Справа № 344/6134/24
Провадження № 1-кс/344/2712/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 05.10.2023 ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000163 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 201 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

02.04.2024 через систему «Електронний суд» ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із скаргою, у якій просив скасувати повідомлення про підозру від 05.10.2023 ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000163 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 201 КК України.

В обґрунтування скарги, зокрема зазначено, що в порушення вимог ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру від 05.06.2023 вручено 06.10.2023, тобто не в день його складення.

Згідно з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_5 здійснює обмін, купівлю та продаж колекційних матеріалів на інтернет площадках « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та «Пром юа». 26.07.2022 у його акаунті « ІНФОРМАЦІЯ_1 », раніше невідома особа ОСОБА_7 , за допомогою свого акаунту, який був створений лише для здійснення однієї покупки та прив`язаного номеру телефону, і одразу став недоступний, придбав три монети ( 1. Одна копійка росія 1708 МД без плаща Петро перший, 2. Монета Борисфен «обол» Ольвія 4-век до н.е. бронз сохран, 3. Монета фоліс Візантія Лев «Лев і Олександр на подвійному троні, мідь сохран»), загальною вартістю 4 700 грн.. Просив відправити йому у Польщу поштовим оператором «Нова пошта». ОСОБА_5 нічого не приховуючи, звернувся до відділення « Нової пошти » з даним питанням. У такому відділенні повідомили, що монети за кордон не відправляють, про що він повідомив покупця. Той в свою чергу забажав їх отримати « Укрпоштою ». 26.07.2023 о 12:30 год. ОСОБА_5 прийшов у відділення «Укрпошти» та спитав, чи можуть вони відправити монети у Польщу, на що відповіли, що заборони немає. Він упакував монети, вложив у конверт та відправив рекомендованим листом RB760756710UA.

05.08.2022 поштовим відправленням ОСОБА_5 отримав протокол про порушення митних правил від 02.08.2023 за ч.1 ст. 383 МК України, з яким був не згодний та у зв`язку з тим, що в такому містилось посилання на п. 6.1. ст. 15 «Всесвітньої поштової конвенції», відповідно до якого відправлення, що не допускаються ( Монети, банківські білети й інші цінні предмети), але в п. 6.1.1.1 зазначено ( однак, якщо національне законодавство країн подання та призначення це дозволяє, такі предмети можуть пересилатися в закритому конверті як рекомендовані відправлення).

На адвокатський запит, Київська митниця ДМС України, надала копію листа СБУ в Івано-Франківській області від 26.07.2023 №60/5/1/4-1321, в якому начальник слідчого управління УСБУ в Івано-Франківській області порушуючи принцип презумпції невинуватості не знаючи чи становлять предмети, які він відправив, культурну цінність, клопотав перед митницею про інформування його про потрапляння на митну території вказаного листа.

Таким чином, начальник слідчого управління УСБУ в Івано-Франківській області володів повною інформацією щодо відправлення листа, якою на час відправлення 26.07.2023, володів лише ОСОБА_5 та покупець ОСОБА_7 , з яким листувався через мессенджер вайбер та 26.07.2023 надіслав йому чек з Укрпошти в 14 - 27 год. після відправки. З цього можна зробити висновок, що ОСОБА_7 - співробітник УСБУ в Івано-Франківській області, який діяв незаконно та злочинно спровокував цю відправку в порушення норм закону.

Також всупереч Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей», на який слідчий посилається в тексті повідомлення про підозру, провів мистецтвознавчу експертизу, а не державну експертизу культурних цінностей, яка передбачена ст.11 вказаного Закону та Порядком проведення державної експертизи культурних цінностей, відповідно до якого «державна експертиза культурних цінностей - це всебічний аналіз і вивчення культурної цінності об`єктів, заявлених до вивезення, тимчасового вивезення та повернутих в України після їх тимчасового вивезення, а також вилучених митними або правоохоронними органами».

Відповідно до ст. 1 Закону України « Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» культурні цінності - об`єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України, а саме у тому рахунку : рідкісні монети, ордени, медалі, печатки та інші предмети колекціонування.

Вилучені монети не є рідкісними, мають великий тираж та розповсюджені на території Європи та України, мають низьку вартість та велику кількість пропозицій продажу в Інтернеті. Про це також, зазначено у висновку експерта від 24.08.2023 №СЕ-19/124-23/9682-МЗ.

Статтею 14 Закону України « Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» зазначено, що не підлягають вивезенню з України культурні цінності, занесені до Державного реєстру національного культурного надбання, культурні цінності, включені до Національного архівного фонду, культурні цінності, включені до Музейного фонду України.

