його складання 28.12.2022 вочевидь є технічною опискою та не свідчить про наявність істотних порушень КПК України при його складанні.

Обшуки провадженні проведено уповноваженими особами, на підставі ухвал слідчих суддів. Слідчі ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 у цьому провадженні визначені у відповідності до вимог КПК, на підставі постанови керівника органу досудового розслідування, а тому доводи захисника про відсутність повноважень слідчого ОСОБА_18 на проведення слідчих дій є безпідставними.

Необґрунтованими є і доводи захисника про недопустимість як доказу протоколу обшуку гаража, яким користувався обвинувачений. Так, протокол підписаний усіма учасниками слідчої дії, у тому числі ОСОБА_8 . Жодних зауважень щодо змісту протоколу чи самої слідчої дії від її учасників не надходило, а тому відсутні підстави стверджувати про фальсифікацію протоколу обшуку.

Той факт, що обвинуваченому не інкримінується викрадення у ОСОБА_9 ще й відеореєстратора, про що вказує в своїх показаннях потерпілий, не спростовує факту викрадення ОСОБА_8 у нього навігатора та набору інструментів та не робить недопустимими докази, отримані на підтвердження цих фактів.

Відкриття матеріалів досудового розслідування обвинуваченому здійснено у відповідності до положень ст. 290 КПК України. Відеозаписи протоколів обшуків є невід`ємними частинами цих доказів та також були відкриті обвинуваченому. При цьому положення ст.290 КПК України не зобов`язують прокурора чи слідчого здійснювати демонстрацію відеозаписів за відсутності клопотань сторони, що ознайомлюється з матеріалами досудового розслідування. Сторона захисту не вказує та не надає відповідних доказів, що під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування обвинувачений заявляв клопотання про ознайомлення із відеозаписами слідчих дій. Отже, і під час виконання ст.290 КПК України слідчим порушень допущено не було.

Таким чином, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у інкримінованих кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК України.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст. ст. 50, 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, інкриміновані кримінальні правопорушення вчинив під час іспитового строку, характеризується задовільно, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК України, в межах санкцій статей, із застосуванням ст. 70 та 71 КК України, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Підстави для призначення більш м`якого покарання, про що просить у своїй апеляційній скарзі захисник, відсутні.

Враховуючи викладене, підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 квітня 2023 року, щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4