УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

20 червня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у залі судових засідань Солом`янського районного суду міста Києва у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_5 , погодженого з прокурором у кримінальному провадженні, прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000379, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2024 року за підозрою громадянки України ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111 - 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2024 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_5 , погодженого з прокурором у кримінальному провадженні, прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000379, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2024 року за підозрою громадянки України ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111 - 1 КК України,

17 червня 2024 року клопотання та додані до нього документи були передані в провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000379, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2024, за підозрою громадянина України ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади рф та службових осіб з числа керівництва збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і Збройних Сил РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту рф на території України - в АР Крим та м. Севастополі .

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та збройних сил рф вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим ім. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та російської федерації, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території рф службові особи Генерального штабу збройних сил російської федерації (далі - ГШ ЗС рф), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей рф, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно - східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно - східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника ГШ зс рф ОСОБА_8 перед Академією військових наук рф з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву «доктрина ОСОБА_8», де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами рф і мешканцями південно - східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості рф на світовій арені, представники влади та збройних сил рф, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів рф здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян рф і місцевих мешканців південно - східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини ХХ століття (ОУН, УПА) - як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України ( АР Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та збройних сил рф серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи чорноморського флоту російської федерації (далі - чф рф), що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ збройних сил рф поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і збройних сил рф вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні - квітні 2014 року в м. Донецьк та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію донецької області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 06 квітня 2014 року проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність донецької народної республіки», за результатами якого 07.04.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка» (далі - «днр»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «днр» представниками російської федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «днр») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня - вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, російської федерації на території Донецької області так званої «днр», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

19.02.2022 керівництвом рф в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, на тимчасово окупованій території Донецької області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - рф) ОСОБА_9 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Відповідно до п. п. 6, 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг. Тимчасово окупована територія - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Згідно ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатку до неї: положення про закони і звичаї війни на суходолі (1907 року), територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.

Внаслідок розв`язання і ведення агресивної війни, починаючи з 24.02.2022 збройними формуваннями російської федерації тимчасово окуповано частини території Дніпропетровської, Донецької, Запорізької, Луганської, Миколаївської, Сумської, Харківської, Херсонської областей.

Зокрема, починаючи з початку березня поточного року (більш точна дата в ході досудового розслідування не встановлена) до цього часу, російською федерацією тимчасово окуповано територію с. Тавричанка, Каховського р-ну., Херсонської області.

В подальшому згідно так званих законів рф «О принятии в российскую федерацию Херсонской области образовании в составе российской федерации нового субъекта - Херсонской области» який був «одобрен государственной думой рф 03.10.2022» та «одобрен советом федерации 04.10.2022», а також згідно так званого «указу президента рф об особенностях замещения государственных и муниципальных должностей. Должностей государственной и муниципальной службы на территориях донецкой народной республики. луганской народной республики, Запорожской области и Херсонской области» №886 від 06.12.2022 р. на тимчасово окупованих територіях створювались нові суб`єкти господарювання.

З метою створення окупаційної адміністрації в Херсонській області, за вказівки невстановлених представників рф, у районних центрах та містах на території Херсонської області, де органи влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень, створюються не передбачені законодавством України так звані «державні адміністрації». З метою надання вигляду законності діяльності вказаним структурним підрозділам, керівниками так званих «державних адміністрацій» прийнято ряд документів із ознаками нормативності, проте які є нікчемними відповідно до законодавства України.

В подальшому, у невстановлений період часу, але не пізніше 22.12.2022 р. на території окупованого м. Скадовськ, Херсонської області в окупаційній адміністрації держави - агресора створено так зване «государственное бюджетное образовательное учреждение Херсонской области « Скадовская школа №3 Скадовского муниципального округа » (адреса юридичної особи: Херсонська обл., м. Скадовськ, вул. Шмідта, буд. №30 ; ОГРН наданий окупаційною адміністрацією держави агресора: 847; індивідуальний податковий номер наданий окупаційною адміністрацією держави агресора: 70; директор: ОСОБА_7 ; відомості про види діяльності організації у відповідності з даними ЄДРЮО (рус. ЕГРЮЛ): основний код 85.14: освіта основна загальна).

