Справа № 296/4499/22
Вирок

Іменем України

15 квітня 2024 року м.Житомир

Колегія суддів Корольовського

районного суду м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретарів судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілої ОСОБА_12 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

обвинуваченого ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Корольовського районного суду м. Житомира кримінальне провадження у відношенні:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.п.1,6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.4 ст.408 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

28 липня 2021 року ОСОБА_15 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України терміном на 3 (три) роки, після чого прийнятий на військову службу за контрактом.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №142 від 28 липня 2021 року ОСОБА_15 призначено на посаду кулеметника відділення охорони взводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення, після чого останній приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною 2 статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб.

У подальшому, Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року, затвердженого Законом України № 2119-IX від 15 березня 2022 року, строк дії такого правового режиму в Україні продовжено з 26 березня 2022 року на 30 діб.

Надалі, Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року, затвердженого Законом України № 2212-IX від 21 квітня 2022 року, строк дії такого правового режиму в Україні продовжено з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Згодом, Указом Президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року, затвердженого Законом України № 2263-IX від 22 травня 2022 року, строк дії такого правового режиму в Україні продовжено з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат ОСОБА_15 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без відповідного дозволу командира (начальника).

Окрім цього, відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека, визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 27 Конституції України передбачено, що кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України №828 від 19.10.2018 «Про затвердження Порядку застосування зброї і бойової техніки з`єднаннями, військовими частинами і підрозділами Збройних Сил під час виконання ними завдань щодо відсічі збройної агресії проти України», військовослужбовці військових частин і підрозділів Збройних Сил, які застосовують зброю, повинні керуватися принципами, що ґрунтуються на загальновизнаних нормах міжнародного гуманітарного права:

- неминучості - застосування зброї та/або бойової техніки в разі, коли це є абсолютно очевидним та необхідним;

- військової необхідності - застосування зброї та/або бойової техніки в разі, коли іншими способами реалізувати право на самооборону та/або виконати поставлені завдання неможливо;

- пропорційності - застосування зброї та/або бойової техніки тією мірою, якою це необхідно для досягнення мети самооборони та/або виконання поставлених завдань, якщо це не завдасть стороннім особам і цивільним об`єктам надмірної шкоди порівняно з очікуваними конкретними військовими перевагами.

Застосування зброї та/або бойової техніки повинно здійснюватися таким чином, щоб завдати мінімальної шкоди в кожній конкретній ситуації.

Згідно п. 4 згадуваної постанови, військовослужбовці Збройних Сил, залучені до виконання завдань щодо відсічі збройної агресії проти України, а також під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, мають право застосовувати зброю та/або бойову техніку з дотриманням принципів, викладених у пункті 3 цього Порядку, для:

- відбиття нападу або попередження загрози нападу на об`єкти, що охороняються (у тому числі під час переміщення до/з району здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії);

- звільнення заручників та/або військовополонених, захоплених військових та/або цивільних об`єктів або запобігання (перешкоджання) такому захопленню;

- знищення зброї, бойової техніки, транспортних або технічних засобів, які перебувають у користуванні осіб, причетних до збройної агресії;

- захисту цивільних осіб та/або цивільних об`єктів від нападу;

- запобігання та/або припинення діяльності, затримання, роззброєння або знешкодження осіб, причетних до збройної агресії;

- припинення дій осіб, які вчинили або вчиняють правопорушення;

- припинення дій осіб, які перешкоджають виконанню законних вимог осіб, залучених до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

- припинення дій осіб, які становлять або можуть становити небезпеку особам, залученим до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, або іншим особам.

Згідно до п. 9 такої постанови, летальне застосування зброї та/або бойової техніки дозволяється для самооборони, а також з метою виконання завдань щодо відсічі збройної агресії проти України, а також під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

У разі, коли летальне застосування зброї та/або бойової техніки є неминучим, військовослужбовець, командир з`єднання, військової частини і підрозділу Збройних Сил повинен вжити заходів, зокрема, до: збереження людського життя, мінімізації можливості поранення цивільних осіб; надання медичної допомоги та за можливості евакуації поранених осіб у найкоротший строк.

Відповідно до п. 11 постанови, військовослужбовець, який виконує завдання щодо відсічі збройної агресії проти України, а також під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у складі з`єднання, військової частини, підрозділу або самостійно, має право самостійно прийняти рішення про застосування зброї та/або бойової техніки відповідно до вимог цього Порядку з подальшим обов`язковим повідомленням безпосередньому командирові (начальникові) під час, зокрема, індивідуальної самооборони, захисту здоров`я і життя інших військовослужбовців та/або цивільних осіб.

Проте, солдат ОСОБА_15 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_15 у порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, 11 березня 2022 року о 15:00 год. самовільно залишив місце служби з закріпленою за ним стрілецькою вогнепальною зброєю АК-74 ТК-6 НОМЕР_2 та боєприпасами 5,45 мм - 360 штук у зв`язку з небажанням виконувати обов`язки військової служби, а саме пост (вогневу позицію) № НОМЕР_3 ,яка розташовувалась на «Т» подібному перехресті у АДРЕСА_2 та в подальшому 12.03.2022 о 11:03 був затриманий працівниками поліції в Житомирській області за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч.2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч.3 ст.289 КК України, котрі вчинив за наступних обставин.

Так, після вчинення дезертирства зі зброєю, в умовах воєнного стану,

ОСОБА_15 , 12.03.2022 близько 07:13, перебуваючи на 130 км., автодороги сполученням Київ-Ковель-Ягодин, поблизу с. Чоповичі, Малинської ОТГ, Коростенського району, Житомирської області, вирішив прямувати до меж західної України в напрямку м. Ковель. З даною метою, ОСОБА_15 , знаходячись на зазначеному місці, почав чекати на транспортний засіб, який би рухався у тому ж напрямку.

Далі, ОСОБА_15 , перебуваючи у зазначеному місці, у вказаний час, за вказаних обставин, побачив автомобіль марки Daewoo Lanos, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_11 , який рухався по вказаній автодорозі у напрямку м. Ковель. В цей момент у ОСОБА_15 раптово виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, що поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого.

Так, ОСОБА_15 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, що поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого, перебуваючи у казаному місці та у зазначений час, вийшов на проїжджу частину автомобільної дороги сполученням Київ-Ковель-Ягодин, поблизу с. Чоповичі, Малинського ОТГ, Коростенського району, Житомирської області, та жестом руки показав водієві автомобіля про необхідність зупинити транспортний засіб, що останній і зробив. У такий спосіб ОСОБА_15 здійснив зупинку транспортного засобу марки Daewoo Lanos, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_11 , під керуванням останнього та який перевозив на передньому пасажирському сидінні свою співмешканку ОСОБА_16 .

Далі, ОСОБА_15 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, що поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого, перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, будучи озброєним бойовою автоматичною стрілецькою вогнепальною зброєю - модернізованим автоматом Калашникова (модифікація АК-74 ТК-6) із серійним номером № НОМЕР_5 , яка була заряджена боєприпасами калібру 5.45 мм., підійшов до транспортного засобу марки Daewoo Lanos, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , побачив в салоні автомобіля двох осіб - ОСОБА_11 та ОСОБА_16 та попросив, раніше незнайомого йому ОСОБА_11 вийти з автомобіля та показати вміст багажного відділення, що останній і зробив.

У подальшому, діючи з прямим умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, що поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого, дослідивши вміст багажного відділення указаного транспортного засобу, дочекавшись поки ОСОБА_11 закриє багажник та попрямує до водійського місця, з метою подолати можливий опір від останніх, що перешкоджатиме йому заволодіти транспортним засобом марки Daewoo Lanos, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , у ОСОБА_15 12.03.2022 близько 07:15 виникає злочинний умисел на умисне вбивство двох людей з корисливих мотивів, а саме з метою безперешкодно заволодіти вищевказаним транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямованим на умисне вбивство двох людей з корисливих мотивів, ОСОБА_15 12.03.2022, близько 07:15, перебуваючи на 130 км., автодороги сполученням Київ-Ковель-Ягодин, поблизу с. Чоповичі, Малинського ОТГ Коростенського району, Житомирської області, підійшов до задньої лівої частини автомобіля Daewoo Lanos, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 та під час того, як потерпілий - водій автомобіля ОСОБА_11 , намагався сісти за кермо, ОСОБА_15 , знаходячись на лінії прямого пострілу, привів належну йому бойову автоматичну стрілецьку вогнепальну зброю - автомат Калашникова АК-74 ТК-6, яка була заряджена боєприпасами калібру 5.45 мм, в бойову готовність, дославши патрон до патронника, здійснив одиночний постріл в голову потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_11 , отримав відкриту черепно-мозкову травму із наявною раною в тім`яній ділянці ліворуч, вдавлений багатоуламковий перелом тім`яної кістки ліворуч із ділянками забою паренхіми мозку в скроневій та тім`яній частках ліворуч, пухирців повітря із кров`янистим вмістом в цих частках та між борознами, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Після чого, без будь яких слів та пояснень, продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, який направлений на позбавлення життя двох осіб з корисливих мотивів та з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, що поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого, підійшов до відчинених водійських дверей указаного транспортного засобу, навів зброю, яку тримав у руках, яка була вже приведена в бойову готовність, на перебуваючу в салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_16 та здійснив два прицільних постріли у голову та тулуб останній, чим заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді вогнепального проникаючого осколкового поранення грудної клітини з ушкодженням серця, легені, що зумовило зупинку функцій центральної нервової системи, серцевої діяльності, дихання, яка внаслідок отриманих поранень померла на місці.

