Справа № 308/1930/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2024 року м. Ужгород
ВСТАНОВИВ:
Із клопотання прокурора вбачається, що 28.01.2024 року в чергову частину ВП N?1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що на КПП «Чоп (Тиса)» за адресою: Ужгородський район, село Соломоново, на виїзд з України прямував гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на паспортний контроль надав для перевірки документів свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 з імовірними ознаками підробки.
28 січня 2024 року о 11 год 20 хв. під час огляду місця події за адресою с. Соломоново, міжнародний пункт пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» дізнавач СД відділу поліції N?1 Ужгородського РУПГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 виявив та вилучив транспортний засіб марки "MERCEDES-BENZ" моделі «SPRINTER 319 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 , який в подальшому був поміщений на зберігання на майданчику зберігання транспортних засобів відділу поліції N?1 Ужгородського РУП ГУНІ в Закарпатській області за адресою АДРЕСА_1 . Також в ході огляду виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , яке поміщено до паперового конверту НПУ СУ з підписами учасників.
З урахуванням наведеного у клопотанні, з метою збереження вилучених предметів як речових доказів у даному кримінальному провадженні та проведення низки судових експертиз, прокурор у клопотанні просить накласти на нього арешт.
Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду клопотання повідомлявся вчасно та належним чином.
Власник майна у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання. Від представника ОСОБА_4 -адвоката ОСОБА_7 до суду надійшли письмові заперечення та заява про розгляд клопотання про арешт майна у відсутності ОСОБА_4 та його представника.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КУпАП неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна;можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно копії протоколу огляду місця події 28.01.2024 року, проведеного на підставі дозволу слідчим СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 за адресою: Закарпатська область, м.Соломоново, за участю власника приміщення чи іншого володіння особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено та вилучено майно а саме :
- транспортний засіб марки "MERCEDES-BENZ" моделі «SPRINTER 319 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 .
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 .
Відповідно до постанови слідчого Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 28.01.2024 року вилучені вище вказаного предмету як речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, з урахуванням наведеного вище, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів прокурора, що тимчасово вилучене майно та речі мають значення речового доказу у кримінальному проваджені та відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки такі могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Також прокурором, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Прокурором у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а відтак, за наведених вище обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.
Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту вказаного майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на тимчасово вилучені речі під час проведення огляду місця події 28.01.2024 року за адресою : с.Соломоново , Ужгородського району на території міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення "Чоп (Тиса) :
- автомобіль марки " MERCEDES -BENZ", моделі "SPRINTER 319CDI" д.н.з. НОМЕР_2 , який поміщено на штраф майданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, що за адресою : с.Оноківці, вул.Головна,55,Ужгородського району, Закарпатської області, та на свідоцтво про реєстрацію танспортного зсобу серії НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити слідчому, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 15.03.2024 року о 10 год. 15 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1