В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/749/24

Провадження № 1-кп/439/117/24

04 червня 2024 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження - 0000062, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2024 року,

про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Конюшків, Золочівського району, Львівської області, українка, громадянка України, особа без інвалідності, яка на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, із середньою-спеціальною освітою, працює у відділі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Бродівського територіального центру на посаді соціального робітника, одружена, яка на утриманні має одну неповнолітню дитину, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

встановив:

Згідно із обвинувальним актом ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), яке вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також у викраденні офіційного документа з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Відповідно до обвинувального акту кримінальні правопорушення вчинено за таких обставин.

16 січня 2024 року, приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи у житловому будинку, належному ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливими спонуканнями, переслідуючи мету особистого збагачення, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала належну ОСОБА_6 платіжну банківську карту видану АТ КБ «ПриватБанк» із № НОМЕР_1 .

17 січня 2024 року о 09 год. 22 хв., ОСОБА_3 , керуючись прямим умислом направленим на таємне викрадення чужих грошових коштів, з корисливих мотивів, таємно, завідомо знаючи пін код банківської картки № НОМЕР_1 , перебуваючи у м. Броди, Львівської області, із банківського рахунку № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , яка є клієнтом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зняла грошові кошти в сумі 4000 грн., у банкоматі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що розташований за адресою: м. Броди, Площа Ринок, 17, Львівської області, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду із укладеною угодою про визнання винуватості від 04 квітня 2024року.

Потерпіла ОСОБА_6 надала письмову згоду прокуророві на укладення угоди про визнання винуватості.

Зі змісту вказаної угоди вбачається, що обвинувачена ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України.

Вказаною угодою сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 357 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень. На підставі частин 1-3 ст. 70 КК України шляхом поглинання меншу суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно із статтями 75, 76 КК України, сторони погодились на звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, та покладенням на неї таких обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У підготовчому судовому засіданні судом з`ясовано, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, та ч. 1 ст. 357 КК України, який є кримінальним проступком. А тому, угода про визнання винуватості, відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України може бути укладена.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченій роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом з?ясовано, що дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України і така кваліфікація є правильною.

Встановлено, що умови угоди жодним чином не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб.

Обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, у суду не має.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов?язань немає.

Судом з?ясовано, що узгоджене сторонами покарання відповідає вимогам КК України. При визначенні узгодженого покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченої.

Сторонами правильно узгоджено покарання за вчинення кримінальних правопорушень в межах санкції статті закону.

Сторонами при узгодженні звільнення від відбування обвинуваченим покарання відповідно до ст. 75 КК України враховано тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, а також особу обвинуваченої, а тому, рішення про застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_3 від відбування узгодженого покарання з випробуванням є обґрунтованим та підставним.

Таким чином, суд, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність, приходить до переконання, що вказана угода підлягає затвердженню виходячи із вищевказаних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Угоду про визнання винуватості, укладену 04 квітня 2024 року у кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 від 20 лютого 2024 року, - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити узгоджене покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

На підставі частин 1-3 ст. 70 КК України, остаточно визначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 виконання наступних обов`язків:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1