Справа№ 938/551/24
Судове провадження № 1-кп/938/108/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000054 від 24.04.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого 16.05.2022 року Косівським районним судом Івано-Франківської області за ст.122 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців, звільнений 31.03.2023 року по відбуттю строку покарання,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

ОСОБА_4 умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження ОСОБА_6 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Кримінальні правопорушення вчинено при таких обставинах.

ОСОБА_4 23.04.2024 року о 13.00 годин, перебуваючи на відкритій місцевості неподалік приміщення центру соціально-психологічної реабілітації, розміщеного по АДРЕСА_1 , на грунті триваючих неприязних відносин вступив із своєю співмешканкою ОСОБА_5 в словесний конфлікт.

У ході даного конфлікту ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс два удари долонею руки в область голови потерпілої ОСОБА_5 .

У результаті вищевказаних дій ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: синців лівої виличної ділянки та верхньої повіки лівого ока, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 25.04.2024 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Також, ОСОБА_4 24.04.2024 року о 16.30 годин, перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_6 , розміщеного по АДРЕСА_2 , на грунті триваючих неприязних відносин вступив із нею в словесний конфлікт.

У ході даного конфлікту ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс три удари долонею руки в різні ділянки тіла потерпілої ОСОБА_6 .

У результаті вищевказаних дій ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: синців у ділянках грудної клітки, правого передпліччя та лівої сідниці, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 25.04.2024 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, вказавши, що ОСОБА_5 є його співжителькою, йому відомо, що вона є вагітною, 23.04.2024 року під час сварки вдарив її два рази рукою в обличчя. Також обвинувачений вказав, що 24.04.2024 року він був у житловому будинку ОСОБА_6 , з якою розпивали спиртні напої, у них виникла сварка, під час якої він вдарив її декілька разів.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину повністю, то не заперечував щодо того, щоб не допитувати свідків по даній справі, не досліджувати письмові докази, подавши письмову заяву з цього приводу, зазначивши, що його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку (а.с.25).

Потерпіла ОСОБА_5 , прокурор у судовому засіданні не заперечували щодо розгляду даного кримінального провадження без дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд даної справи проводити у її відсутності, карати обвинуваченого не суворо, до якого у неї немає претензій майнового та морального характеру (а.с.21).

Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, допитом потерпілої ОСОБА_5 в частині з`ясування її думки щодо покарання обвинуваченого, а також дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні просила обвинуваченого ОСОБА_4 карати по закону, зазначивши, що примирилася з ним і він їй потрібен вдома.

При призначенні покарання суд враховує, що у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9.06.2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.02.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Крім того, загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, відповідно до якої покарання призначається 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить те, що він щиро розкаявся у вчиненному, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставини, що обтяжуюють покарання ОСОБА_4 , - вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, та вчинення кримінального правопорушення щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала в стані вагітності.

Суд також враховує особу винного ОСОБА_4 . Зокрема, вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.31), фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.35), на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах не знаходиться (а.с.34), нейтрально характеризується за місцем проживання (а.с. 35), раніше неодноразово судимий, ввостаннє вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2022 року за ст.122 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців, звільнений 31.03.2023 року по відбуттю строку покарання (а.с.26-27, 28-33).

У ч.2 ст.4 КК України закріплено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст.125 КК України (в редакції закону, що діяв на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто станом на 23 та 24.04.2024 року) умисне легке тілесне ушкодження карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Впродовж періоду з часу вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому вказаних кримінальних правопорушень та по час ухвалення судом даного вироку не набирав чинності закон про кримінальну відповідальність, яким скасовувалася б кримінальна протиправність діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, пом`якшувалася б кримінальна відповідальність за його вчинення або іншим чином поліпшувалося становище обвинуваченого.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує положення ч.2 ст. 65 КК України, згідно з яким більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено найменш суворе покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує, що обвинувачений раніше судимий за заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, обставини, що обтяжують його покарання, в зв`язку з чим штраф, як найменш суворий вид покарання, передбачений ч.1 ст.125 КК України, буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому йому доцільно призначити покарання у виді громадських робіт у межах санкції вказаної статті кримінального закону.При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 не відноситься до категорій осіб, яким відповідно до ст. 56 КК України, не може призначатися такий вид кримінального покарання, як громадські роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 150 (сто п`ятдесят) годин.

На вирок суду може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до вимог ч.2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому, прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_7