cправа №947/8521/24
провадження №1-кс/947/3426/24
У Х В А Л А

19 березня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,

за участю: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Скарга та позиція заявника.

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_4 від 18.06.2021 року про закриття кримінального провадження №0003163 від 19.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. В обґрунтування скарги зокрема зазначив, що 24.01.2024 року слідчим ТУ ДБР у м.Миколаєві, прийнято рішення про закриття кримінального провадження за №0000092 від 17.02.2018 року за ч.1 ст.152, ч.3 ст.190, ч.2 ст.364, ч. ч.3,4 ст.358, ч.4 ст.368 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яке на даний час не скасовано.

Отже, слідчим не дано оцінки тим обставинам, що ще 30.12.2017 прокурором у справі відносно нього було прийнято рішення про закриття кримінального провадження за №00000092 та скасування арешту автомобіля, однак до теперішнього часу автомобіль йому не повернуто, і відповідно слідчим у справі в постанові про закриття кримінального провадження оцінки цим обставинам не надано.

Крім того, слідчий в постанові про закриття кримінального провадження перерахував неповно всі події стосовно арешту автомобіля та вказав, що за своїм внутрішнім переконанням прийшов до висновку про відсутність складу кримінальних правопорушень в діяннях посадових осіб прокуратури Одеської області, однак не посилається на жоден доказ, який спростовує його доводи.

Посилаючись на викладене, керуючись, зокрема ст.ст.303, 304, 306, 307 КПК України, просив слідчого суддю: 1) визнати протиправною бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_5 та скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0003163 від 19.12.2018 року за ч.2 ст.364 КК України від 18.06.2021 року; 2) зобов`язати орган досудового розслідування провести всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні №0003163 від 19.12.2018 та виконати у повному обсязі вимоги ст.ст.91 - 95 КПК України.

В судовому засіданні, заявник підтримав подану скаргу та просив її задовольнити.

2. Заперечення на скаргу та позиція слідчого.

Слідчий в судове засідання не з`явилася, подала до суду заперечення на скаргу, в яких просила відмовити в задоволені скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0003163 від 19.12.2018, оскільки рішення про закриття було прийнято 18.06.2021 про, що повідомлено ОСОБА_7 .

Крім того, просила скаргу розглянути без її участі, у зв`язку проведенням невідкладних слідчих дій в іншому проваджені.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

3. Висновки слідчого судді.

Стаття 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, заявником зокрема може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділ (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві перебувало кримінальне провадження №0003163 від 19.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

18.06.2021 року, слідчим ОСОБА_4 по вказаному кримінальному провадженню було прийнято постанову про його закриття на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Вказана постанова мотивована зокрема тим, що в ході досудового розслідування шляхом проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій не отримано достатніх доказів, які в своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчили б про наявність складу кримінальних правопорушень в діях посадових осіб прокуратури Одеської області, під час проведення ними досудового розслідування та здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000092. Крім того, не отримано достатніх доказів для повідомлення будь-якій особі про підозру.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Частина 2 ст.9 КПК України передбачає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.5 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

В той же час, під час судового розгляду, слідчим не доведено, що під час досудового розслідування були проведені всі необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії з метою виявлення обставин кримінального правопорушення, збору відповідних доказів для підтвердження або спростування наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга заявника в частині скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, скарга заявника в частині визнання протиправною бездіяльності слідчого є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки виходить за межі судового контролю під час досудового розслідування.

Крім того, скарга заявника в частині зобов`язання слідчого зобов`язати орган досудового розслідування провести всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні та виконати у повному обсязі вимоги ст.ст.91 - 95 КПК України, також є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки дотримання законності є однієї із загальних засад кримінального провадження, яке презюмується доки інше не встановлено рішенням суду, та згідно з ч.1 ст.40 КПК України, саме слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

До того ж, відповідно до ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

2. Постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_4 від 18.06.2021 року про закриття кримінального провадження №0003163 від 19.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України скасувати.

3. У задоволенні скарги в іншій частині - відмовити.

4. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1