В свою чергу ОСОБА_7 , розуміючи, що школа має продовжувати надавати освітні послуги за українським законодавством, діючи умисно, з метою завдання шкоди Україні, реалізуючи рішення та дії держави - агресора, спрямовані на організацію освітнього процесу, впровадження стандартів освіти держави - агресора у закладах освіти на захоплених рф територіях Херсонської області, добровільно погодилася на пропозицію невстановлених представників так званої «администрации Скадовского муниципального округа», щодо незаконного проголошення її «директором» «государственного бюджетного образовательного учреждение Херсонской области «Скадовская школа №3 Скадовского муниципального округа».

Згідно з ч. 4 ст. 10 федерального закону «Про освіту в рф» від 29.12.2012 №273-ФЗ, в редакції від 04.08.2023, далі - Закон № 273-ФЗ, в рф встановлюються наступні рівні загальної освіти: 1) дошкільна освіта; 2) начальна загальна освіта; 3) основна загальна освіта; 4) середня загальна освіта.

Також, згідно п. 1 ч.1 ст. 10 Закону 273-ФЗ система освіти включає в себе федеральні державні освітні стандарти і федеральні державні вимоги, освітні стандарти і самостійно встановлені вимоги, освітні програми різних видів, рівня та/або спрямування.

Федеральні державні освітні стандарти, далі - ФДОС - це сукупність вимог, обов`язкових при реалізації основних освітніх програм початкового загального, основного загального, середнього (повного) загального, початкового професійного, середнього професійного і вищого професійної освіти освітніми закладами, які мають державну акредитацію.

Відповідно до наказу Міністерства освіти та науки рф від 06.10.2009 № 373 затверджено «федеральний державний освітній стандарт початкової загальної освіти» (1- 4 класи).

Відповідно до п. 1 вказаного стандарту, останній включає вимоги: до результатів освоєння основної освітньої програми початкової загальної освіти, до структури основної освітньої програми початкової загальної освіти, зокрема вимоги до співвідношення частин основної освітньої програми та їх обсягу, а також до співвідношення обов`язкової частини основної освітньої програми та частини, що формується учасниками освітніх програм відносин; до умов реалізації основної освітньої програми початкової загальної освіти, у тому числі кадрових, фінансових, матеріально - технічних та інших умов.

Пунктом 9 вказаного стандарту передбачено вимоги до результатів учнів, які опанували основну освітню програму початкової загальної освіти: особистісним, що включають готовність і здатність учнів до саморозвитку, сформованість мотивації до навчання та пізнання, ціннісно-смислові установки учнів, що відбивають їх індивідуально - особистісні позиції, соціальні компетенції, особисті якості; сформованість основ цивільної ідентичності; метапредметним, що включає освоєні навчальними універсальні навчальні дії (пізнавальні, регулятивні та комунікативні), що забезпечують оволодіння ключовими компетенціями, що становлять основу вміння вчитися, та міжпредметними поняттями; предметним, що включає освоєний учнями в ході вивчення навчального предмета досвід специфічної для даної предметної галузі діяльності з отримання нового знання, його перетворення та застосування, а також систему основних елементів наукового знання, що лежать в основі сучасної наукової картини світу.

Відповідно до п. 19.10 вказаного стандарту, план позаурочної діяльності є організаційним механізмом реалізації основної освітньої програми початкової загальної освіти. План позаурочної діяльності забезпечує облік індивідуальних особливостей та потреб учнів через організацію позаурочної діяльності. Позаурочна діяльність організовується за напрямами розвитку особистості (спортивно - оздоровчий, духовно - моральний, соціальний, загально інтелектуальне, загальнокультурне) у таких формах як художні, культурологічні, філологічні, хорові студії, мережеві спільноти, шкільні спортивні клуби та секції, конференції, олімпіади, військово-патріотичні об`єднання, екскурсії, змагання, пошукові та наукові дослідження, суспільно корисні практики та інші форми на добровільній основі відповідно до вибору учасників освітніх відносин.

