Справа №705/6328/23
1-кп/705/697/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2024 Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Богодухів Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні маючого двох неповнолітніх дітей, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_7 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 31 липня 2023 року близько 09 години 25 хвилин, керуючи технічно справним автопотягом, у складі автомобіля «MAN-TGX 18.480» по типу спеціалізований вантажний сідловий тягач- НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та спеціалізованого напівпричепа рефрижератора-Е «SOR-IBERICASP-71», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався зі швидкістю 89,1 км/год. по головній автодорозі М-30 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знамянка-Луганськ-Ізварине» в межах населеного пункту - м. Умань Черкаської області, зі сторони автодороги М-05 «Київ-Одеса» в напрямку м. Вінниця.

В цей час, на другорядній дорозі вул. Дерев`янка, рухався технічно справний автомобіль «Ford-Transit», по типу легковий вантажопасажирський- НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на Т-подібному нерегульованому нерівнозначному перехресті із автодорогою М-30 зупинився, після чого розпочав маневр повороту ліворуч, перетинаючи смугу руху водія ОСОБА_4 .

Подальшим рухом, водій ОСОБА_4 , був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, маючи технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем «Ford-Transit», реєстраційний номер НОМЕР_5 , при дозволеній швидкості 50 км/год. у населеному пункті, застосував екстрене гальмування, що не дало позитивного результату, чим грубо порушив вимоги пп. 2.3. б), 12.4., 12.9. б), Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001:

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

12.4.У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

12.9. б) Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;

В результаті таких дій ОСОБА_4 між вище вказаними транспортними засобами відбулось зіткнення, під час якого:

- водій автомобіля «Ford-Transit» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження, у вигляді закритого перелому 5,6,7,8 ребер зліва по лопаточній лінії, які відповідно до висновку експерта №05-7-01/596 від 13.11.2023 відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я;

- пасажир автомобіля Ford-Transit» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження, у вигляді закритого перелому 10,11 ребер зліва по середньо-пахвинній лінії зі зміщенням уламків, які відповідно до висновку експерта №05-7-01/547 від 20.09.2023 відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а також гематоми верхньо-внутрішнього квадрату правої молочної залози та м`яких тканин лівої клубкової кістки, які відповідно до цього ж висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вказані порушення ПДР України, відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи №23-5169 від 18.10.2023 знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним обставинам вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що дійсно 31.07.2023 близько 09 години 25 хвилин разом з напарником на ім`я ОСОБА_8 їхав по трасі зі сторони м. Умані в бік м. Вінниці на автомобілі МАN з напівпричепом зі швидкістю близько 90 км/год, що перевищувала допустиму на цьому відрізку дороги. В межах населеного пункту м. Умань, перед розв`язкою на перехресті з правої сторони різко виїхав мікроавтобус «ФОРД», який повертав вліво та який він помітив приблизно за 15 метрів перед своїм авто. Щоб уникнути зіткнення, він почав гальмувати та повертати вліво, однак не зміг впоратись з керуванням, тому відбулося зіткнення з лівою стороною мікроавтобусу «ФОРД», який відлетів від удару на проїзжу частину дороги та його розвернуло, а його авто з`їхало у кювет. В автомобілі ОСОБА_9 було дві особи, водій та пасажир, які зазнали тілесних ушкоджень від зіткнення, тому він одразу намагався їм допомагати, викликав швидку та поліцію, а також поставив аварійні знаки. ОСОБА_8 також надавав допомогу. Бачив, що чоловіку було дуже погано і його «вирізали» з автомобіля рятівники. Особисто він медичної допомоги постраждалим не надавав оскільки швидка допомога приїхала майже одразу та згодом забрала обох потерпілих до лікарні. З моменту дорожньо-транспортної пригоди він потерпілим ніякого відшкодування не надавав. Розуміє тяжкість вчиненого та просить суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють та не оспорюють зміст обставин вчиненого кримінального правопорушення, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 його вина у вчиненні кримінального правопорушення, повністю підтверджується доказами, добутими на досудовому розслідуванні та перевіреними в суді у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, що перевірені та оцінені судом згідно вимог КПК України, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується положеннями ст. ст. 65-67 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким необережним злочином. Також суд враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання та роботи, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та не має судимості.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також враховує думку потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , які претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають та просять призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Суд враховує, що санкцією ч.1 ст. 286 КК України, чинною на час вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, передбачено обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання та те, що внаслідок грубого порушення обвинуваченим вимог Правил дорожнього руху настали наслідки у виді отримання потерпілим ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, суд вважає за необхідне у даному випадку призначити ОСОБА_4 основне покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік з додатковим покаранням у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Також суд, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, повне визнання ним вини та його відношення до наслідків вчиненого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, доходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду судом не обирався та підстав для його застосування до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

У кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням судових експертиз, а саме: за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/104-23/27135-ІТ від 17.08.2023 - 1912,00 гривень; за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/104-23/27133-ІТ від 21.08.2023 - 1912,00 гривень; за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/104-23/27130-ІТ від 31.08.2023 - 1673,00 гривень; за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/104-23/27128-ІТ від 31.08.2023 - 717,00 гривень; за проведення судової авто-технічної експертизи № 23-5170 від 18.10.2023 2389,80 гривень, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави за правилами ст. 124 КПК України, оскільки вони витрачені на доведення його вини.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.08.2023 накладено арешт на автомобіль «MAN-TGX 18.480» по типу спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний ОСОБА_12 , та автомобіль «Ford-Transit», по типу легковий вантажопасажирський- НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , належний ОСОБА_13 .

За змістом ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ураховуючи ту обставину, що судом не призначено ОСОБА_4 покарання у виді конфіскації майна, вищевказані речові докази не підлягають спеціальній конфіскації та на час ухвалення вироку відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на вищевказані автомобілі, суд дійшов висновку про необхідність скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.08.2023 у справі № 705/3956/23.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 393 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_6 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 8603 гривні 80 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.08.2023, на автомобіль «MAN-TGX 18.480» реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіль «Ford-Transit» реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Речові докази:

- автомобіль «MAN-TGX 18.480» реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_12 ;

- автомобіль «Ford-Transit», реєстраційний номер НОМЕР_5 , що знаходиться на території Уманського РУП ГУНП в Черкаській області повернути власнику ОСОБА_13 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1