Після цього, ОСОБА_15 , вважаючи, що його злочинний умисел, спрямований на вбивство двох людей з корисливих мотивів доведений до кінця, сів за кермо автомобіля, запустив ключем, що перебував у замку запалювання, двигун автомобіля марки Daewoo Lanos, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , та не витягуючи тіло ОСОБА_16 з автомобіля попрямував у напрямку м. Ковель, таким чином, завершив злочин, що спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого.

Проїхавши близько 300 м, у вказаному напрямку, зупинив автомобіль, вийшов з нього, підійшов до передніх пасажирських дверей зі сторони вулиці, відчинив їх та витягнув тіло ОСОБА_16 і залишив його на узбіччі зазначеної дороги, а сам повернувся у викрадений ним автомобіль, сів за кермо та продовжив рух у напрямку м. Ковель.

Таким чином, ОСОБА_15 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті двох осіб з корисливих мотивів, не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_11 була надана своєчасна медична допомога та останнього госпіталізовано до лікарні.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Обвинувачений ОСОБА_15 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, суду показав, що в влітку 2022 року після отримання диплома він направився до військкомату. Два місяці збирав документи, шукав військову частину, після чого в липні знайшли бригаду, та направили його в ВЧ м. Тернополя. 28.07.2022 року він підписав контракт з артилерійською бригадою, відслужив пів року, почалась війна. За два, три дні до того їм дали бойове завдання і вся бригада вирушила на північ України. На момент скоєння злочину він знаходився в Житомирській області, поблизу с.Базар - хутір. Оскільки він був наймолодший в бригаді, над ним постійно знущалися, та він, відповідно прийняв рішення направитись до командира і доповісти йому це, хоча не знав де він знаходиться. Тоді, коли він прийняв рішення, майор ОСОБА_17 сказав йому будувати бліндаж, треба було зрубати дерева для перекриття бліндажа. Він відправився в ліс і прийняв рішення просовуватися далі, не повертатися назад.

На момент вторгнення РФ знаходився з усією бригадою, загалом було 12 чоловік, які відправились до дивізіону арт.розвідки. День, два були там, командир і його перший заступник дали наказ направитись в інше місце, це було просто поле. Остання позиція - південніше м.Базар, там військових об`єктів не було, командир самовільно залишив нас подалі від бойових дій.

Коли прийняв рішення покинути позиції, після обіду, рухався через ліс паралельно дороги, орієнтовно дві години. Позицію покидав зі зброєю. З лісу його окликнув хлопець, який був одягнутий у військову форму та сказав, що теж покинув позицію. Разом вони направилися до командування. Десь через 20 хвилин почули звук машини, зупинили її та запитали, чи можуть їх підвезти, на що вони погодились, відвезли їх до головної траси й висадили біля зупинки.

У той час вже було темно, він та хлопець вирішили, що переночуємо на зупинці, спали почергово. Орієнтовно в ночі змінилися, він ліг спати, а хлопець чергувати, при цьому він віддав хлопцю свою зброю. В ранці він прокинувся від пострілів і криків, хлопець казав, щоб він біг до нього. Біля автівки він побачив тіло і сів до нього, при цьому зброя була у хлопця. Погрожуючи йому зброєю, хлопець казав сідати в машину і він сів. Проїхав метрів 300-400, хлопець вийшов і сказав йому пересідати на водійське сидіння, сам сів на пасажирське. Він сказав їхати далі по дорозі, хвилин через 10, рухаючись прямо, хлопець сказав йому повернути вліво, де повернувши, побачили блокпост, та зупинилися на відстані 100-150 метрів від блокпоста. Хлопець дістав гранату, погрожуючи, сказав йому сідати назад та мовчати, при цьому поставив автомат на переднє сидіння. На блокпосту у них перевірили документи та вони поїхали далі. Доїхавши до села, заїхали на ґрунтову дорогу, хлопець сказав їхати далі, але машина застрягла в багнюці. Хлопець вийшов з машини, оглянув її й пішов до села. Він залишився біля машини, після чого приїхала тероборона, забрали у нього зброю, а його привезли в м. Коростень у відділ поліції. У відділу поліції його допитували двоє людей, запитували що сталось, він розповідав. Потім ще зайшла третя людина і сказала що він має говорити, а саме казати, що був один. Не погодившись, він казав, що нас було двоє. Під вечір, близько 09 годині приїхав адвокат, та у присутності адвоката він почав відповідати що йому казали. На наступний день приїхала людина з військової частини - відповідальний за психологічне і моральне забезпечення бригади.

Відповідаючи на запитання обвинувачений повідомив, що він мав два телефони, але зателефонувати до командування та повідомити, що над ним знущаються, він не міг, оскільки командира роти відсторонили, зв`язку з командуванням бригади не було. У нього був номер начальника штабу, але зв`язку з ним не було.

До відсторонення командування керував майор, проводив тиск, а потім ОСОБА_19 , який це все бачив, міг доповісти командиру 4 роти.

Особа, а саме хлопець, який був з ним, сидів ззаду, передні вікна не тоновані, блокпост проїхав з цим хлопцем. Коли проїхали блокпост, виїхавши з села зав`язли в ґрунті, хлопець вийшов з машини й пішов в сторону села, зброя залишилась на передньому сидінні. В той момент він знаходився в такій паніці, що не думав про зброю.

Посвідчення водія він не має. Хлопець, який був з ним, погрожуючи, говорив, що треба робити та він під його натиском робив.

До Тернополя їхав з метою доповісти про незаконні дії командира батальйону.

Тероборона його затримала вранці, близько о 09-10 год, після чого відвезли до відділу поліції м. Коростень. Коли приїхала тероборона, забрали зброю, машину не оглядали машину. У Відділу поліції м. Коростень йому закрили очі й забрали всі речі. Захисник був наданий ввечері. Всі дії проводились без участі захисника.

Після проголошення обвинувального акту казав, що частково визнаю вину, а саме в тій частині, що сів в автомобіль, яким не володів.

Позиції залишив з метою доповісти командиру про незаконні дії. В тому місті були командир батальйону та орієнтовно 11 - 12 військових. Залишив місце позиції, оскільки розумів, що ми не виконуємо бойове завдання. Командир батальйону залишив нас у полі. Навмисно знижував боєздатність підрозділу. Старшим був командир батальйону, а коли він їх залишив, йому не відомо чи призначив він старшого.

Свідок ОСОБА_19 дає неправдиві покази.

Коли прокинувся від пострілів на зупинці, вже світало, було все видно. Потім почув крики, виглянув з зупинки та побачив тіло біля авто, не знаю якої статі, бо тіло лежало лицем вниз. Автомобіль знаходився від зупинки на відстані приблизно 10 метрів. Скільки було пострілів, сказати не можу. Той хлопець виймав тіло з пасажирського сидіння, якої статі, не бачив.

Після того, як покинув позиції, після обіду, направився в ліс, рухався лісом. Через одну, дві години з посадки викрикнув той хлопець. Він був одягнутий у військову форму, без ознак, статутній. При ньому зброї не бачив, обличчя не бачив, оскільки він був в балаклаві, речей при ньому не було. Хлопець, здається назвав своє ім`я ОСОБА_21 , сказав допоможи та пояснив, що також покинув ВЧ, тому що з нього знущаються, але ВЧ не назвав.

Разом з цим хлопцем рухались дорогою, потім зійшли в ліс. Почули, що їде авто, це була іномарка, там було два чоловіки, один спереду, інші ззаду сиділи. Попросили підвезти нас поближче до Житомира, коли доїхали до траси, тоді вже темніло, ми зупинилися на зупинці, де залишились переночувати.

У судових дебатах обвинувачений ОСОБА_15 беззаперечно визнав свою винуватість у скоєнні ним злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п. 1, 6 ст.115, ч.3 ст. 289 КК України, не оспорюючи обставини скоєння ним цих злочинів, вказаних в обвинувальному акті, щиро розкаявся, пробачившись перед потерпілою, однак не визнав обвинувачення за ч. 4 ст. 408 КК України, вказавши, що після отримання диплома він направився до військкомату, збирав документи, шукав військову частину, єдиною метою його було захист України. На момент скоєння злочину він знаходився в Житомирській області, поблизу с.Базар - хутір. Оскільки він був наймолодший в бригаді, над ним постійно знущалися, погрожували фізичною розправою та у нього не було ніякої можливості захистити себе, а тому він прийняв рішення направитись до командира ВЧ м. Тернопіль і доповісти йому це, хоча не уявляв, як це зробити. На той час він не виконував бойові завдання, а знаходився у полі, де майор Рудик сказав йому будувати бліндаж, треба було зрубати дерева для перекриття бліндажа, та саме в той час він прийняв рішення просуватися лісом, що і зробив.

В момент скоєння вбивства знаходився в такому психологічному стані, що не розумів, що відбувається.

На даний час він цілком розуміє, що скоїв, щиро кається та просить пробачення у потерпілих, а також сприймає те, що прокурор та потерпіла у дебатах просили призначити йому покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Цивільний позов потерпілої визнав у повному обсязі.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого ОСОБА_15 , на переконання колегії суддів, його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин, встановлених колегією суддів, повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів - письмових доказів, показів свідків та потерпілої, висновками судових експертиз, речових доказів.

На виконання вимог статті 349 КПК України колегією суддів з`ясовано думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджувалися в першу чергу, сторона захисту, у тому числі й обвинувачений, не заявляли клопотань про виклик у судове засідання свідків захисту. Сторона захисту та обвинувачений не заперечували проти такого порядку дослідження доказів.