Монети, які фігурують у даному кримінальному проваджені, до таких не відносяться, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

У повідомленні про підозру слідчий зазначає про незрозумілий висновок судового експерта, який немає ніяких реквізитів і відповідно до тексту повідомлення про підозру, відносить такі монети до культурних цінностей.

Так, відсутня подія злочину, оскільки монети не є культурною цінністю, на які поширюється заборона відправляти через митний кордон України; в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 201 КК України, оскільки його спровокували співробітники УСБ України в Івано-Франківській області. Якщо б не їх дії, відправку він б не зробив. А також відсутній об`єкт, оскільки вказані монети не є культурною цінністю відповідно до ст. 1 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей».

При цьому, повідомлення про підозру не містить : часу, місця вчинення, не зазначено де саме відбулось правопорушення - у відділення пошти в м. Івано-Франківську чи в м. Києві на території митниці. Відтак, не можливо встановити, чи кримінальне провадження підслідне слідчому відділу УСБ України в Івано-Франківській області.

Вважає, що у його діях вбачаються саме ознаки порушення митних правил, і не підлягають незаконному переслідуванню, яке було спровоковане співробітниками СБУ в Івано-Франківській області.

Він більше 50 років займається колекціонуванням, купівлею, продажем, обміном предметів старовини та нумізматики, більше 12 років займається цією діяльністю за допомогою Інтернет майданчиків. За весь час не було жодного разу відправки з кордон рідких, дороговартісних предметів, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Заявник на розгляд скарги не з`явився, подавши заяву про розгляд такої без його участі. Заявлені вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задоволити.

Прокурор та слідчий заперечили відносно задоволення скарги. Вказали, що повідомлення про підозру складене та вручене підозрюваному ОСОБА_5 з дотриманням всіх вимог закону. Той факт, що повідомлення про підозру складено 05.10.2023, а вручено 06.10.2023 було зумовлено тривалим процесом проведення обшуку 05.10.2023, який завершився о 23 год. 30 хв. і одразу було вручено повідомлення про підозру. З цього часу ОСОБА_5 ознайомлювався з таким до 06.10.2023 о 00 год. 03 хв., після чого розписався про вручення. Будь-яких відомостей щодо провокації кримінальних правопорушень не має. Вказані монети за висновком експерта є об`єктом культурних цінностей. Підозрюваний особисто заявляє, що у відділенні «Нової пошти» йому відмовили у відправленні таких монет. Разом з тим, займаючись колекціонуванням монет протягом 50 років, ОСОБА_5 мав розуміти ризики їх відправлення через кордон України.

Разом з тим, 29.03.2024 стороні підозрюваного було надіслано повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Вислухавши пояснення прокурора, слідчого, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшла наступного висновку.

У провадженні слідчого відділу УСБ України в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження №0000163, що внесене до ЄРДР 03.08.2023.

06.10.2023 о 00 год 03 хв. ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні в присутності захисника було вручено письмове повідомлення про підозру від 05.06.2023, що складене слідчим-криміналістом слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області майором юстиції ОСОБА_4 , за погодженням прокурора у кримінальному провадженні - начальника відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 201 КК України.

За таким ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні закінченого замаху на контрабанду, тобто переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей.

Так, відповідно до п. 10 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Такі положення стороною підозрюваного дотримано.

Чинні положення КПК України містять вимоги щодо змісту письмового повідомлення про підозру (ст. 277 КПК України), випадки, за яких повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України, (ч. 1 ст. 276 КПК України), порядок вручення письмового повідомлення про підозру (ст. 278 КПК України), перевірку щодо дотримання яких слідчий суддя має здійснити під час вирішення питання щодо наявності підстав для скасування повідомлення про підозру.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання (ч.ч. 1, 2 ст. 278 КПК України).

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Що стосується факту вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 не днем її складення, слід зазначити наступне :

Так, дата повідомлення про підозру зазначена - 05.10.2023, підпис про його отримання ОСОБА_5 та захисником має місце о 00 год. 03 хв. 06.10.2023.

Виділяють кілька підходів до розуміння поняття «здійснення повідомлення про підозру». Перший підхід полягає у розумінні повідомлення про підозру як процесуального рішення, прийнятого уповноваженим на це органом/посадовою особою з підстав та в порядку, визначеному КПК України. Другий підхід передбачає сукупність ряду послідовних процесуальних дій, які охоплюють собою окремі етапи.

