Провадження №: 1-кп/755/763/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2024 р. колегія суддів Дніпровського районного суду міста Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

учасників судового провадження:

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представниці потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , - адвоката ОСОБА_15 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 - адвоката ОСОБА_19 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_21 - адвоката ОСОБА_22 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_23 - адвоката ОСОБА_24 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду кримінального провадження, №0000647 від 27.07.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_25 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ст. 340 КК України; п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст.262 КК України,

ОСОБА_26 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ст.340 КК України; п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009) КК України,

ОСОБА_27 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ст. 340 КК України; п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст.262 КК України,

ОСОБА_28 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ст. 340 КК України; п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст.262 КК України,

ОСОБА_29 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ст. 340 КК України; п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009),

ОСОБА_30 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ст. 340 КК України; п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від

05.11.2009),

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 січня 2024 року було задоволено подання голови Печерського районного суду міста Києва та матеріали кримінального провадження №0000647 від 27.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ст. 340 КК України; п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 262 КК України, ОСОБА_23 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ст. 340 КК України; п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009), ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ст. 340 КК України; п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 262 КК України, ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ст. 340 КК України; п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 262 КК України, ОСОБА_20 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ст. 340 КК України; п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009), ОСОБА_21 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ст. 340 КК України; п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009) направлено на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва.

Під час судового засідання, після оголошення складу суду, суддя ОСОБА_3 , яка входить до складу колегії суддів, визначеної системою автоматичного розподілу судових справ між суддями для розгляду зазначеного кримінального провадження, заявила самовідвід, який мотивувала наступним.

Так, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000647 від 27.07.2023 року здійснювалось управлінням з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні здійснювали прокурори Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, в тому числі із залученням прокурорів із різних регіонів України. Як вбачається з даних обвинувального акту, до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000647 від 27.07.2023 року входить заступник начальника Департаменту організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора - ОСОБА_31 . За процесуального керівництва прокурорів вказаного Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Офісу Генерального прокурора, здійснюється також досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000020 від 05 лютого 2014 року.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється з метою розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів, суддями та представниками судової гілки влади, у якому на причетність до вчинення кримінального правопорушення перевірялась і вона, як слідчий суддя, у зв`язку з постановленням 19.02.2014 року ухвал про обрання, згідно твердження слідства, незаконно затриманим, ОСОБА_32 та ОСОБА_33 запобіжного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час масових протестів у 2013 - 2014 роках.

У вищезазначеному кримінальному провадженні №0000020 від 05 лютого 2014 року вона неодноразово, впродовж 7 років (щороку) викликалась до Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України та в подальшому до слідчого Управління з розслідування злочинів, вчинених, у зв`язку з масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань для допитів та з`ясування обставин обрання нею затриманим, ОСОБА_32 та ОСОБА_33 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час масових протестів у 2013 - 2014 роках, а також щодо інших затриманих іншими слідчими суддями Дніпровського районного суду м. Києва 19.02.2014 року.

Разом з тим, 30 березня 2021 року, вона була в черговий раз викликана на допит до управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку з масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань та допитана прокурором у кримінальному провадженні: заступником начальника Департаменту організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора - ОСОБА_34 , при цьому у службовому підпорядкуванні останнього знаходяться прокурори, включені до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні .

Крім того, в рамках кримінального провадження №0000020 від 05 лютого 2014 року, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України, яким здійснювалось досудове розслідування за фактом начебто незаконного обрання нею, як слідчим суддею ОСОБА_3 , 19 лютого 2014 року затриманим ОСОБА_32 та ОСОБА_33 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за клопотанням заступника Генерального прокурора України на підставі ухвали Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року слідчими Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України 23 лютого 2016 року було проведено обшук в службовому кабінеті судді ОСОБА_3 , в ході якого було вилучено комп`ютерну техніку судді, а також комп`ютерну техніку помічника та секретаря судді. Дозвіл на проведення обшуку надавався судом ряду слідчих, відділу з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених суддями та представниками судової гілки влади управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, а також заступнику начальника відділу з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених суддями та представниками судової гілки влади управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління спеціальних розслідувань ОСОБА_35 , якій здійснював її допит.

Також, у рамках кримінального провадження №0000020 від 05 лютого 2014 року, було проведено вилучення копії її особової справи судді, де містяться відомості про її персональні дані, місце її проживання, дані про близьких членів її сім`ї.

Поряд з цим, в ході досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000020 від 05 лютого 2014 року слідчим, прокурорам, слідчим суддям, які ухвалювали рішення щодо затриманих в період часу у 2013 - 2014 роках, у зв`язку із масовими протестами, було оголошено ряд підозр у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, передбачених КК України.

Крім того, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000020 від 05 лютого 2014 року не закінчено, триває, що не виключає в подальшому проведення слідчих дій із суддями, які ухвалювали рішення, як слідчі судді 19 лютого 2014 року, щодо затриманих учасників масових акцій протесту.

Зазначає, що на підставі заяви заступника Генерального прокурора України ОСОБА_36 , відповідно до рішення другої дисціплінарної палати Вищої ради правосуддя від 03.07.2017 року, вона була притягнута до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у виді внесення подання Вищій раді правосуддя про звільнення її з посади судді, у зв`язку з чим, вона фактично була позбавлена до кінця грудня 2017 року, можливості здійснювати правосуддя (відсторонення від посади).