Відповідно до наказу Міністерства освіти та науки рф від 17.12.2010 № 1897 затверджено «федеральний державний освітній стандарт основної загальної освіти» (5-9 класи).

Пунктом 4 вказаного стандарту визначено вектори направлення, а саме: формування російської громадянської ідентичності учнів; єдності освітнього простору рф; збереження та розвитку культурної різноманітності та мовної спадщини багатонаціональної народу рф, реалізації права на вивчення рідної мови, можливості здобуття основної загальної освіти рідною мовою, оволодіння духовними цінностями та культурою багатонаціонального народу рф; доступність отримання якісної основної загальної освіти; спадкоємності основних освітніх програм дошкільної, початкової загальної, основної загальної, середньої загальної, професійної освіти; духовно-морального розвитку, виховання учнів та збереження їхнього здоров`я; розвитку державно - громадського управління в освіті; формування змістовно - критеріальної основи оцінки результатів освоєння учнями основної освітньої програми основної загальної освіти, діяльності педагогічних працівників, організації, що здійснює освітню діяльність, функціонування системи освіти загалом; умов створення соціальної ситуації розвитку учнів, що забезпечує їх соціальну само ідентифікацію у вигляді особистісно значимої діяльності.

Відповідно до п. 6 вказаним стандартом визначено становлення особистісних показників випускника («портрет випускника основної школи»): той, хто любить свій край і свою Батьківщину, знає російську та рідну мову, поважає свій народ, його культуру та духовні традиції; що усвідомлює та приймає цінності людського життя, сім`ї, громадянського суспільства, багатонаціонального російського народу, людства; активно та зацікавлено пізнає світ, що усвідомлює цінність праці, науки та творчості; вміє навчатися, усвідомлює важливість освіти та самоосвіти для життя та діяльності, здатний застосовувати отримані знання на практиці; соціально активний, поважаючий закон і правопорядок, що порівнює свої вчинки з моральними цінностями, усвідомлює свої обов`язки перед сім`єю, суспільством, Батьківщиною; який поважає інших людей, вміє вести конструктивний діалог, досягати взаєморозуміння, співпрацювати задля досягнення загальних результатів; усвідомлено виконує правила здорового та екологічно доцільного способу життя, безпечного для людини та навколишнього середовища; орієнтується у світі професій, що розуміє значення професійної діяльності для людини на користь сталого розвитку суспільства та природи.

Пунктом 7 вказаного стандарту зазначено, що останній має бути покладено в основу діяльності: працівників освіти, які розробляють основні освітні програми основної загальної освіти з урахуванням особливостей розвитку регіону рф, організації, яка здійснює освітню діяльність, запитів учасників освітніх відносин; керівників організацій, які здійснюють освітню діяльність, їх заступників, які відповідають у межах своєї компетенції за якість реалізації основної освітньої програми основної загальної освіти; співробітників організацій, які здійснюють оцінку якості освіти, у тому числі громадських організацій, об`єднань та професійних спільнот, що здійснюють громадську експертизу якості освіти в організаціях, які здійснюють освітню діяльність; розробників зразкових основних освітніх програм основної загальної освіти; працівників організацій, які здійснюють освітню діяльність педагогічного профілю та методичних структур у системі загальної освіти; авторів (розробників) навчальної літератури, матеріального та інформаційного середовища, архітектурного середовища для основної загальної освіти; керівників та спеціалістів державних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, які забезпечують та контролюють фінансування організацій, які здійснюють освітню діяльність щодо реалізації основних освітніх програм основної загальної освіти; керівників та спеціалістів органів державної влади суб`єктів рф, які здійснюють державне управління у сфері освіти, державний контроль (нагляд) у сфері освіти; керівників та спеціалістів державних органів виконавчої влади, які забезпечують розробку порядку та контрольно-вимірювальних матеріалів підсумкової атестації випускників основної школи; керівників та спеціалістів державних органів виконавчої влади суб`єктів рф, які здійснюють розробку положень про атестації педагогічних працівників державних та муніципальних організацій, які здійснюють освітню діяльність.

Відповідно до п. 15 зазначеного стандарту програма основної загальної освіти, у тому числі адаптована, реалізується державною мовою рф.