Відповідно до статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Потерпіла, а також свідки обвинувачення допитані з дотриманням положень статті 352 КПК України, приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів. Сторонам кримінального провадження, потерпілим забезпечена можливість безпосереднього допиту свідків під час судового розгляду з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності.

Потерпіла ОСОБА_10 суду пояснила, що покійна ОСОБА_16 була її матір`ю. Вона проживала з ОСОБА_11 у його будинку, він був її цивільним чоловіком. Про смерть матері їй стало відомо, коли 12.03.2022 року о 07:20 її мама довго не брала слухавку. Потім трубку взяли й вона почула, що це не її мами голос. Її запитали хто вона, на що остання сказала, що дочка. По телефону жінка представилися і повідомила, що вона є ОСОБА_22 медичною сестрою, на що потерпіла запитала чи мамі погано. Їй відповіли, що батька повезли на рентген, а мами більше немає, її застрелили. Далі слухавку взяв поліцейський і сказав, що паспорт буде в нього. Після цього її брат поїхав у м. Малин на впізнання та впізнав, що то була її мама. Про події що сталися їй в той день не повідомляли. Їй було відомо, що в той день мати з цивільним чоловіком ОСОБА_11 поїхали до сестри у с.Тайки Коростенського району.

Цивільний позов просить задовольнити повністю, вважає, що найжорстокішого покарання обвинуваченому буде замало.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду показав, що він є командиром батальйону, постійне місце дислокації м.Тернопіль, військова частина НОМЕР_1 , в якому обвинувачений ОСОБА_15 проходив військову службу. Обвинувачений ОСОБА_15 був призваний на службу 29.07.2021 року на посаду солдат, прийняв присягу і проходив військову службу в частині НОМЕР_1 . На момент події знаходилися в Житомирській області, виконували бойове завдання. ОСОБА_15 виконував бойове завдання відповідно до наказу в першій роті. Завдання було у них не пропустити ворога і забезпечити роботу підрозділів. Близько о 14 год 00 хв йому доповіли, що обвинувачений ОСОБА_15 залишив місце несення служби, тобто залишив позицію. ОСОБА_15 було затримано зі зброєю і боєприпасами. У ОСОБА_15 була зброя, а саме автомат ОСОБА_24 нового зразка. Були присутні 4 магазини по 120 патронів і 210 патронів у запасі. Пошук обвинуваченого ОСОБА_15 розпочався відразу після доповіді про те, що відповідний солдат залишив позицію. Пошук був в радіусах їх позицій, а також був огляд місцевості де вони знаходилися.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду показав, що він не пам`ятає дату, коли все відбувалося. Вказав, що він мисливець і зі своїми товаришами, також мисливцями вони організували блокпост в АДРЕСА_3 . Близько о 07-00 год він перебував на блокпосту, з ним також був ОСОБА_26 і зі сторони Києва їхала машина, яка повернула в сторону їх блокпоста. Машина зупинилася і за кермом він побачив обвинуваченого ОСОБА_15 , який у них запитав чи можна проїхати. ОСОБА_25 запитав у ОСОБА_15 куди він їде і попросив документи, на що він йому показав свій військовий квиток. Потім він знову запитав куди він збирається їхати, якщо там нікого немає, обвинувачений відповів, що його послав командир на завдання, а на яке завдання ОСОБА_15 так і не сказав. На передньому сидінні машини лежав автомат, ствол був повернутий на нього і рожева парасолька. В той самий час йому подзвонив телефон, дзвонив ОСОБА_27 . ОСОБА_25 підняв слухавку і сказав, що зараз зайнятий. Потім йому знову телефонують і говорять, що військовослужбовець застрелив людей, тобто діда та бабу, і він, ОСОБА_28 і ОСОБА_29 поїхали відразу за військовим, який проїжджав через їх блокпост. Дорога вела через с. Новаки до с. Хотинівки. Їхали через село, по дорозі були великі калюжі. Обвинувачений ОСОБА_15 одну калюжу проскочив, а в іншій сів машиною. Обвинувачений ОСОБА_15 їх помітив за метрів десь 30 від нього і вони підняли зброю і сказали, якщо він свій, то щоб не стріляв. Потім їм сказали, що такий військовослужбовець розшукується. Зброю у ОСОБА_15 вони забрали силою. І ОСОБА_25 запитав в обвинуваченого, де той взяв машину і він сказав, що знайшов біля дороги й сказав, що він стріляв по машині, яка стріляла в цю машину. Також обвинувачений сказав, що у нього залишилося пів магазину, сказав, що немає кому дзвонити й знову сказав, що знайшов машину на обочині дорозі. Потім вони забрали автомат в обвинуваченого і погрузили його в машину. На машині він бачив пошкодження біля правих передніх дверей і було видно кульовий вхід по дверях. У багажнику машини лежали цивільні речі, жіноча парасолька, кульки, матрац та консервація. ОСОБА_25 не може сказати кому належали відповідні речі. В машині він бачив кров на передніх правих дверях. Вказаний автомобіль, в якому був ОСОБА_15 , він забрав і сів за кермо цього автомобіля. Коли вони зупинили обвинуваченого, він вийшов з машини й нічого не відкрив і не показував. Потім ОСОБА_15 сам їм сказав, що в нього немає пів рожка патронів. Марку автомобіля ОСОБА_25 не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 суду показав, що він мисливець і зі своїми товаришами, також мисливцями вони організували блокпост в с. Новаки, Коростенського району. надав наступні пояснення. В той день, зараз він не пам`ятає, зранку, до них поступив виклик про те, що військовослужбовець стріляв по цивільним і їде в сторону їхнього села. Він, оскільки ще знаходився дома і збирався заступати на блокпост, одразу подзвонив до ОСОБА_25 і повідомив йому дану інформацію, а також, що військовий переміщується на зеленому «Ланосі», але капот був іншого кольору. ОСОБА_25 повідомив йому, що щойно проїхала така машина. Він прибув на блокпост і вони, а саме він, ОСОБА_25 та ОСОБА_30 поїхали за цією машиною. Була крига і ОСОБА_15 не зміг виїхати на цій машині. У них з собою була зброя і зупинилися вони десь за метрів 200 і почали підходити до ОСОБА_15 . Вони підійшли до машини й обвинувачений виглянув з машини й взяв в руки автомат, вони йому сказали, щоб він не брав зброю і здався, але ОСОБА_15 не хотів віддавати автомат, тоді він його вдарив у груди й таким чином забрав автомат. Патронів в

