Справа № 125/1924/23
Провадження №11-кп/801/678/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Начальника Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_8 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2024 року,

якою клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутого покарання більш м`яким задоволено частково, замінено засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбуте покарання у виді 6 (шести) місяців арешту, призначеного вироком Барського районного суду Вінницької області від 25.01.2024 за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, на покарання у виді 360 (триста шістдесяти днів) обмеження волі,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

29.03.2024 захисник засудженого ОСОБА_9 звернувся до суду із зазначеним клопотанням і просив замінити засудженому ОСОБА_7 невідбуту частину покарання, призначеного вироком Барського районного суду Вінницької області від 25.01.2024, який залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22.03.2024, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 537 КПК.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 28 березня 2024 року набув чинності Закон України від 23 серпня 2023 року № 3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», яким, зокрема, але не виключно, внесено зміни до ст. 60 КК України, згідно з якою покарання у виді арешту може бути призначено лише засудженому військовослужбовцю, який відбуватиме його на гауптвахті. А тому захисник просив замінити невідбуту частину покарання у вигляді шести місяців арешту, призначеного ОСОБА_7 за вироком Барського районного суду Вінницької області від 25.01.2024 року, який залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22.03.2024, на інший вид покарання, а саме на 240 годин громадських робіт.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2024 року клопотання захисника засудженого задоволено частково. Замінено засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбуте покарання у виді 6 (шести) місяців арешту, призначеного вироком Барського районного суду Вінницької області від 25.01.2024 за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, на покарання у виді 360 (триста шістдесяти днів) обмеження волі.

Судове рішення мотивовано тим, що оскільки Закон № 3342-ІХ від 23.08.2023 скасовує покарання у вигляді арешту, тому суд дійшов до висновку, що засудженому ОСОБА_7 покарання у виді арешту слід замінити на обмеження волі відповідно до статті 72 КК України в редакції від 28.03.2024, виходячи із співвідношення одному дню арешту відповідають два дні обмеження волі, оскільки норми статті 72 КК України, передбачають переведення менш суворого виду покарання в більш суворий, а більш суворим покаранням щодо арешту є обмеження волі. Крім того, якщо перевести строк арешту в громадські роботи, про що просив захисник, то виходить покарання у виді 1440 годин громадських робіт, а не 240, як просив захисник. Відтак призначення покарання у межах санкції частини 2 статті 125 КК України у виді 240 годин громадських робіт призведе до уникнення особою призначеного судом покарання. При заміні покарання суд також врахував, що під час ухвалення вироку суд дійшов висновку про необхідність призначення саме такого покарання, яке буде пов`язаним з ізоляцією від суспільства, врахувавши високу суспільну небезпеку вчиненого і вважав за неможливе призначення меншої міри покарання.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які її подали

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову, якою замінити засудженому невідбуте покарання у виді шести місяців арешту на покарання у виді у виді одного року обмеження волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня прибуття і постановки його на облік у виправному центрі.

Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, а саме замінено покарання у виді шести місяців арешту на покарання у виді 360 днів обмеження волі, що є порушенням підпункту а пункту 2 ч.1 ст.72 КК України, оскільки ч. 2 ст. 61 КК України передбачено, що обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років. З огляду на це, необхідно замінити засудженому ОСОБА_7 невідбуте покарання у виді шести місяців арешту на покарання у виді одного року обмеження волі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить змінити оскаржувану ухвалу та із застосуванням ч.1 ст.5 КК України змінити засудженому невідбуте покарання у виді шести місяців арешту на покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання не врахував положення ч.1 ст.5 КК України, яка встановлює застосування зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі та поліпшує становище особи. Також вказує, що покарання у виді обмеження волі є більш суворим покаранням, ніж покарання у виді арешту. Натомість більш м`яким покаранням стосовно арешту є покарання у виді пробаційного нагляду, виправних робіт, громадських робіт.

Позиції учасників судового розгляду

Прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив її задовольнити, заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника.

Захисник ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, у своїй апеляційній скарзі просив проводити судовий розгляд у його відсутність та у відсутність засудженого, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлявся належним чином.

Засуджений ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу захисника, просив її задовольнити, заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора. Просив не замінювати йому невідбуте покарання у виді арешту на покарання у виді обмеження волі строком на один рік, оскільки він офіційно працевлаштований оператором агрегатних ліній та перероблення деревини в ТОВ Профіт Індастрі, розлучений, самостійно виховує та утримує трьох неповнолітніх дітей 2008, 2009 та 2011 року народження, які проживають разом з ним у гуртожитку.