Згідно з п. 32.1 стандарту, до навчального плану входять наступні обов`язкові для вивчення учбові предмети: російська мова, Література, Рідна мова та (або) державна мова республіки рф, Рідна література, Іноземна мова, Друга іноземна мова, Математика, Інформатика, Історія, Суспільствознавство, Географія, Фізика, Хімія, Біологія, Образотворче мистецтво, Музика, Технологія, Фізична культура, Основи безпеки життєдіяльності. Навчальний предмет «Математика» предметної галузі «Математика та інформатика» включає навчальні курси «Алгебра», «Геометрія», «Вірогідність і статистика».

Відповідно до наказу Міністерства освіти та науки рф від 17.05.2012 № 413 затверджено «федеральний державний освітній стандарт середньої загальної освіти» (10-11 класи).

Так, відповідно до п. 1 Стандарт включає вимоги до: результатів освоєння основної освітньої програми; структури основної освітньої програми, у тому числі вимоги до співвідношення частин основної освітньої програми та їх обсягу, співвідношенню обов`язкової частини основної освітньої програми та частини, що формується учасниками освітніх відносин; умов реалізації основної освітньої програми, у тому числі кадрових, фінансових, матеріально -технічних та інших умов.

Пунктом 7 передбачено «Особистісні результати освоєння основної освітньої програми, які повинні відображати: 1) російську громадянську ідентичність, патріотизм, повагу до свого народу, почуття відповідальності перед Батьківщиною, гордості за свій край, свою Батьківщину, минуле та сьогодення багатонаціонального народу росії, повага державних символів (герб, прапор, гімн); 2) громадянську позицію як активного та відповідального члена російського суспільства, що усвідомлює свої конституційні права та обов`язки, що поважає закон і правопорядок, що має почуття власної гідності, усвідомлено приймає традиційні національні та загальнолюдські гуманістичні та демократичні цінності; 3) готовність до служіння Батьківщині, її захисту; 4) сформованість світогляду, що відповідає сучасному рівню розвитку науки та суспільної практики, заснованого на діалозі культур, а також різних форм суспільної свідомості, усвідомлення свого місця у полікультурному світі; 5) сформованість основ саморозвитку та самовиховання відповідно до загальнолюдських цінностей та ідеалів громадянського суспільства; готовність та здатність до самостійної, творчої та відповідальної діяльності; 6) толерантна свідомість та поведінка в полікультурному світі, готовність та здатність вести діалог з іншими людьми, досягати в ньому взаєморозуміння, знаходити спільні цілі та співпрацювати для їх досягнення, здатність протистояти ідеології екстремізму, націоналізму, ксенофобії, дискримінації із соціальних, релігійним, расовим, національним ознакам та іншим негативним соціальним явищам; 7) навички співпраці з однолітками, дітьми молодшого віку, дорослими в освітній, суспільно корисній, навчально-дослідній, проектній та інших видах діяльності; 8) моральна свідомість та поведінка на основі засвоєння загальнолюдських цінностей; 9) готовність та здатність до освіти, у тому числі самоосвіти, протягом усього життя; свідоме ставлення до безперервної освіти як умові успішної професійної та громадської діяльності; 10) естетичне ставлення до світу, включаючи естетику побуту, наукової та технічної творчості, спорту, суспільних відносин; 11) прийняття та реалізацію цінностей здорового та безпечного способу життя, потреби у фізичному самовдосконаленні, заняттях спортивно-оздоровчою діяльністю, неприйняття шкідливих навичок: куріння, вживання алкоголю, наркотиків; 12) дбайливе, відповідальне та компетентне ставлення до фізичного та психологічного здоров`я, як власного, так і інших людей, уміння надавати першу допомогу; 13) усвідомлений вибір майбутньої професії та можливостей реалізації власних життєвих планів; ставлення до професійної діяльності як можливості участі у вирішенні особистих, громадських, державних, загальнонаціональних проблем; 14) сформованість екологічного мислення, розуміння впливу соціально-економічних процесів на стан природного та соціального середовища; набуття досвіду еколого-спрямованої діяльності; 15) відповідальне ставлення до створення сім`ї на основі усвідомленого ухвалення цінностей сімейного життя.