патроннику не було. По запаху автомата було чути, що обвинувачений з нього стріляв. Обвинувачений говорив їм, що хотів поїхати додому. Після цього, вони викликали ОСОБА_31 , забрали ОСОБА_15 та автомобіль. Подія відбулася недалеко біля залізниці. ОСОБА_15 в автомобілі знаходися сам, поряд з ним нікого не було. Він не володіє інформацією скільки було людей в машині, вони забрали зброю, зв`язали ОСОБА_15 і все.Свідок також показав, що бачив в салоні автомобіля в передніх дверях було кульове проходження і від такого пошкодження можливо було отримати поранення в тулуб, лобове скло.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_32 суду показав, що він пішов в ТРО добровольцем. Під час війни він був на блокпосту від селищної ради ОСОБА_33 . На блокпосту перебував з двома хлопцями, це десь було в березні 2022 року. Вони сиділи в окопі й побачили невідомий об`єкт поблизу траси Київ - Ковель, відстань від їхнього блокпоста десь 400-500 метрів. Він подивився в бінокль і побачив військовослужбовця. Все це відбувалося десь о 07 год 40 хв. Вони за ним почали спостерігати. Спочатку військовослужбовець сидів і щось чекав, потім по трасі рухалася колона евакуації, тобто автобус, який евакуював людей, він підійшов до автобуса, поговорив з ними й автобус поїхав. Потім цей військовослужбовець сів на відбійник і побачив, що рухається автомобіль марки «Ланос», він перевірив документи й з машини вийшов чоловік, відкрив багажник і потім цей військовослужбовець відпустив цю машину. I через деякий час їхав «Ланос» зеленого кольору і знову солдат ( ОСОБА_15 ) зупинив цю машину і попросив відкрити багажник, потім чоловік сів в машину і вони почули постріли. Було 3 постріли. Солдат витяг з машини діда і через метрів 200 викинув друге тіло. Діду вони надали першу медичну допомогу і викликали швидку. Машина по відношенню до ОСОБА_34 була зі сторони пасажирського сидіння. Було видно, що солдат молодий хлопець, невеликого росту, обличчя не було видно. Інших людей на трасі не було поряд, інших машин теж не було. Свідок знаходився в чистому полі. У них був автомат на трьох. Автомобіль поїхав в сторону Коростеня по Варшавці. По рисах обличчя обвинуваченого, ОСОБА_32 не зможе впізнати. Автомобіль був зеленого кольору. Яка була кратність бінокля, свідок сказати не може. Блокпост був біля траси Київ-Ковель- Ягодин. ОСОБА_32 особисто бачив, як все відбувалося. Вказує на те, що було три постріли, одною чергою, потім вони знайшли три гільзи. ОСОБА_35 були зі сторони водія.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_36 суду показав, що він є військовослужбовцем. Приймав участь в затриманні та доставленні обвинуваченого ОСОБА_15 до відділу поліції в м. Коростень. Це відбувалось приблизно рік тому, в першій половині дня. Надійшла команда вiд заступника командира батальйону виїхати в населений пункт с. Новаки та перейняти в місцевої самооборони підозрюваного в скоєному злочині та доставити його до відділу поліції в м. Коростень. Перед цим була інформація про те, що невідома особа вбила сімейну пару по трасі Київ - Ковель та заволоділа їх транспортним засобом. Орієнтування було на автомобіль марки «Daewoo Lanos», зеленого кольору. Разом з ним до місця події виїхали ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , вони військовослужбовці їх частини. До с. Новаки вони добирались власним службовим автомобілем. Коли прибули на місце, даний військовослужбовець стояв збоку, а біля нього стояла група людей з місцевої самооборони, які його перейняли, зв`язали руки та поклали його в кузов їх автомобіля. Він лишився біля ОСОБА_15 , ОСОБА_37 сів за кермо автомобіля «Daewoo Lanos», зеленого кольору, а ОСОБА_38 був за кермом їх службового автомобіля. Після цього вони поїхали до відділу поліції в м. Коростень. Дана подія відбувалась за с. Новаки, на польовій, неасфальтованій дорозі. Коли вони приїхали до місця події, автомобіль марки «Daewoo Lanos» перебував на проїжджій частині польової дороги. Хлопці з місцевої самооборони повідомили, що ОСОБА_15 застряг в калюжі, а вони його машину витягнули на узбіччя. На момент, коли вони приїхали, ОСОБА_15 був вже без зброї, адже місцева самооборона зброю в нього відібрала. ОСОБА_15 стояв на узбіччі дорозі, був одягнений у військову форму, на ньому були тактичні рукавиці. В автомобілі «Daewoo Lanos» він бачив споряджені магазини, а де знаходився на той момент сам автомат, він не пам`ятає. ОСОБА_15 вони доставили до відділу поліції, передали його працівникам поліції, зброю з боєприпасами також передали працівникам поліції. Через декілька днів після цього, їх викликали до поліції для уточнення обставин. По дорозі до відділу поліції ОСОБА_15 нічого не пояснював та не говорив про обставини, які виникли, а лише кинув фразу - «краще щоб ти мене пристрелив». Хто відкривав та оглядав автомобіль «Daewoo Lanos», свідок не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_37 суду показав, що він є військовослужбовцем. Став свідком затримання ОСОБА_15 .. Дана подія відбувалась приблизно рік тому, в березні. До їхнього підрозділу надійшла інформація від місцевих жителів с. Новаки, Коростенського району про затримання військового, який рухався на автомобілі марки «Daewoo Lanos», зі зброєю, а попередньо була інформація, що сталась пригода на автомобільному шляху Київ-Ковель в районі села Чоповичі, а також було орієнтування на автомобіль зеленого кольору марки «Daewoo Lanos». Інформацію про виїзд надав командир батальйону. Він разом з ОСОБА_39 , ОСОБА_36 виїхали на службовому автомобілі до с. Новаки, за кермом був ОСОБА_41 .. Подія відбувалась за межами села, біля залізничного переїзду, на не асфальтованій дорозі, яка вела в сторону с. Хотинівка. Коли приїхали до місця події, то побачили на узбіччі автомобіль зеленого кольору марки «Daewoo Lanos», який був в орієнтуванні. Біля ОСОБА_15 стояли місцеві жителі, приблизно 3-4 людини, це була місцева самооборона. ОСОБА_38 та ОСОБА_36 забрали ОСОБА_15 , посадили його в службовий автомобіль та вирушили в сторону Коростеня, а він оглянув автомобіль марки «Daewoo Lanos», сів за кермо та поїхав за ними до відділу поліції. В автомобілі «Daewoo Lanos» він побачив речі: продукти харчування, ліки, жіноча куртка, парасоля. Увагу на плями бурого кольору не звертав.

Свідок також показав, що як тільки вони приїхали до місця події, де затримали ОСОБА_15 , останній одразу почав казати: «Я не винен і нікого не вбивав». Вони ніяких запитань йому не задавали. Зброю у ОСОБА_15 забрала місцева самооборона, він його зброї особисто не бачив. ОСОБА_15 був одягнений у військову форму, він не звернув уваги чи були плями бурого кольору на одязі ОСОБА_15 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_38 суду показав, що він є військовослужбовцем. Під час війни були створені батальйони швидкого реагування, де він був водієм в батальйоні, проживав в с. Новаки. Під час виклику він поїхав з ОСОБА_36 , ОСОБА_42 на виклик. ОСОБА_36 був старшим, який розпоряджався, інформацію про виїзд свідок отримав від ОСОБА_43 та ОСОБА_44 . Попередньо йому вже в машині сказали, що виїжджаємо на затримання машини, яка була в орієнтуванні, вже знали в орієнтуванні, що хтось розстріляв сім`ю і заволодів їх машиною. Коли вони приїхали, то дана подія відбувалась за с. Новаки, початок с. Хотинівка на роздоріжжі. Побачив, як двоє осіб з місцевої самооборони стояли і розмовляли з ОСОБА_15 , він особисто не чув про що вони розмовляли. В цей момент зброї при ОСОБА_15 не було, її до цього забрала місцева самооборона, яку він вже потім отримував з рук місцевої самооборони. Це був автомат ОСОБА_24 , але вже навіший. ОСОБА_38 особисто перевірив зброю на наявність патронів, патрон був в зброї, заряджений. Зброю він розрядив та поклав до їхньої службової машини автомат. В подальшому вони ОСОБА_15 зв`язали і положили до своєї машини, таким чином і перевозили його до відділу поліції в м. Коростень. Машину, яка була в орієнтуванні теж забрали, за кермом тієї машини їхав ОСОБА_45 . Після того, як приїхали до відділу поліції в м. Коростень, зброю і магазини свідок віддав в руки працівникам поліції. На одязі ОСОБА_15 ОСОБА_38 не бачив плям бурого кольору. Але коли він оглядав машину марки «Ланос», побачив плями бурого кольору за сторони переднього пасажирського сидіння та кульовий отвір зі сторони переднього пасажира. Коли вони доставили ОСОБА_15 до відділу поліції в м. Коростень, у відділ поліції він не заходив. В автоматі ОСОБА_24 був повністю заряджений магазин і був доданий 1 патрон в патроннику. При розрядженні патрон просто вилетів в траву, він його не забрав. Місцева самооборона їхала за водієм автомобіля марки «Ланос» і ОСОБА_15 застряг в калюжі. Коли вони приїхали, то автомобіль вже витягли з калюжі.

Окрім безпосередньо отриманих під час судового розгляду показів потерпілої та свідків, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів, повністю підтверджується сукупністю досліджених, з урахуванням позицій учасників судового провадження, письмових доказів:

- витягом з ЄРДР №0000147 від 12.03.2022 за ознаками злочину передбаченого п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.п. 1,6 ч.2 ст. 115, ч.3 ст.289 КК України;

- витягом з ЄРДР №0000156 від 20.03.2022 відповідно до якого в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000147 було встановлено, що 11.03.2022 року під час виконання службового завдання ОСОБА_15 самовільно зі своєю автоматичною вогнепальною зброєю АК-74 із серійним № НОМЕР_5 , залишив місце дислокації своєї частини. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ст.408 ч.4 КК України;

- рапортом слідчого СВ Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області про виявлення в діях ОСОБА_15 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України;

- постановою прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_9 від 20.03.2022 про виділення матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №60000147 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України в окреме провадження по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, із завіреними копіями матеріалів виділеного провадження;

- постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 12.03.2022 року;

- постановою про визначення групи прокурорів від 21.03.2022 року;

- постановою про визначення підслідності кримінального правопорушення і направлення кримінального провадження за підслідністю від 21.03.2022 року;

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.04.2022 року про результати службового розслідування за фактом внесення до ЄРДР кримінальних проваджень відносно військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_15 , де чітко вказано яка зброя була видана ОСОБА_15 , знаходилась при ньому, а саме: автомат Калашникова АК-74 ТК-6 НОМЕР_2 та боєприпаси патрони калібру 5,45 мм в кількості 360 штук;

- матеріалами службового розслідування, з додатками, №144 від 14.04.2022 року командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) м. Тернопіль, з додатками, за фактом дезертирства зі зброєю в умовах бойової обстановки під час воєнного стану військовослужбовцем військової служби за контрактом солдатом ОСОБА_15

- актом підсумків службового розслідування за фактом внесення до ЄРДР кримінальних проваджень відносно військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_15 , зі змісту якого вбачається де саме перебував ОСОБА_15 в момент вчинення дезертирства, прив`язку до населеного пункту та області;

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.04.2022 року.

При дослідженні матеріалів службового розслідування з додатками, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_13 зазначив, що у службовому розслідуванні мало бути зазначено на підставі чого ОСОБА_15 був у відрядженні, немає відповідного наказу про відрядження, а це повинно було бути вказано у службовому розслідуванні, адже постійне місце дислокації військової частини НОМЕР_1 - АДРЕСА_4 . Вважав, що у діях його підзахисного відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ст. 408 КК України.

Вказані доводи сторони захисту судова колегія вважає необґрунтованими, та такими, що спростовуються матеріалами провадження, а саме: показами свідка ОСОБА_19 , який суду повідомив, що він командир батальйону в якому ОСОБА_15 проходив службу. ОСОБА_15 був призваний на службу на посаду солдат і проходив військову службу в частині НОМЕР_1 (з основної діяльності) м. Тернопіль. На момент події, ОСОБА_15 знаходився в Житомирській області та виконував бойове завдання в першій роті, відповідно до його наказу, як командира військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , звідки й вчинив дезертирство.

