Справа №:755/3733/24
Провадження №: 1-кс/755/889/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2024 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , подане в межах кримінального провадження № 0000742 від 29.02.2024 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацевлаштованого, неодруженого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

УСТАНОВИВ:

02 березня 2024 року слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

Клопотання вмотивоване тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, ОСОБА_5 у невстановлену досудовим розслідуванням дату, але не пізніше 29.02.2024 р., отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, тим самим незаконно придбав з метою подальшого збуту.

Так, 29.02.2024 року ОСОБА_5 перебував за адресою: м. Київ, вул. 2-а Садова (Русанівські Сади), біля приватного будинку № 43, незаконно придбавши та зберігаючи при собі з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

В подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання з метою збуту психотропної речовини, зберігаючи її при собі, направився по території м. Києва залишати (розкладати) особливо небезпечну психотропну речовину в схованках т.з. «закладок» у публічно доступних місцях з метою подальшого збуту невизначеному колу осіб.

Так, 29.02.2024 р у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. 2-а Садова (Русанівські Сади), біля приватного будинку № 43 ОСОБА_5 здійснив зберігання шляхом створення схованки з метою збуту невизначеному колу осіб, особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, яка була заздалегідь розфасована та поміщена до згортку з ізолентою білого кольору, всередині якої знаходився поліетиленовий зіп-пакет, у вказаному місці.

В подальшому, 29.02.2024 у період часу з 18 години 55 хвилин по 19 годину 18 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. 2-а Садова (Русанівські Сади), біля приватного будинку № 43, працівниками Дніпровського УП ГУНП у м. Києві в ході особистого обшуку ОСОБА_5 було виявлено та вилучено 28 згортків з ізолентою білого кольору із зіп-пакетами всередині, в одному з яких виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP масою 0,320 г, яку ОСОБА_5 умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, придбав, перевозив та зберігав, з метою подальшого збуту.

Мотивуючи клопотання щодо необхідності застосування запобіжного заходу підозрюваній, органом досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, вказує на наявність ризиків, передбачених п.1, п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про те, що він може: переховуватись від органів досудового розслідування або суду, адже усвідомлює можливе покарання у вигляді позбавлення волі, тому може вчинити спроби уникнути кримінальної відповідальності таким чином; знищити, сховати або спотворити речі та документи, які можуть мати значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні; чинити незаконний вплив на свідків.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечувала. Вважала ризик спотворення речових доказів необґрунтованим. Просила застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Водночас у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просила застосувати мінімальний розмір застави, а саме - двадцять прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою причетність до вчинення правопорушення не заперечував. Пояснив, що в такий спосіб намагався заробити гроші на навчання. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши прокурора та з`ясувавши думку захисника і підозрюваного, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебуває кримінальне провадження № 0000742, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.02.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

29 лютого 2024 року ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

01 березня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається зі змісту повідомлення про підозру, ОСОБА_5 умисно вчинив дії, передбачені ч.2 ст. 307 КК України, що виразились у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; протоколом особистого обшуку особи, затриманої у порядку ст. 208 КПК України; протоколом огляду речових доказів; протоколами допитів свідків; протоколами огляду місця події; висновком експерта, тощо.

Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилається орган досудового розслідування та які містяться в матеріалах клопотання, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінують.

З урахуванням зазначеного, посилання прокурора на наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, заслуговують на увагу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Прокурор у своєму клопотанні вказує на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від суду з метою уникнення відповідальності, що підтверджується тим, що тяжке кримінальне правопорушення, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що може спонукати підозрюваного до спроб уникнення кримінальної відповідальності, в тому числі шляхом переховування від органу досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки органом досудового розслідування на цій стадії могли бути влучені не всі «закладки» із психотропною речовиною, що можуть бути знищені підозрюваним у разі незастосування до нього запобіжного заходу.

Водночас, слідчий суддя вважає наявними та обґрунтованими ризики перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та здійснення незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні або інших осіб, які можуть бути причетні до його вчинення, оскільки ОСОБА_5 , з огляду на встановлені обставини розслідуваного злочину, міг мати спільників, особи яких наразі не встановлені органом досудового розслідування, у взаємодії із якими ОСОБА_5 може перешкоджати розслідуванню.

Також необхідно врахувати обставини, передбачені ст. 178 КК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною особливо тяжкого та тяжкого злочинів, тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, репутацію, вік та стан здоров`я, майновий стан підозрюваного, а також підвищену суспільну небезпеку злочину, що пов`язаний із розповсюдженням психотропних речовин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування вважає вказані ризики наявними та такими, що можуть справдитись з великим ступенем вірогідності.

Слідчим суддею не отримано даних про те, що підозрюваний ОСОБА_5 за станом свого здоров`я не може утримуватись в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, згідно з положеннями ч. 2 ст. 183 КПК України до підозрюваного ОСОБА_5 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки останній є раніше не судимою особою, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті. Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

При цьому, враховуючи тяжкість та обставини кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан особи, а саме - відсутність місця роботи, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які вказують на те, що існує велика ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити кримінальні правопорушення, слідчий суддя вважає за належне визначити заставу відповідно ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, що відповідно становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., яка в достатній мірі гарантує виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

При цьому, при визначенні розміру застави, слідчий суддя зважує не лише на обсяг повідомленої підозри та можливість настання тяжких наслідків для конкретної особи, однак і виходить з тих позицій Європейського Суду, відповідно до яких визначення суми коштів, яку повинна надати особа, виходячи лише з можливих розмірів збитків, не відповідає статті 5 § 3 Європейської Конвенції. Застава повинна визначатися даними про особу, щодо якої обирається застава, її особистістю, добробутом, іншими ознаками, тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання переховуватися.

Окрім цього, обираючи ОСОБА_5 запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного відповідні обов`язки, згідно положень ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 208, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 28 квітня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1