Згідно з п. 18.3.1 цього стандарту, учбовий план середнього середньої загальної освіти передбачає обов`язкове вивчення наступних учбових предметів на базовому та поглибленому рівні: російська мова, Література, Рідна мова та (або) державна мова республіки рф, Рідна література, Іноземна мова, Друга іноземна мова, Математика, Інформатика, Історія, Суспільствознавство, Географія, Фізика, Хімія, Біологія, Фізична культура, Основи безпеки життєдіяльності.

Так, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді «директора» у так званому «государственному бюджетному образовательному учреждение Херсонской области «Скадовская школа №3 Скадовского муниципального округа», здійснює впровадження вказаних вище стандартів освіти держави - агресора - рф у вказаному навчальному закладі, зокрема: «федерального державного освітнього стандарту початкової загальної освіти» (1- 4 класи), «федерального державного освітнього стандарту основної загальної освіти» (5 - 9 класи), а також «федерального державного освітнього стандарту середньої загальної освіти» (10 - 11 класи).

Усвідомлюючи все вищевикладене, а також, злочинний характер та суспільну небезпечність своїх дій, діючи з прямим умислом,не пізніше 21.02.2024, більш точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_7 , перебуваючи на тимчасово окупованій території - м. Скадовськ, Херсонської області, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою впровадження стандартів освіти держави - агресора у закладах освіти на захоплених рф територіях Херсонської області, а також з метою вчинення умисних дій спрямованих на руйнування загальної системи освіти, як фахової української, тобто державної освіти в цілому - не маючи законних підстав та повноваженьособисто здійснювала підбір вчителів, які будуть працювати в так званій школі від окупаційної влади.

Крім того, ОСОБА_7 , проводився прийом учнів до так званого «государственного бюджетного образовательного учреждение Херсонской области «Скадовская школа №3 Скадовского муниципального округа» на 2023 - 2024 навчальний рік за стандартами освіти держави - агресора з загальним застосуванням російської мови.

Так, ОСОБА_7 , з метою реалізації свого кримінально - протиправного наміру, направленого на здійснення дій спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладі освіти, визначених «Федеральным законом «Об образовании в российской федерации» від 29.12.2012 № 273-ФЗ, отримала в окупаційній адміністрації держави - агресора навчальні підручники російською мовою за освітньою програмою рф, які відповідно до змісту та довідкових відомостей, зазначених у них, відповідають стандартам освіти держави - агресора, зазначеним у ФГОС № 287 та ФГОС № 413, забезпечила видачу вказаних підручників учням для здійснення навчання за освітньою програмою рф.

Крім того, ОСОБА_7 , використовуючи становище так званого директора «государственного бюджетного образовательного учреждение Херсонской области «Скадовская школа №3 Скадовского муниципального округа» організувала розміщення в навчальному закладі прапорів російської федерації, а також іншої символіки, спрямованої на впровадження російських стандартів освіти в навчальному закладі.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється в колабораційній діяльності, тобто у здійсненні громадянином України дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави - агресора у закладах освіти, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Так, підозра ОСОБА_7 обґрунтовано підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: Рапортом щодо виявлення кримінального правопорушення; Протоколом огляду від 24.04.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 16.04.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.04.2024; Висновком експерта №СЕ-19/111-24/27005-ФП від 10.05.2024; відповідями оперативного підрозділу на виконання доручення слідчого; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

10.05.2024 року слідчим вручено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111 - 1 КК України, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та повістки про виклик на допит в якості підозрюваного на 14.05.2024, 15.05.2024 та 16.05.2024, шляхом опублікування на офіційних веб-сайтах Офісу Генерального прокурора та шляхом публікування в газеті «Урядовий кур`єр». Однак, підозрювана ОСОБА_7 до слідчого управління СУ ГУ СБ України

у м. Києві та Київській області для проведення процесуальних дій не з`явилася та про поважні причини неприбуття на виклик не повідомив. Згідно з матеріалами кримінального провадження підозрювана ОСОБА_7 перебуває на території Херсонської області, яка на даний час тимчасово окупована. Разом з тим, враховуючи, що встановити фактичне місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_7 не виявилося за можливе, 16.05.2024 її оголошено в розшук. Вказані обставини вказують на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та свідчать про те, що підозрювана ОСОБА_7 переховується від органу досудового розслідування. З урахуванням неможливості запобігання наведеним ризикам, не вбачається підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В судове засідання прокурор з`явилась, заявлене клопотання підтримала, зазначила, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111 - 1 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що вона перебуває на окупованій території Херсонської області. У зв`язку з чим, з посиланням на ч. 6 ст. 193 КПК України просила розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної.