Окрім цього, відповідно до ст.35 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, накази віддаються в порядку підпорядкованості, за крайньої потреби старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово.

Згідно зі ст. 6 Дисциплінарного статуту ЗСУ, право командира - віддавати накази й розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати сумлінно, точно та у встановлений строк, крім випадку віддання злочинного наказу чи розпорядження.

З об`єктивної сторони дезертирство полягає в діях або бездіяльності, які мають дві відповідні форми: самовільне залишення військової частини або місця служби; нез`явлення на службу з відрядження, відпустки або з лікувального закладу.

Об`єкт злочину - порядок проходження військової служби.

Суб`єкт злочину будь-який військовослужбовець.

У першій формі дезертирство є закінченим злочином з моменту, коли суб`єкт фактично залишив розташування військової частини (місця служби). Фактичний термін відсутності військовослужбовця в місці служби при дезертирстві може не перевищувати навіть і однієї доби.

ОСОБА_15 з моменту самовільного залишення місця служби до моменту затримання не виконував обов`язки військової служби фактично пів доби, що у своєму контексті самостійно не дає права стверджувати про намір постійно ухилятись від військової служби, тобто складової кримінального правопорушення - умислу в ст. 408 КК України, однак, злочин, передбачений ст. 408 КК України від ст. 407 КК України відрізняється своєю суб`єктивною стороною - умислом. Тобто військовослужбовець має умисел ухилятись від служби не на декілька днів, визначений проміжок часу, а взагалі, назавжди. Фактичними обставинами, що вказують на мету дезертирства, серед інших є і вчинення інших злочинів під час дезертирства, тобто ведення злочинної діяльності. При цьому військовий може ухилятись від військової служби поки його не затримають.

ОСОБА_15 хоча й ухилявся від військової служби протягом незначного проміжку часу, однак його злочинна діяльність, а саме вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, вказує на намір ухилятись від військової служби взагалі, назавжди та не повертатись до виконання службових обов`язків після скоєного.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів визнає безпідставними доводи захисника в цій частині, та вважає їх необґрунтованими.

- протоколом огляду місця події з фотозображенням від 12.03.2022 року, ділянки місцевості, яка знаходиться на перехресті автодороги «Київ - Ковель - Яготин» та до смт Чоповичі Коростенського району, де під час огляду виявлено та вилучено плями згустків речовини червоне - бурого кольору, схожу на кров, два металеві предмети циліндричної форми, зовні схожі на гільзи набоїв стрілецької зброї, калібру 5х45 мм. На відстані 20 м від основної автодороги, на ґрунтовому узбіччі, праворуч, виявлено тіло жіночої статті без ознак життя. Труп жіночої статті належить ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2;

- постановою про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 12.03.2022 року, вилучених в ході огляду місця події 12.03.2022 - дві гільзи та змиви плям червоно-бурого кольору;

- заявою молодшої медичної сестри КНП «Малинської міської лікарні» Малинської міської ради» ОСОБА_46 від 12.03.2022 року;

- протоколом огляду місця події з фотознімками від 12.03.2022 року у службовому приміщенні КНП «Малинська міська лікарня» Малинської міської ради, в ході якого прямо від входу до приміщення виявлено на відстані 3 метрів металеву тумбочку, синього кольору. В ході огляду ОСОБА_46 видала на дану тумбочку куртку чоловічу синього кольору з капюшоном, у яку був одягнутий ОСОБА_11 , в районі капюшона та рукавів виявлено темно - буру речовину, схожу на кров, грошові кошти, номіналом 500 грн. в кількості 5 штук;

- постановою про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження, а саме куртки та грошових коштів в сумі 2500 грн.

При дослідженні вказаних протоколу огляду місця події та заяви молодшої медичної сестри КНП «Малинської міської лікарні» Малинської міської ради» від 12.03.2022 року захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_13 зазначив, що заява молодшої сестри не відповідає вимогам КПК тому, що слідчий повинен був звернутись до адміністрації установи, тобто до особи, яка має розпорядчі повноваження. Вважає цей документ недопустимим доказом та в подальшому долучені докази, які були вилучені в потерпілого теж недопустимими.

Вказані доводи сторони захисту судова колегія вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Статтею 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Відповідно до постанови Верховного Суду (справа №761/36627/15-к), суд висловив правову позицію, що крім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, закон передбачає проникнення до житла також і в разі її добровільної згоди. Слідчі дії можливо проводити на території житла чи іншого володіння особи у разі добровільної згоди власника чи іншого користувача приміщення, ти паче, якщо в ході проведення таких слідчих дій присутня добровільна видача певних речей чи документів. Закон не визначає форми такої добровільної згоди а проведення слідчих дій, що пов`язані з проникненням до житла чи іншого володіння особи і такий дозвіл не обов`язково має бути письмовим. Тому відсутність письмової згоди на проведення огляду у житлі чи іншому володінні особи не може слугувати визнання такого огляду недопустимим доказом. Разом з тим, суд констатував, що дозвіл на проведення слідчих дій в приміщенні не обов`язково повинен надавати безпосередньо власник, такий дозвіл може надавати особа, яка на підставах фактичного володіння та користування знаходиться у даному приміщенні та використовує його в своїх цілях і в ньому зберігає свої речі.

Таким чином, фактичного письмового дозволу на проведення вказаних оглядів від адміністрації установи, тобто від особи, яка має розпорядчі повноваження, було не потрібно, оскільки це не є обов`язковою умовою доказування, крім того, дозвіл на проведення огляду Малинської лікарні написаний медичною сестрою, яка користувалась таким приміщенням.

За такими обставинами доводи захисника колегія суддів відхиляє за безпідставністю.

- протоколом огляду місця події від 12.03.2022 року, з фототаблицею, відкритої ділянки місцевості, розташованій у внутрішньому дворі Коростенського РУП ГУНП в Житомирської області, за адресою: АДРЕСА_5, в ході якого було виявлено та вилучено при огляді автомобіль марки «DEO LANOS» зеленого кольору, р.н. НОМЕР_4 , предмет, схожий а автомат марки АК74 ТК6 за № НОМЕР_5 з магазином та 30 патронами калібру 5,45 м., документи на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_48 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «DEO LANOS» зеленого кольору, р.н. НОМЕР_4 , ганчірка зі слідами речовини бурого кольору;

- постановою про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 12.03.2022 року, виявлених та вилучених під час огляду місця події від 12.03.2022 року;

- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу;

- ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.03.2022 про надання дозволу слідчому СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області на проведення огляду автомобіля «DEO LANOS» зеленого кольору, р.н. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_11 , відповідно до протоколу від 12.03.2022 року;

- протоколом огляду місця події з фототаблицею від 12.03.2022 року приміщення прийому громадян на першому поверсі Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, за адресою: АДРЕСА_5, в ході якого виявлено та вилучено три магазина до АК-74 та 116 патронів калібру 5,45мм., полімерна сідачка сірого кольору, портупея коричневого кольору, розгрузка зеленого кольору з аптечкою, шкарпетки 2 пари, цигарки марки Palermo - 1 пачка, цигарки марки UP - 2 пачки, безпровідні навушники в чохлі без маркування, складний ніж - 2 шт., тканеві перчатки з прорезиновими пухирцями, наручний годинник марки «SKMEI», шеврони - 2 шт., металевий ключ, навушники, зарядний пристрій для мобільного телефону, прокладки, гаманець чорного кольору, в якому наявні дві банківські картки «Monobank» № НОМЕР_6 , картка для виплат № НОМЕР_7 , банківська картка «Sense» на ім`я ОСОБА_15, грошові кошти в сумі 2962 грн., перепустка на ім`я ОСОБА_15 , мобільний телефон марки Ergo imei 1: НОМЕР_8 , imei 2: НОМЕР_9 , мобільний телефон марки «Redmi V2006C3MING» imei 1: НОМЕР_10 ;

- постановою про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 12.03.2022 року, виявлених та вилучених в ході огляду місця події від 12.03.2022 року в приміщенні прийому громадян на першому поверсі Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, за адресою: АДРЕСА_5;

- протоколом огляду трупа від 13.03.2022 року ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ході огляду якого було виявлено пошкодження у вигляді: рани продовгуватої форми в проекції щелепна-вилочного суглобу 1,2 х 0,4 см, по правій боковій поверхні шиї 3 х 0,4 см., над зовнішнім краєм правої ключиці 2 х 0,5 см, над внутрішнім краєм лівої ключиці 0,5 х 0,5 с., голова деформована. В правій легені в середній долі виявлено металевий осколок, на внутрішній поверхні по правій підлопатковій лінії рана 1 х 0,3 с., серцева сумка пошкоджена, крововилив в праве передсердя. Також було відібрано зразок крові ОСОБА_16 ;

- постановою про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 13.03.2022 року, виявлених та вилучених під час огляду трупа;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 12.03.2022 року ОСОБА_15 ;

- повідомленням про підозру ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6ч2 ст.115, ч.2 ст.15 п.1,6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України;

- ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.03.2022 про застосування до підозрюваного ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на два місяці;

- ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.03.2022 про накладення арешту на автомобіль марки «DEO LANOS» зеленого кольору, р.н. НОМЕР_4 , на речі вилучені під час проведення огляду місця події від 12.03.2022 в автомобілі «DEO LANOS» зеленого кольору, р.н. НОМЕР_4 ;

- ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.03.2022 про накладення арешту на речі вилучені під час проведення огляду місця події від 12.03.2022 року в приміщенні за адресою: АДРЕСА_5 ;

- постановою про призначення судово-медичної (імунологічної) експертизи від 24.03.2022 року;

