Справа №: 148/50/24
Провадження № 1-кп/148/79/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчин в залі суду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Тульчинського районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки зазначені ризики передбачені ст. 177 КПК України при обрані раніше запобіжного заходу не зменшились, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_6 його процесуальних обов`язків. Клопотання мотивує тим, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. З часу застосування строку тримання під вартою, попередньо зазначені ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду не зменшились, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та лише такий вид запобіжного заходу може гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_6 його процесуальних обов`язків. Можливість застосування до ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України свідчить про те, що ризик переховування від суду з часом не зменшився. Вище перераховані обставини, свідчать про неможливість запобігання наявним у провадженні ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, адже особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть обмежити можливість ОСОБА_6 , вчинити вищезазначене діяння, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України та враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, просив не визначити розмір застави у кримінальному провадженні оскільки ОСОБА_6 вчинив злочин, який спричинив загибель людини.

За таких обставин та беручи до уваги, що вказаний вище ризик, є достатнім для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільним і саме - тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам, просив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 звернулася до суду з усним клопотанням про скасування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та звільненні з під варти останнього в залі суду, оскільки прокурором не доведені ризики передбачені ст. 177 КПК України та на даному етапі розгляду кримінального провадження взагалі відсутні будь-які ризики. Крім цього обвинувачений є військослужбовцем, який позитивно характеризується, за період служби нагороджений грамотою «За вірність Українському народові і військовій присязі, особисту мужність і самовідданість, проявлені під час захисту державного суверенітету та територіальної цілісності України в умовах воєнного стану» нагрудним знаком ГК ЗСУ «Хрест хоробрих», має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, одружений, що вказує на відсутність ризику переховуватися від органів досудового слідства. Має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника.

Представник потерпілої, адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора, зазначивши, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин в наслідок якого загинула людина, таким чином ризик переховування від суду не зменшився, крім цього враховуючи тяжкість покарання та не відшкодування шкоди, просив задовольнити клопотання прокурора.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, суд виходить зі слідуючого.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до cm. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»),

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 . обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 cm. 286-1 КК України, а саме: у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, яке відповідно до cm. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у вигляді тривалого позбавлення волі та тривалого позбавлення права керування транспортними засобами, що було враховано при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженні його строку, встановлений початковий ризик на даний час не зменшився, зокрема обвинувачений з огляду на санкції статті обвинувачення зможе переховуватись від суду, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Крім цього, при дослідженні у судовому засіданні характеризуючих обвинуваченого доказів, наданих стороною обвинувачення, судом встановлено, що ОСОБА_6 має три непогашені судимості за корисливі злочини, а саме: 01.02.2011 року засуджений Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі з іспитовим терміном на два роки; 11.10.2012 року постановою Тульчинського районного суду Вінницької області скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, щодо ОСОБА_6 за виром Тульчинського районного суду Вінницької області від 01.02.2011 року за ч. 2 ст. 186 КК України та направлено засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання за вищезазначеним вироком у виді чотирьох років позбавлення волі; 18.12.2015 року Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі з іспитовим терміном на три роки; 06.09.2016 року Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 125, 71,72 КК України до чотирьох років 25 днів позбавлення волі; 26.03.2021 року звільнений з Вінницької ВК № 86 після відбуття строку покарання.

Таким чином, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його наслідків, тяжкість покарання за вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який має непогашені та незняті три судимості, що свідчить про не бажання останнього ставати на шлях виправлення, усне клопотання захисника обвинуваченого про скасування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та звільненні з під варти останнього в залі суду не підлягає задоволенню.

Сторона захисту посилаючись на надані раніше документи, що характеризують особу обвинуваченого, а саме: службову характеристику військослужбовця, грамоту «За вірність Українському народові і військовій присязі, особисту мужність і самовідданість, проявлені під час захисту державного суверенітету та територіальної цілісності України в умовах воєнного стану»; нагрудний знак «Хрест хоробрих»; свідоцтва про народження неповнолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про одруження, вказує про відсутність ризиків втечі обвинуваченого.

Суд зазначає, що надані докази не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки дані обставини є такими, які характеризують обвинуваченого, а також пом`якшують покарання, проте не виключають наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і самі по собі є недостатніми для гарантування належної поведінки обвинуваченого, виходячи з конкретних обставин справи. Крім того судом встановлено, що обвинувачений вчинив злочин в день одруження, переконливих доказів того, що на його утриманні перебувають неповнолітні діти дружини обвинуваченого, суду не надані, оскільки у свідоцтвах про народження дітей, обвинувачений батьком останніх не зазначений. Також доказів, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, суду надано не було, оскільки злочин вчинений 18.10.2023 року в день одруження та 19.10.2023 року обвинуваченого в порядку ст. 208 КПК України затримали та обрали запобіжний захід тримання під вартою, жодного разу дружина та її неповнолітні діти не прийшли у судові засідання, щоб підтримати та провідати обвинуваченого. Щодо зареєстрованого місця проживання обвинуваченого також доказів не надано та матерівали кримінального провадження не містять.

Обґрунтованих доказів з приводу того, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися під вартою, матеріали клопотань не містять, стороною захисту не надано.

Таким чином з огляду на вищевикладене, клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 слід продовжити з метою досягнення захисту особи та суспільства від кримінальних правопорушень, забезпечення охорони прав, свобод та законних інтересів, як певних осіб, так і суспільства в цілому.

Керуючись ст.ст.177,183,314,331 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 продовжити на 60 днів, тобто до 04.05.2024 включно.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про скасування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та звільненні з під варти останнього в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Суддя ОСОБА_1