Підозрювана ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась.

Захисник в судове засідання з`явився, зазначив, що вважає можливим розглядати клопотання за відсутності ОСОБА_7 , оскільки органом досудового розслідування дотримано всі вимоги чинного законодавства щодо належного повідомлення її, розгляд клопотання за відсутності ОСОБА_7 не порушить її прав оскільки він представляє її інтереси та присутній в судовому засіданні. Проти задоволення клопотання заперечував, вважає підозру необґрунтованою та просив у задоволенні клопотання відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З врахуванням положень ч. 6 ст. 193 КПК України, а також наявності інформації щодо перебування підозрюваної ОСОБА_7 на тимчасового окупованій території України, присутності в судовому засіданні захисника, слідчий суддя вважає за можливим здійснити розгляд клопотання за відсутності підозрюваної.

Вислухавши прокурора та захисника, дослідивши матеріали справи слідчим суддею встановлено наступне.

Як вбачається з витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000379, 08 травня 2024 року до ЄРДР було внесено кримінальне провадження з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 111 - 1 КПК України, особа яку повідомлено про підозру ОСОБА_7 (а.с. 12).

Відповідно до протоколу огляду комп`ютерних даних від 24.04.2023 року, проведеним оглядом встановлено, що при відкритті веб - сторінки бачимо посилання на сайт під назвою «Руспрофайл» на якому висвітлена інформація, що ОСОБА_7 з 21.02.2024 року по цей час є директором Скадовської школи №3 (а.с. 27 - 28).

Згідно до висновку експерта №СЕ-19/111-24/27005-ФП від 10 травня 2024 року, у відео файлі «мячи т.mp4» та у зображенні особової картки Державної міграційної служби України на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у файлі графічного документа « ОСОБА_7 .pdf», зображена одна й та сама особа (а.с. 46 - 58).

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб №ЮЭ9965-24-57092497 від 07.05.2024 року, ОСОБА_7 є особою, яка має право без довіреності діяти від імені юридичної особи «государственное бюджетное образовательное учреждение Херсонской области «Скадовская школа №3 Скадовского муніципального округу» (а.с. 29 - 34).

Повістками про виклик від 10 травня 2024 року ОСОБА_7 повідомлялась про необхідність з`явитись до слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області 14.05.2024 року о 12 год. 00 хв., 15.05.2024 року о 12 год. 00 хв., 16.05.2024 року о 12 год. 00 хв (а.с. 72 - 74).

Як вбачається з повідомлення про підозру від 10 травня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про те, що вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111 -1 КК України - колабораційній діяльності, тобто у здійсненні громадянином України дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави - агресора у закладах освіти (а.с. 59 - 71).

Відповідно до протоколу огляду інтернет - ресурсу від 11 травня 2024 року, на офіційній сторінці Офісу Генерального прокурора розміщено скан - копії повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_7 та повістки про виклик на 14.05.2024, 15.05.2024, 16.05.2024 року (а.с. 77 - 78).

Згідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як встановлено ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно до ч. 1 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою - агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб - сайті Офісу Генерального прокурора. Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб - сайті Офісу Генерального прокурора. У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Таким чином, ОСОБА_7 вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик.

Постановою про оголошення підозрюваного у міжнародний та міждержавний розшук від 16 травня 2024 року ОСОБА_7 оголошено у міждержавний та міжнародний розшук, здійснення розшуку підозрюваної доручено співробітникам ДСР НП України (а.с. 81 - 82).