- висновком судового експерта-імунолога №323 від 15.04.2022 року;

- висновком судового експерта-імунолога №325 від 11.04.2022 року;

- висновком судового експерта-імунолога №322 від 15.04.2022 року;

- висновком судового експерта-імунолога №326 від 11.04.2022 року;

- висновком судового експерта-імунолога №№324 від 11.04.2022 року;

- висновком експерта №СЕ-19/106-22/2311-БЛ від 25.04.2022 судової експертизи зброї виявленої та вилученої в ході огляду місця події від 12.03.2022 року, предмета схожого на автомат АК74 ТК6 № НОМЕР_5 , магазин на 30 патронів калібру 5,45 мм, згідно з висновками якого наданий на дослідження автомат є бойовою автоматичною стрілецькою вогнепальною зброєю - 5,45 м модернізованим автоматом Калашникова (модифікація АК-74 ТК-6), номер екземпляра якого « НОМЕР_5 », виготовлений промисловим способом в Україні у 2020 році, 30 патронів є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, а саме 5,45 мм проміжними патронами з кулею «ПС» зразка 1974 р. зі сталевим осердям, виготовлені промисловим способом, придатні до стрільби на ураження цілі. Дві стріляні гільзи, які вилучені 12.03.2020 року в ході огляду місця події, є складовими частинами боєприпасів стрілецької вогнепальної зброї, а саме - стріляними гільзами з капсулями від 5,45 мм проміжних патронів. Два патрони, стріляні гільзи від яких надані на дослідження, були відстріляні з наданого для дослідження 5,45 мм модернізованого автомата Калашникова (модифікація АК-74 ТК-6), номер екземпляра якого « НОМЕР_5 »;

- висновком експерта №СЕ-19/106-22/2312-БЛ від 24.05.2022 60 патронів, які знаходились у двох магазинах, по 30 патронів в кожному, 27 патронів, які знаходились в одному магазині, 29 патронів, що знаходились в паперовому упакуванні, які були виявлені та вилучені в ході огляду місця події від 12.03.2022 року за адресою: АДРЕСА_5 , згідно з висновками якого: 60 патронів, які знаходились у двох магазинах, по 30 патронів в кожному, є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, а саме 5,45 мм проміжними патронами з кулею «ПС» зразка 1974 р. зі сталевим осердям; 27 патронів, які знаходились в одному магазині, є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, а саме 5,45 мм проміжними патронами з кулею «ПС» зразка 1974 р. зі сталевим осердям; 29 патронів, що знаходились в паперовому упакуванні, є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, а саме 5,45 мм проміжними патронами з кулею «ПС» зразка 1974 р. зі сталевим осердям, виготовлені промисловим способом, придатні до стрільби на ураження цілі;

- висновком автотоварознавчої експертизи № СЕ-19/106-22/2310-АВ, згідно з висновками експерта вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «DEO LANOS» зеленого кольору, р.н. НОМЕР_4 складає 3271,68 грн, ринкова вартість автомобіля складає 97225,82 грн;

- актом спеціальної медичної комісії з проведення медичних оглядів Д-26 для направлення на примусове лікування від 12.04.2022, відносно ОСОБА_15 , за висновками якого ОСОБА_15 здоровий, лікування не потребує;

- заявою ОСОБА_11 про залучення до провадження у якості потерпілого від 25.03.2022 року з коротким викладенням обставин скоєного відносно нього злочину;

- постановою про призначення судово-медичної (імунологічної) експертизи від 20.04.2022 року;

- висновком експерта імунолога №496 речових доказів від 06.05.2022 року;

- постановою про призначення судово-медичної експертизи від 26.04.2022 року за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ;

- висновком експерта №622 від 02.05.2022 року по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , відповідно до висновків якого у ОСОБА_11 виявлено відкриту черепно-мозкову травму із наявною рубленою раною в тім`яний ділянці ліворуч, вдавлений багато уламковий перелом тім`яної кістки ліворуч із ділянками забою паренхіми мозку в скроневій та тім`яний частках ліворуч та пухирців повітря із кров`янистим вмістом в цих частках та між борознами, утворилася від дії рублячого предмету 12.03.2022, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення;

- постановою про відібрання біологічних зразків для експертного дослідження від 28.04.2022 року у ОСОБА_15 ;

- постановою про доручення проведення судово-дактилоскопічної експертизи від 02.05.2022 року;

- висновком експерта дактилоскопічних досліджень №СЕ-19/106-22/3683-Д від 12.05.2022 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.05.2022 року з дослідження та огляду якого встановлено, що свідок ОСОБА_32 добровільно розказав та показав в присутності понятих про події, що відбулися 12.03.2022 року на автодорозі «Київ-Ковель-Яготин». Свідок вказує на місце де і як саме водій автомобіля «Ланос» відчиняв свій транспортний засіб та надавав для перевірки особі у військовому одязі. Також свідок ОСОБА_32 вказує на місце де водій автомобіля «Ланос» перебував на той час та як особа у військовій формі вистрелила двічі у нього, заволодівши автомобілем і поїхавши у напрямку м. Коростень автодорогою «Київ-Ковель-Яготин». Після цього, свідок вказує на поворот, з`їзд з автодороги, куди звернув особа у військовому одязі на автомобілі «Ланос», де зупинившись, витягнув з автомобіля тіло жінки та викинув речі з автомобіля, а також вказав на місце.

Пояснення свідка ОСОБА_32 , надані під час слідчого експерименту узгоджуються з показами, наданими ним в суді.

Зазначені слідчі дії зафіксовані на носіях інформації - оптичному диску, детально дослідженого в судовому засіданні.

Стороною захисту - адвокатом ОСОБА_13 заявлене клопотання про визнання протоколу слідчого експерименту та додатку до нього - відеозапису, недопустимими доказами, оскільки, на його думку, свідок ОСОБА_32 через рельєф місцевості не міг візуально спостерігати за обставинами подій.

Колегія суддів відхиляє твердження сторони захисту щодо недопустимості вищенаведеного протоколу, виходячи з наступного.

Метою слідчого експерименту відповідно до частини 1 статті 240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Проведення за участю свідка слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь свідка у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Отримання від свідка відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні частини 2 статті 84 та пункту 3 частини 2 статті 99 КПК є документом.

При проведенні слідчого експерименту участь свідка не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до нормативного змісту засади безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК) суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де показання свідка та протокол слідчого експерименту за участю цього ж свідка є предметом оцінки суду за правилами, визначеними статтею 94 КПК, тобто це окремі самостійні процесуальні джерела доказів.

Дотримання стандартів справедливості провадження досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, включно з вирішенням питання про те, чи породжують сумнів щодо їх надійності або точності обставини, за яких їх було отримано, чи були використані у провадженні докази, отримані з порушенням прав на захист.

Сторона захисту не зазначила, які саме порушення кримінального процесуального закону були здійснені слідчим під час проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_32 , в той же час вважає усі докази обвинувачення неналежними та недопустимими.

Колегією суддів встановлено, що протокол слідчого експерименту складено уповноваженими особами, у спосіб та у порядку, визначеними ст.ст. 103-106, 240 КПК України, свідок ОСОБА_32 попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, свідку роз`яснені його права (про що містяться відповідні підписи у протоколі), до участі у слідчому експерименті залучено понятих, здійснювалась фіксація проведених слідчих дій, та для участі в експерименті залучено статиста, участь свідка у слідчому експерименті була добровільна.

Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_32 надав покази, які узгоджуються з тими обставинами та фактичними даними, які він повідомляв під час слідчого експерименту.

Ствердження адвоката ОСОБА_13 ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені відповідними доказами.

Матеріали провадження містять достатні підстави для висновку про те, що протокол слідчого експерименту від 14 травня 2023 року за участі свідка ОСОБА_32 відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статей 104, 105 КПК, слідчі дії проведено за правилами, передбаченими статтею 240 КПК, процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено, а тому у колегії суддів відсутні підстави для висновку про їх недопустимість.

Вина обвинуваченого також підтверджується

- постановою про призначення додаткової судово - медичної експертизи по факту спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 ;

- висновком експерта судово - медичної експертизи №773 від 13.05.2022 по факту спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , згідно з підсумками якого у ОСОБА_11 виявлено відкриту черепно-мозкову травму із наявною раною в тім`яній ділянці ліворуч, із наявною рубленою раною в тім`яній ділянці ліворуч, вдавлений багато уламковий перелом тім`яної кістки ліворуч із ділянками забою паренхіми мозку в скроневій та тім`яних частках ліворуч та пухирців повітря із кров`янистим вмістом в цих частках та між борознами. Вищевказана черепно-мозкова травма утворилася від дії снаряда, випущеного з вогнепальної зброї та не виключається можливість ковзного дотику кулі випущеної з модифікованого автомата Калашникова (АК-74 ТК-6) й не суперечить часу та обставинам заподіяння, зазначених в постанові про призначення судово-медичної експертизи;

- заявою про залучення до провадження у якості потерпілої ОСОБА_10 ;

- лікарським свідоцтвом про смерть від 13.03.2022 №491 ОСОБА_16 ;

- постановою про доручення та призначення судової-медичної експертизи трупа ОСОБА_16 від 12.03.2022 року;