Мотиви і висновки суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України, передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. На переконання колегії суддів, вказаним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Так, колегією суддів установлено, що вироком Барського районного суду Вінницької області від 25.01.2024 ОСОБА_7 , який набрав законної сили 22.04.2024, визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді шести місяців арешту.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 60 КК України (в редакції, чинній на 25.01.2024, тобто на момент ухвалення судом стосовно ОСОБА_7 вироку) було передбачено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців. Військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.

Однак, 28.03.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» (далі Закон № 3342-IX від 23.08.2023), яким ст. 60 КК України викладено у новій редакції та передбачено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Вказаним законом також внесено зміни до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» КК України, який доповнено пунктом 23 такого змісту: з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 КК України.

Так, санкція ч.2 ст.125 КК України в новій редакції вказаного Закону, передбачає такі види покарання: штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до одного року, або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що засуджений ОСОБА_7 , який не є військовослужбовцем, не може на даний час відбувати призначене вироком суду покарання у виді арешту.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, замінюючи невідбуту частину покарання у виді арешту на покарання у виді обмеження волі строком на 360 днів, допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як убачається зі змісту ст.51 КК України (в редакції станом на 28.03.2024), законодавцем введено новий вид покарання як пробаційний нагляд (п.7-1 ст.51 КК України), який є менш суворим покаранням, аніж арешт чи обмеження волі. При цьому перелічені у статті 51 КК України види покарань розташовані за єдиним принципом (критерієм) у чітко визначеному порядку, у основу якого покладено ступінь їх суворості, тобто від менш до більш суворого.

Таким чином, такий вид покарання як обмеження волі не може бути застосований до засудженого ОСОБА_7 , адже є більш суворим ніж арешт та погіршує його становище, що є не припустимо з огляду на принципи кримінального судочинства та практику ЄСПЛ. Тому колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника, оскільки висновок суду першої інстанції про необхідність заміни засудженому невідбутої частини покарання у виді шести місяців арешту на покарання у виді 360 днів обмеження волі є неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

З огляду на це, не можуть бути задоволені вимоги апеляційної скарги прокурора про необхідність заміни невідбутої частини покарання у виді арешту на покарання у виді обмеження волі. Разом з тим, доводи прокурора про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, а саме замінено невідбуте покарання у виді шести місяців арешту на покарання у виді 360 днів обмеження волі є обґрунтованими, оскільки покарання у виді обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років. Відповідно до ст. 72 КК України в редакції Закону № 3342-ІХ від 23.08.2023 одному дню арешту відповідають два дні обмеження волі, тобто строк обмеження волі у перерахунку мав би бути у виді одного року.

Враховуючи, що Закон № 3342-IX від 23.08.2023 поліпшує становище засудженого, оскільки пом`якшує вид призначеного йому покарання, тому ОСОБА_7 слід замінити невідбуту частину покарання у виді шести місяців арешту на покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2,3 ч.2 ст.59-1 КК України, виходячи із співвідношення один день арешту до двох днів пробаційного нагляду(ст.72 КК України). На переконання колегії суддів, такий порядок заміни покарання і саме покарання узгоджуються як з Верховенством права, так і з ч.1 ст.5 КК України і принципом поліпшення становища особи.

Водночас, враховуючи, що такий вид покарання, як пробаційний нагляд, на відміну від покарання у вигляді арешту, не передбачає обмеження таких основних конституційних прав і свобод, передбачених ст. 33 Конституції України, як свобода пересування та вільний вибір місця проживання, та за своєю суттю є значно м`якшим, колегія суддів не вважає, що збільшення невідбутої частини строку покарання засудженому ОСОБА_7 із розрахунку день за два, погіршуватиме його становище.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити засудженому ОСОБА_7 , що Законом встановлено наслідки ухилення особи від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, яке має місце при невиконанні засудженим покладених на нього законом та судом обов`язків. Крім цього, Законом внесені зміни до статті 389 КК України, якою передбачено кримінальну відповідальність за ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду у вигляді обмеженням волі строком до трьох років.

Окрім того, колегія суддів роз`яснює засудженому, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 49-2 КВК України (в редакції Закону № 3342-IX від 23.08.2023) строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня його постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Керуючись ст.ст. 5, 51, 59-1, 72 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Законом України № 3342-IX від 23.08.2023, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Начальника Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_7 - змінити.

Клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Замінити засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбуте покарання у виді 6 (шести) місяців арешту, призначеного вироком Барського районного суду Вінницької області від 25.01.2024 за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, на покарання у виді пробаційого нагляду на строк 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4