Крім того, слідчим додано до клопотання на підтвердження викладених в ньому обставин постанову про визначення групи прокурорів від 08 травня 2024 року (а.с. 14 -15), постанову про групу слідчих від 08 травня 2024 року (а.с. 16 - 17), постанову про виділення матеріалів досудового розслідування від 08 травня 2024 року (а.с. 18 - 19), постанову про визначення підслідності кримінального правопорушення у кримінальному провадженні від 05 жовтня 2023 року (а.с. 20 -21), постанову про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 22 березня 2024 року (а.с. 22 - 23), рапорт старшого оперуповноваженого в ОВС Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітана поліції В. Помирчиго (а.с. 24 - 25), постанову про доручення проведення слідчих дій на території, що знаходиться під юрисдикцією іншого органу досудового розслідування від 08 квітня 2024 року (а.с. 35 - 36), протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 16 квітня 2024 року (а.с. 39 - 42), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 квітня 2024 року (а.с. 43 - 45).

Частиною 3 ст. 111 - 1 КК України встановлено відповідальність за здійснення громадянином України пропаганди у закладах освіти незалежно від типів та форм власності з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, встановленню та утвердженню тимчасової окупації частини території України, уникненню відповідальності за здійснення державою-агресором збройної агресії проти України, а також дії громадян України, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави - агресора у закладах освіти.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

Водночас, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 могла вчинити інкриміноване їй кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, зокрема : до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину . При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114 - 2, 258 - 258 - 6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 Кримінального кодексу України.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 111 - 1 КК України у кримінальному провадженні № 0000379, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2024 року.

При цьому, відповідно до оперативної інформації органу досудового розслідування підозрювана ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до Наказу «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004 (зі змінами та доповненнями), з 22.02.2024 року с. Каланчак, Скадовського району Херсонської області є окупованою територією.

Крім того, кримінальне правопорушення у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 вчинено на окупованій території Херсонської області. Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що є підстави вважати, що ОСОБА_7 на цей час перебуває на окупованій території України, переховується від органу досудового розслідування, а також має можливість безперешкодного виїзду на територію російської федерації.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому, що інформування особи про порушене щодо неї обвинувачення є правовим актом такої важливості, що воно має здійснюватися згідно з вимогами матеріального та процесуального права, здатними гарантувати ефективне здійснення обвинуваченим своїх прав, про що, зокрема, свідчить підпункт (a) пункту 3 статті 6 Конвенції; розпливчастого та неофіційного повідомлення недостатньо (див. «T. v. Italy», цит. в цій справі, p. 42, § 28) (пункт 75 рішення).

Матеріали справи містять у собі докази належного повідомлення ОСОБА_7 про необхідність з`явитись до слідчого управління Головного управління Служби безпеки України та повідомлення її про підозру в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Також, слідчий суддя враховує те, що відповідно до Постанови про оголошення підозрюваного у міжнародний та міждержавний розшук від 16 травня 2024 року, ОСОБА_7 оголошено у міждержавний та міжнародний розшук.

Водночас, чинне процесуальне законодавство не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного та міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органом досудового розслідування шляхом винесення постанов про оголошення підозрюваного в розшук.

Вказані обставини свідчать про факт переховування підозрюваної ОСОБА_7 від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного.

Слідчий суддя вважає доведеним наявність одного з таких ризиків, як можливість з боку підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки встановлено, що остання переховується від органів досудового розслідування та перебуває у розшуку.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме статтею 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, зазначена вимога міститься і у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

З врахуванням вищевикладеного, слідчий суддя дійшла висновку про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_5 , погодженого з прокурором у кримінальному провадженні, прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000379, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2024 року за підозрою громадянки України ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111 - 1 КК України, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, наявність ризиків, встановлених ст. 177 КПК України, а саме ризику, що ОСОБА_7 буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перебування підозрюваної на тимчасово окупованій території України та оголошення її у міжнародний та міждержавний розшук. Для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та доведені в судовому засіданні прокурором слідчий суддя вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 9, 22, 131, 132, 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 369 - 372 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_5 , погодженого з прокурором у кримінальному провадженні, прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити, що після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську міську прокуратуру.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 25 червня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1