- висновком експерта № 41 від 17.06.2022 року за підсумками якого, причиною смерті ОСОБА_16 являлось вогнепальне проникаюче осколкове поранення грудної клітки з ушкодженням серця, легені, що зумовило зупинку функцій центральної нервової системи серцевої діяльності дихання. Смерть потерпілої настала відразу після отримання тілесних ушкоджень. При судово-медичному дослідженні трупа малися тілесні ушкодження у вигляді ран голови, шиї, тулубу, серцевої сорочки правого передсердя, правої легені, переломів кісток склепіння та основи черепа, здавлення головного мозку, які мають ознаки тяжкого ступеня важкості, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення, могли виникнути від дії твердих тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяли з прикладанням великої кінетичної енергії та володіли високою температурою поверхні, не виключено від дії уламків вибухового пристрою, або вторинних снарядів і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю і спричинені прижиттєва. Дані ушкодження не могли виникнути внаслідок падіння потерпілої з положення стоячи на тверду поверхню. Яких-небудь захворювань, що могли спричинити смерть при дослідженні трупа не виявлено;

- постановою про призначення та проведення комісійної судово-медичної експертизи від 20.06.2022 року по факту смерті ОСОБА_16 ;

- висновком комплексної судово - медичної та балістичної експертизи №49-СЕ-19/106-22/5774-БЛ від 23.06.2022 року по факту смерті ОСОБА_16 , згідно з підсумками якої, враховуючи миттєве настання смерті після причинених ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, потерпіла не відчувала в момент їх заподіяння особливого фізичного болю. Враховуючи результати медико-криміналістичної експертизи клаптя шкіри з раною з тулуба, згідно з якої навколо рани виявлено сліди дії високої температури та кіптяви, утворення виявлених тілесних ушкоджень внаслідок вогнепальної травми не виключається. В зв`язку з не проведеними медико-криміналістичними експертизами решти зовнішніх тілесних ушкоджень та експертизи одягу судити про травмуючий предмет та відстань не представляється можливим. Рана на задній поверхні тулуба та ушкодження внутрішніх органів утворилася від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути як уламки вибухового пристрою, так і вторинні снаряди. При зовнішньому дослідженні трупа ОСОБА_16 відмічено чотири рани. При внутрішньому дослідженні трупа описаний та вилучений з правої легені один осколок. На проведення експертизи зброї було надано три предмети. Враховуючи покази підозрюваного ОСОБА_15 його розміщення на момент пострілів по ОСОБА_16 біля місця водія та переважне розміщення ран на правій стороні тіла потерпілої, покази підозрюваного не відповідають локалізації виявлених ушкоджень. Судити про можливість утворення тілесних ушкоджень від дії куль, випущених при прострілах з автомата Калашникова АК-74 ТК-6, була заряджена боєприпасами калібру 5,45 мм не представилось можливим. В ході проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_32 не вказує на факт здійснення пострілів по ОСОБА_16 .

Потерпілий ОСОБА_11 в судові засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, оскільки знаходиться постійно в клінічної лікарні м. Києва, в силу незадовільного стану здоров`я, що є наслідком вчинених відносно нього ряду кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_15 , отримав фізичні вади здоров`я, пов`язані із втратою слуху і мовлення, можливістю без сторонньої допомоги пересуватись, що обмежує його в спілкуванні та самостійному перебуванні на судових засіданнях як потерпілого, надавати покази по справі та висловлювати свою правову позицію.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 138 КПК України тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я є поважними причинами неприбуття особи на виклик.

Окрім того, судом неодноразово викликалися свідки ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_30 , ОСОБА_52 , які на судові засідання не з`явилися.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що досліджені судом докази є належними та допустимими, узгоджуються між собою та беззаперечно підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а тому вважав можливим не проводити допит потерпілого, а також подав до суду клопотання про відмову від допиту свідків ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_55 , ОСОБА_52 .

Сторона захисту та обвинувачений ОСОБА_15 не заперечували проти клопотання прокурора та заяви потерпілого ОСОБА_11 про розгляд справи у його відсутності у зв`язку зі станом його здоров`я та находженням останнього у лікарні.

Однією з загальних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Відповідно до ч.6 ст. 22 КПК України, реалізуючи вказаний принцип законодавець зобов`язав суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про можливість задоволення клопотання потерпілого, прокурора, оскільки досліджені судом докази є належними та допустимими, узгоджуються між собою та беззаперечно підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, обвинувачений та його захисник не наполягають на допиті потерпілого та вказаних свідків.

Кваліфікація дії обвинуваченого судом.

Колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінальних правопорушень, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, та кваліфікує його дії за п.6 ч.2 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, с корисливих мотивів; за ч.2 ст.15 п.п. 1, 6 ч.2 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб, с корисливих мотивів; за ч.3 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого; за ч.4 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитись від військової служби, зі зброєю, вчинене в умовах воєнного стану.

Мотиви призначення покарання.

Згідно зі статтею 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з-поміж передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень..

Згідно зі статтею 12 КК України вчинені ОСОБА_15 кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 115 ч.2 п.6, 15 ч.2 п.п.1,6 ч.2 ст.115, 289 ч.3 є особливо тяжкими злочинами.

При визначенні виду та розміру покарань колегія суддів керується вимогами статей 65 - 68 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до статті 66 КК України, колегія суддів відносить часткове визнання вини, щире каяття, молодий вік обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до статті 67 КК України, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За пунктом 4 частини 1 статті 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі статтею 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора.

Колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення не доведено необхідність визнання обставиною, що обтяжує покарання, вчинення ОСОБА_15 злочину з використанням воєнного стану, оскільки ст. 408 ч. 4 КК України передбачено, що дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитись від військової служби, зі зброєю, вчинене в умовах воєнного стану. Тобто, зазначена обставина підтверджена кваліфікуючою ознакою цієї частиною статті.

Колегія суддів враховує, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №109-2022 від 04.05.2022 року, ОСОБА_15 в момент вчинення злочинів на психічні розлади не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, під час вчинення інкримінованих йому діянь тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством не страждав і в теперішній час не страждає. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_15 не потребує, в досліджувані ситуації у стані фізіологічного афекту не перебував. Індивідуально-психологічні особливості обвинуваченого істотно не вплинули на його свідомість та поведінку в кримінальній ситуації.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, оскільки категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права передусім є недискримінаційним підходом, та не є неупередженістю, оскільки це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину за статтею 12 КК України та межі покарання за санкцією статті КК України відповідатимуть один одному, а й те, що покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного, особою винного. До того ж складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною частиною статті закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Визначаючи ступінь тяжкості злочину необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення, а саме: форми вини, мотивів, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків). Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку.

Під час призначення покарання ОСОБА_15 колегія суддів виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та запобігання новим злочинам, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які, передбачені ст. ст. 115 ч.2 п.6, 15 ч.2 п.п.1,6 ч.2 ст.115, 289 ч.3 КК України, відповідно до ст.12 КК України, віднесені до категорії особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має молодий вік, характеризується задовільно, його відношення до скоєного.

На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_15 , який визнав свою вину частково, щиро розкаявся, а також з урахуванням тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, тяжкість наслідків у виді позбавлення життя особи, колегія суддів доходить висновку про високу суспільну небезпечність обвинуваченого. Однак покарання у виді довічного позбавлення волі є тим видом покарання, що застосовується у випадках, коли необхідність такого призначення обумовлюється особливими обставинами, що обтяжують відповідальність, та виключною небезпечністю особи винного. Колегія суддів доходить висновку про можливість досягнення мети покарання шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_15 покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить обвинуваченому, що передбачає відповідальність за вчинені ним злочини.

Крім того, колегія суддів не може залишити поза увагою думку потерпілої, яка внаслідок злочинних дій обвинуваченого, втратила мати, та яка просила призначити максимально суворе покарання.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного й особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного й особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, колегією суддів не встановлено.

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, колегія суддів вважає зарахувати ОСОБА_15 термін попереднього ув`язнення з 12 березня 2022 року по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а строк відбуття покарання відраховувати з моменту затримання.

В межах кримінального провадження, що розглядається, до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів судом не встановлено, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити обвинуваченому ОСОБА_15 без змін.

Рішення щодо цивільного позову

Колегія суддів прийняла до розгляду цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_15 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення.

У позові потерпіла просить відшкодувати понесені у зв`язку з вбивством її матері ОСОБА_16 матеріальні витрати в сумі 100 000 грн, а саме: перерахунок коштів на допомогу близьким родичам в сумі 6000 грн, ритуальні послуги на поховання в с. Горинь 13.03.2022 в сумі 10 000 грн, витрати, які будуть понесені в подальшому, а саме: послуги з перепоховання тіла с. Горинь Житомирської області до м. Обухів Київської області, згідно з інформацією ПП «Рітуал 24» - ексгумація трупа 10 000 грн, транспортування 8000 грн, поховання 6000 грн., а всього на суму 24.000 грн. Встановлення пам`ятника та оградки, згідно з інформацією ФОП « ОСОБА_57 » загальна сума з облаштування могили становить 60 000 грн. та в якості компенсації моральної шкоди стягнути з ОСОБА_15 на її користь 1 200 000,00 (один мільйон двісті) грн.

Сторона захисту та обвинувачений просили відмовити у задоволенні цивільного позову в повному обсязі.

Згідно зі статтею 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України. Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає такі елементи, як шкода, протиправність поведінки, причинний зв`язок між ними, а також за виключенням передбачених законом випадків, вина заподіювача шкоди, тобто відшкодуванню підлягає тільки та шкода, яка є об`єктивним наслідком протиправної дії чи бездіяльності.