Із системного аналізу норм глави 22 КПК України вбачається, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на такі етапи:

1) етап прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру, який передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з частиною першою статті 276 КПК України, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення. На цьому етапі відбувається формування волевиявлення уповноваженої посадової особи (слідчого або прокурора) про необхідність здійснення повідомлення про підозру. Потрібно також зауважити, що законодавство передбачає можливість (у разі необхідності) зміни волевиявлення щодо здійснення повідомлення про підозру у формі зміни раніше повідомленої або ж повідомлення нової підозри в порядку, визначеному статтею 279 КПК України;

2) етап об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених статтею 277 КПК України, та його підписання;

3) етап доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі статтею 278 КПК України. На цьому етапі відбувається також повідомлення прав підозрюваному, а в разі якщо підозрюваний висловить відповідне прохання, то йому зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав (частина третя статті 276 КПК України).

Повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами та способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для початку реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. У підозрюваного з`являються можливості впливати на зміст підозри та на подальше формулювання обвинувачення у обвинувальному акті, яким завершується досудове розслідування. Сформульована підозра встановлює межі здійснення слідчим і прокурором обвинувальної діяльності, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість більш цілеспрямовано реалізовувати функцію захисту.

Законодавець на нормативному рівні щодо процесуального порядку повідомлення про підозру вживає терміни «складання», «вручення» та «здійснення» повідомлення про підозру.

Велика Палата Верховного Суду у справі 536/2475/14-к від 11 грудня 2019 року дійшла висновку, що вручення процесуального документа (повідомлення про підозру), а також повідомлення і роз`яснення (за необхідності) прав підозрюваному є кінцевим етапом, яким завершується процедура здійснення повідомлення про підозру.

Так, з протоколу обшуку від 05.10.2023, який мав місце у межах вищевказаного кримінального провадження, за місцем проживання ОСОБА_5 у квартирі по АДРЕСА_1 , вбачається, що такий було розпочато о 09 год. 05 хв., а завершено о 23 год. 30 хв.

Слідчий суддя приймає до уваги пояснення слідчого, що повідомлення дійсно датоване 05.10.2023, однак у зв`язку з фактичним ознайомленням ОСОБА_5 з таким з 23 год. 30 хв. 05.10.2023, дотримання процедури вручення, і після його ознайомлення саме о 00 год. 03 хв. 06.10.2023, тобто за минуванням 33 хв., ОСОБА_5 розписався про отримання. Тобто, в процесі ознайомлення ОСОБА_5 з повідомленням про підозру настала нова доба, процес вручення/отримання, який включав ознайомлення, було ускладнено часовими межами.

Відтак, відмітка у надрукованому повідомленні про підозру від 05.10.2023, з врахуванням проведення обшуку з 09 год. 30 хв. до 23 год. 30 хв., та тривалість процесу вручення/ознайомлення з повідомлення про підозру; дані про вручення повідомлення про підозру - 00 год. 03 хв. 06.10.2023 свідчать, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих заходів для дотримання вимог процесу безперервного процесу вручення повідомлення про підозру, щоб забезпечити особі право своєчасно бути повно обізнаною про висунуту їй підозру та можливість захищатись від неї. Неможливість вручення, про що зазначено у ч. 1 ст. 278 КПК України зумовлює - надсилання. Підстав для переривання триваючого процесу вручення повідомлення про підозру у зв`язку з закінченням відповідної доби, не передбачено.

В іншій частині скарги доводи підозрюваного зводяться до того, що викладені в повідомленні про підозру відомості фактично не підтверджуються належними, допустимими та достовірними доказами, а також того, що стороною обвинувачення не враховано його пояснення. Зокрема, що кримінальне правопорушення було спровоковано, а монети, які були предметом продажу не є рідкісними, отже не є культурними цінностями; слідчий всупереч нормам Закону провів мистецтвознавчу експертизу, а не державну експертизу культурних цінностей; слідчим не зазначено часу та місця кримінального правопорушення.

Так, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Також, аналіз зазначених положень КПК України дає підстави для висновку, що під час розгляду скарг на повідомлення про підозру предметом перевірки слідчого судді є: (1) питання дотримання вимог щодо змісту повідомлення про підозру та процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, (2) питання дотримання стандарту «достатніх доказів» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ (зокрема, рішення у справах «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України») свідчить про наявність в кримінальному процесуальному законодавстві України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)». Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків.

У відповідності до положень статті 42 КПК України, з моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного, обсяг процесуальних прав якого значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене (хоча фактичні обставини можуть свідчити про подібну перспективу), та з моментом повідомлення особі про підозру фактично пов`язується початок реалізації принципу змагальності в кримінальному процесі.

Факти, що підтверджують наявність достатніх доказів для підозри, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт «достатніх підстав (доказів)» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для здійснення повідомлення про підозру.

На даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, встановлювати наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Зі змісту повідомлення про підозру від 05.10.2023 вбачається, що у ньому зазначено всі необхідні відомості, визначені ст. 277 КПК України, а саме: прізвище та посаду слідчого, прокурора; анкетні відомості підозрюваного; номер кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , час, місце вчинення злочину; права підозрюваного ОСОБА_5 , підписи сторони обвинувачення.

Зокрема, зазначено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на переміщення культурних цінностей через державний кордон України без дозвільних документів з приховуванням від митного контролю. Далі, саме у липні 2023 році ОСОБА_5 використовуючи відповідний обліковий запис на відповідному сайті розмістив оголошення про продаж предметів старовини, трьох зазначених монет. а саме: обол (Борисфен, Ольвія 330-310 р. до н.е.), одна копійка (російська імперія 1713 р.), фолліс (Візантійська імперія 914-919 р.). Після цього, у липні 2023 року на вказаному Інтернет ресурсі ОСОБА_5 домовився із невстановленою досудовим розслідуванням особою про продаж йому 3 монет, шляхом пересилання їх до Республіки Польща особі на ім`я ОСОБА_7 , на адресу: « АДРЕСА_2 » та перерахування останнім вартості придбаних товарів на банківську картку.

26 липня 2023 року ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний намір, умисно порушуючи ст. 13 Закону, п.п. 1,6, 4.2, 2.5 Інструкції, не маючи дозволу на вивезення культурних цінностей, у відділенні поштового зв`язку № 10 АТ «Укрпошта», яке розташоване за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Бельведерська, 48 (індекс 76010), оформив та відправив у міжнародному поштовому відправленні під № RB760756710UA від свого імені на ім`я ОСОБА_7 , на адресу: « АДРЕСА_4» до Республіки Польща, 3 монети, а саме: обол (Борисфен, Ольвія 330-310 р. до н.е.), одна копійка (російська імперія 1713 р.), фолліс (Візантійська імперія 914-919 р.).

Указані товари ОСОБА_5 , з метою приховування їх від митного контролю, пересилав шляхом використання засобів та способів, що утруднюють їх виявлення, а саме: під виглядом кореспонденції, дозволеної до пересилання в поштових відправленнях у вигляді листів; шляхом упакування вказаних монет в поліетилен, загортання в фольгу та закріплення між двох картонних листів, що перешкоджало оператору поштового зв`язку та посадовим особам митниці встановити вміст упакування і його вагу, а також ускладнювало виявлення металевих предметів.

Частиною 1 статті 201 КК України передбачена кримінальна відповідальність за контрабанду, тобто переміщення через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, в тому числі культурних цінностей.

У повідомленні про підозру має місце посилання на висновок судової мистецтвознавчої експертизи №СЕ-19/124-23/9682-М3, від 24.08.2023, що проведений Черкаським науково-дослідним експертно - криміналістичним центром МВС України, за яким надані на дослідження монети становлять культурну цінність. Також зазначено, що такі монети за аналізом наукової та довідкової літератури не є рідкісними та унікальними, оскільки представлені у значній кількості.

Що стосується твердження підозрюваного, що слідчий всупереч Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» провів мистецтвознавчу експертизу, а не державну експертизу культурних цінностей, що регулюється Порядком проведення державної експертизи культурних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2003 р. №1343, то слід зазначити наступне.

Не погоджуючись з такими висновком мистецтвознавчої експертизи, сторона підозрюваного не позбавлена можливості надати свій, чи клопотати про проведення відповідної експертизи.

Крім цього, вказаний висновок як доказ у випадку звернення до суду з обвинувальним актом буде предметом оцінки судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Відповідно до ст. 89 КПК України, визнання вказаних доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

Також, слідчим суддею враховується, що станом на день розгляду даної скарги наявне повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, що надіслане стороні підозрюваного, наступними процесуальними діями після якого є складання обвинувального акту та направлення його для розгляду до суду, до виключної компетенції якого відноситься вирішення питання про допустимість зібраних під час досудового розслідування доказів.

Фактичні доводи підозрюваного, щодо того, що кримінально-правова кваліфікація діяння, у вчиненні якого він підозрюється не відповідає вимогам кримінального закону є передчасними, так як дана обставина не може бути підставою для скасування повідомлення про підозру, оскільки таке питання не підлягає вирішенню слідчим суддею на стадії досудового розслідування.

Як вже зазначено, під час вирішення питання щодо скасування повідомлення про підозру оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи недоведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Всі інші підстави зазначені підозрюваним підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 201 КК України у кримінальному провадженні №0000163.

Керуючись статтями 2, 9, 22, 303, 306-308, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 05.10.2023 ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000163 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 201 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 08.04.2024.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1