Вищенаведене свідчить про обмеження протягом тривалого часу її Конституційних прав і свобод службовими особами органу досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000020 від 05 лютого 2014 року, якими в тому числі здійснювалось досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Крім того, вищевикладене, може створити у стороннього спостерігача, сприйняття наявності обставин щодо кримінального переслідування її, наявності можливого конфлікту інтересів у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши заяву судді ОСОБА_3 , учасників судового провадження, які не заперечували проти задоволення самовідводу судді, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений суддею ОСОБА_3 самовідвід підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Статтею 80 КПК України встановлено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України; вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Зміст наведених у статті 126 Конституції України гарантій незалежності суддів розкрито у рішенні КСУ №19-рп/2004 від 01.12.2004 року у справі за конституційним поданням ВСУ про офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 126 Конституції України та частини другої статті 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), відповідно до якого незалежність суддів є невід`ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону.

Поняття незалежності охоплює можливість суддів приймати самостійні рішення виходячи із конкретної ситуації, керуючись вимогами закону та власною правосвідомістю і сумлінням, без вказівок та наказів. Незалежність суддів забезпечує реалізацію принципу верховенства права, який включає таку складову як право на справедливий судовий розгляд.

Право на справедливий суд - це право особи, і воно гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Так, кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Рекомендацією CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів наголошується, що зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України та ст.19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно статті 9 КПК України у разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Крім того, у ч.2 ст.8 КПК України передбачено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Таким чином, виконання Конвенції потребує від судів України правильного тлумачення її норм, яке надається саме в рішеннях ЄСПЛ.

ЄСПЛ у в власній практиці неодноразово досліджував питання щодо підстав відводу суддів, за результатами чого було вироблено два критерії (суб`єктивний і об`єктивний).

У пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (заява №4785/02) зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Так, за суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді.

Відповідно до об`єктивного критерію необхідно визначити, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», рішення від 24 лютого 1993 року «Веттштайн проти Швейцарії»).

З практики ЄСПЛ випливає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи навіть тоді, коли у стороннього спостерігача лише могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Стаття 4 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України, 22 лютого 2013 року, передбачає, що суддя зобов`язаний взяти самовідвід у випадках, передбачених законом. Суддя заявляє про самовідвід, якщо: (а) суддя висловив свою позицію по суті справи, яка перебуває у нього на розгляді; (б) суддя володіє доказами, які мають відношення до справи, що перебуває у нього на розгляді; (в) раніше при розгляді цього ж предмета спору суддя виступав у якості адвоката, прокурора, представника сторони, свідка; (г) чоловік (дружина) судді або близький родич когось із них бере участь у справі в якості прокурора, адвоката, експерта, спеціаліста, свідка, сторони, третьої особи або їх представників; (д) суддя або члени його родини зацікавлені в рішенні у справі, яка перебуває у нього на розгляді.

Тобто, якщо особисто судді стали відомі певні обставини або факти, які потенційно можуть вплинути на прийняття ним рішення по справі або викликати у сторін сумніви в справедливості та об`єктивності судді, останній має заявити самовідвід.

Бангалорські принципи поведінки суддів від 19 травня 2006 року, які схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23 передбачають принцип об`єктивності судді як необхідну умову для належного виконання останнім своїх обов`язків. Так, об`єктивність має виявлятися не лише у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Так, серед вказаних випадків зокрема є:

(а) у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається;

(b) раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок;

(с) суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

У рішенні ЄСПЛ по справі «П`єрсак проти Бельгії», встановивши порушення положень ч.1 ст. 6 Конвенції, Суд зробив висновок про те, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду.

ЄСПЛ розглядає наступні елементи незалежності суду: функціональна, персональна та організаційна незалежність від інших органів держави чи від партій; неупередженість суддів, проявляється у зовнішньому вираженні підходу судді при винесені рішення та розгляді справи; здійснювати свої повноваження в порядку належної правової процедури із забезпеченням процесуальних принципів (публічність, рівність учасників процесу тощо).

Згідно зі ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики; виявляти повагу до учасників процесу тощо.

У пункті 2 розділу «Незалежність» Монреальської універсальної декларації про незалежність правосуддя зазначається: судді як особи є вільними та зобов`язані приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-яких обмежень, впливів, спонук, примусів, загроз або втручання, прямих або непрямих, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

У пункті 25 цієї Декларації встановлено, що суддя не може слухати судову справу, якщо є об`єктивні побоювання, що він не зможе розглядати справу неупереджено або його участь у цій справі може спровокувати конфлікт інтересів, що несумісний з виконанням ним судових функцій.

У згаданих Бангалорських принципах поведінки суддів, одним із основних принципів етичної поведінки суддів є незалежність. Так, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою; дотримуватись незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, у якій він повинен винести рішення; виключати будь-які взаємовідносини, що не відповідають посаді, чи втручання з боку органів законодавчої та виконавчої влади. Водночас він має робити це так, щоб це було зрозуміло навіть сторонньому спостерігачу (пункти 1.1 -1.3).

Пунктом 12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

ЄСПЛ в п.66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 зазначив, що безсторонність, в сенсі п.1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви щодо цього. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 суд дійшов висновку про те, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності, з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наведені у заяві обставини виключають участь судді ОСОБА_3 в даному провадженні, а тому вважає за необхідне задовольнити її самовідвід.

Керуючись ч.2 ст.376 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Задовольнити заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід та відвести її від розгляду кримінального провадження, №0000647 від 27.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_25 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ст. 340 КК України; п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 262 КК України, ОСОБА_26 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ст. 340 КК України; п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009) КК України, ОСОБА_27 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ст. 340 КК України; п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 262 КК України, ОСОБА_28 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ст. 340 КК України; п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 262 КК України, ОСОБА_29 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ст. 340 КК України; п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009), ОСОБА_30 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ст. 340 КК України; п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009).

Копію ухвали передати керівнику апарату Дніпровського районного суду м. Києва для виконання вимог ст. 35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_37

Суддя ОСОБА_38

Суддя ОСОБА_39