Згідно з ст. ст. 1166, 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана майну, особистим немайновим правам, а так само і майну фізичної особи, неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В силу статті 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, і така шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною 2 статті 1167 ЦК України фізична особа, яка зазнала душевних страждань у зв`язку зі смертю членів її сім`ї чи близьких родичів, має право на відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

З наведених правових норм випливає, що право на відшкодування витрат на поховання та спорудження пам`ятника належить особі, яка фактично ці витрати понесла.

Крім того, враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також те, що потерпіла змушена була здійснювати поховання матері, а в подальшому змушена нести витрати на перепоховання матері, яка загинула від насильницької смерті, від неправомірних дій ОСОБА_15 , колегія суддів вважає, що з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_10 слід стягнути матеріальні витрати в сумі 100 000 грн., і таке стягнення є доцільним з урахуванням обставин справи.

Колегія суддів вважає, що в цьому випадку такі витрати в розумінні статті 22 ЦК України є збитками, яких зазнала потерпіла, і які б вона не понесла, якби не стався злочин.

Встановлено, що у зв`язку зі смертю ОСОБА_16 потерпіла - її донька ОСОБА_10 зазнала душевних страждань. Її особистий психоемоційний стан приносить їй страждання. У такий спосіб їй була заподіяна моральна шкода. З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнала потерпіла, пов`язаних з невідворотністю втрати матері, позбавленням можливості спілкуватись з нею в подальшому та істотними змінами в сімейному житті, ступеня вини ОСОБА_15 , відсутність з його боку співчуття, бажання компенсувати спричинений біль, та з огляду на вимоги розумності й справедливості розмір моральної шкоди, на думку колегії суддів, підлягає частковому задоволенню та стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_10 у рахунок відшкодування моральної шкоди 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Саме така сума моральної компенсації, з урахуванням встановлених обставин кримінального провадження, мотивів вбивства, поведінки обвинуваченого впродовж судового розгляду, є достатньою та справедливою.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувалась колегія суддів.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) майна знав про їх незаконне використання.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалами слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.03.2022 року накладено арешт на предмет схожий на автомат АК ТК6 НОМЕР_2 з магазином та 30 патронами калібром 5,45 мм, три магазини до АК-74 та 116 патронів калібру 5,45 мм, які є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Беручи до уваги те, що вказані речові докази були використані як знаряддя вчинення злочину, для виконання об`єктивної сторони вказаного злочину, злочин скоєно умисно, за його вчинення передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, суд доходить висновку щодо необхідності застосувати спеціальну конфіскацію.

Частиною 4 статті 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Оскільки суд дійшов висновку про спеціальну конфіскацію предмета схожого на автомат АК ТК6 № НОМЕР_5 з магазином та 30 патронами калібром 5,45 мм, три магазини до АК-74 та 116 патронів калібру 5,45 мм, арешт накладений на вказані предмети скасуванню не підлягає.

Ухвалами Коростенського міськрайонного суду Житомирської області та Корольовського районного суду м. Житомира накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_12 на автомобіль марки «DAEWOO LANOS» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 ,ганчірка з плямами речовини бурого кольору, перепустка № НОМЕР_20 в поліклініку ГУ МВС України в Житомирській області, пенсійне та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , пенсійне посвідчення № НОМЕР_13 та свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , банківська картка Приватбанк № НОМЕР_14 , банківська картка Ощадбанку № НОМЕР_15 , банківська картка Райфайзен Банк Аваль № НОМЕР_16 , гаманець із шкірозамінника оранжево-жовтого кольорів із грошовими коштами у сумі 73 гривні, банківська картка Приватбанк № НОМЕР_17 , візитні картки та клаптики паперу із рукописними записами), полімерна сідачка сірого кольору, портупея коричневого кольору, розгрузка зеленого кольору з аптечкою, шкарпетки 2 пари, 1 пачка цигарок марки «Palermo», 2 пачки цигарок «UP», безпровідні навушники в чохлі без маркування, 2 складних ножі, тканеві перчатки з прорезиновими пухирцями, наручний годинник марки «SKMEI, 2 шеврони, металевий ключ, навушники, зарядний пристрій для мобільного телефону, прокладки «always», гаманець чорного кольору, в якому наявні дві банківські картки «Monobank» № НОМЕР_6 , картка для виплат № НОМЕР_7 , банківська картка «Sense» на ім`я ОСОБА_15, грошові кошти у сумі 2962 грн, перепустка на ім`я ОСОБА_15 , мобільний телефон марки «ergo» IMEI: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , мобільний телефон марки «Redmi V2006C3MING» IMEI: НОМЕР_19 ) - підлягає скасуванню.

Арешт, накладений ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 22.07.2022 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 - скасуванню не підлягає.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.п.1,6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.4 ст.408 КК України та призначити йому покарання:

- за п. 6 ч.2 ст.115 КК України - у виді 14 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна,

- за ч.2 ст. 15 п. п. 1, 6 ч.2 ст.115 КК України - у виді 12 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна,

- за ч. 3 ст. 289 КК України - у виді 10 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна,

- за ч.4 ст. 408 КК України - у виді 07 років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_15 покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_15 рахувати з моменту його затримання, а саме з 12 березня 2022 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_15 строк його попереднього ув`язнення до строку відбування покарання за даним вироком за період з 12 березня 2022 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_15 залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили в разі закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або до ухвалення рішення апеляційної інстанції, у разі подання апеляційної скарги на вирок суду, якщо його не скасовано, але не довше шістдесяти днів з дня проголошення вироку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_15 на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 100 000 (сто тисяч) грн., моральної шкоди - 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

На підставі ст. 96-1, пункту 4 частини 1 статті 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію предмета схожого на автомат АК ТК6 № НОМЕР_5 з магазином та 30 патронами калібром 5,45 мм, три магазини до АК-74 та 116 патронів калібру 5,45 мм. та конфіскувати в дохід держави з метою подальшого передання на потреби ЗСУ.

Арешт, накладений ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 22.07.2022 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 - скасуванню не підлягає.

Арешт, накладений ухвалами Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.03.2022 року на майно, а саме: автомобіль марки «DAEWOO LANOS» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_12 на автомобіль марки «DAEWOO LANOS» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , ганчірку з плямами речовини бурого кольору, перепустка № НОМЕР_20 в поліклініку ГУ МВС України в Житомирській області, пенсійне та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , пенсійне посвідчення № НОМЕР_13 та свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , банківська картка Приватбанк № НОМЕР_14 , банківська картка Ощадбанку № НОМЕР_15 , банківська картка Райфайзен Банк Аваль № НОМЕР_16 , гаманець із шкірозамінника оранжево-жовтого кольорів із грошовими коштами у сумі 73 гривні, банківська картка Приватбанк № НОМЕР_17 , візитні картки та клаптики паперу із рукописними записами), полімерна сідачка сірого кольору, портупея коричневого кольору, розгрузка зеленого кольору з аптечкою, шкарпетки 2 пари, 1 пачка цигарок марки «Palermo», 2 пачки цигарок «UP», безпровідні навушники в чохлі без маркування, 2 складних ножа, тканеві перчатки з прорезиновими пухирцями, наручний годинник марки «SKMEI, 2 шеврони, металевий ключ, навушники, зарядний пристрій для мобільного телефону, прокладки «always», гаманець чорного кольору, в якому наявні дві банківські картки «Monobank» № НОМЕР_6 , картка для виплат № НОМЕР_7 , банківська картка «Sense» на ім`я ОСОБА_15, грошові кошти у сумі 2962 грн., перепустка на ім`я ОСОБА_15 , мобільний телефон марки «ergo» IMEI: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , мобільний телефон марки «Redmi V2006C3MING» IMEI: НОМЕР_19 ) - скасувати.

Речові докази:

- предмет схожий на автомат АК ТК6 НОМЕР_2 з магазином та 30 патронами калібром 5,45 мм, три магазини до АК-74 та 116 патронів калібру 5,45 мм - конфіскувати в дохід держави з метою подальшого передання на потреби ЗСУ;

- дві гільзи та змиви плям червоно-бурого кольору, куртку, уламки металу, 1 пачка цигарок марки «Palermo», 2 пачки цигарок «UP», тканеві перчатки з прорезиновими пухирцями, прокладки «always», ганчірку з плямами речовини бурого кольору - знищити; полімерну сідачку сірого кольору, портупею коричневого кольору, розгрузку зеленого кольору з аптечкою, безпровідні навушники в чохлі без маркування, 2 складних ножі, наручний годинник марки «SKMEI, 2 шеврони, навушники, зарядний пристрій для мобільного телефону, гаманець чорного кольору, в якому наявні дві банківські картки «Monobank» № НОМЕР_6 , картка для виплат № НОМЕР_7 , банківська картка «Sense» на ім`я ОСОБА_15, грошові кошти у сумі 2962 грн., грошові кошти у сумі 2500 грн., мобільний телефон марки «ergo» IMEI: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , мобільний телефон марки «Redmi V2006C3MING» IMEI: НОМЕР_19 - повернути власнику; автомобіль марки «DAEWOO LANOS» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_12 на автомобіль марки «DAEWOO LANOS» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , перепустка № НОМЕР_20 в поліклініку ГУ МВС України в Житомирській області, пенсійне та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - повернути потерпілому ОСОБА_11 та залишити у його користуванні; пенсійне посвідчення № НОМЕР_13 та свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , банківська картка Приватбанк № НОМЕР_14 , банківська картка Ощадбанку № НОМЕР_15 , банківська картка Райфайзен Банк Аваль № НОМЕР_16 , гаманець із шкірозамінника оранжево-жовтого кольорів із грошовими коштами у сумі 73 гривні - повернути потерпілій ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_15 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 7894 грн. 52 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3