Провадження №1-кп/303/383/24
Справа 303/4600/24
ВИРОК

Іменем України

07 червня 2024 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачеві кримінальне провадження №0000501 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, працює КП «Мукачівський водоканал», інваліда Ш- групи, не одруженого, раніше не судимого, громадянина України,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 121 КК України;

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 03 квітня 2024 року близько 21 години 00 хвилин, знаходячись біля багатоповерхівки АДРЕСА_1 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, на ґрунті раптово виниклої суперечки, наніс ОСОБА_6 один удар ножем в область лівої частини тулубу (під пахвою).

У результаті таких дій, ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у виді відкритої рани задньої стінки грудної клітини, проникаючої колото-різаної рани лівої половини грудної клітини, лівобічний пневмоторакс.

Вказані тілесні ушкодження відносяться до групи тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості, відповідно до п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» що виникли внаслідок дії колюче ріжучого предмету, чим може бути лезо ножа та не є характерним внаслідок падіння потерпілого з висот власного росту.

Такі дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за частиною 1 статті 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив що викладені вище факти та обставини вчинення злочину, відповідають дійсності. Пояснив, що 03 квітня 2024 року повертався додому на АДРЕСА_1 до нього підійшов потерпілий між ним почалася сварка в ході якої потерпілий почав шарпати обвинуваченого за одяг. Розуміючи що потерпілий міцніший за нього він дістав з кишені ніж і намагаючись його налякати встромив йому ніж у під пахвину ліву частину. Потерпілий продовжив сваритися, до них підійшли сторонні люди, які викликали швидку допомогу і надали першу медичну допомогу ОСОБА_6 . Наразі вони примирилися, завдана шкода потерпілому відшкодована.

Будучи повідомленим про дату, час та місце судового розгляду потерпілий до суду не прибув, звернувся з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, зазначивши що заподіяна шкода йому відшкодована.

Суд враховує позицію потерпілого, який не звертався до суду з цивільним позовом. Міру покарання, яку необхідно обрати обвинуваченому, за вчинене кримінальне правопорушення, залишив на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого, у скоєнні ним кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 підтверджується висновком судово-медичного експерта Мукачівського районного відділення СМЕ від 20 травня 2024 року за №100/2024.

Потерпілому було спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень. Зокрема, обвинуваченим спричинено тілесні ушкодження у виді у виді відкритої рани задньої стінки грудної клітини, проникаючої колото-різаної рани лівої половини грудної клітини, лівобічний пневмоторакс.

Зазначені вище тілесні ушкодження відносяться до групи тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості, відповідно до п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» що виникли внаслідок дії колюче ріжучого предмету, чим може бути лезо ножа та не є характерним внаслідок падіння потерпілого з висот власного росту.

Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілого, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена досудовим розслідуванням та знайшла повне підтвердження в ході судового розгляду з огляду на таке.

Також, слід зазначити, що відповідно до статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

У свою чергу, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. Сторони кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини справи, при яких обвинувачений 03 квітня 2024 року на ґрунті раптово виниклої суперечки, наніс ОСОБА_6 один удар ножем, спричинивши йому тілесне ушкодження, яке відносяться до групи тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості.

Таким чином, суд вважає що органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, його вина доведена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння.

Наданими суду доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, що останній раніше не судимий, на обліку в центрі зайнятості та у психіатра, фтизіатра, нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор, вважаючи доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, пропонував суду призначити йому покарання за частиною 1 статті 121 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням статей 75,76 КК України.

Обвинувачений, визнаючи вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, не заперечуючи проти запропонованої прокурором міри покарання, просив суд його суворо не карати.

Захисник обвинуваченого просив призначити покарання із застосуванням статей 75,76,104 КК України.

Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд керується статтями 65-67 КК України.

Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення з урахуванням статті 12 КК України.

У відповідності до п. 4,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який сприяв розкриттю злочину, примирився з потерпілим, відшкодував заподіяну шкоду, суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів призначити йому покарання в межах санкції статті у виді обмеження волі.

При викладеному, з урахування всіх обставин справи та мотиву вчинення кримінального правопорушення , за який обвинуваченому слід обрати покарання пов`язане з позбавленням волі, але враховуючи, наведене вище, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробування в порядку статей 75,76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід домашній арешт, застосований на підставі ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду щодо обвинуваченого, припиняє свою дію 07 червня 2024 року.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

ОСОБА_3 призначити за частиною 1 статті 121 КК України покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 02 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ: mikro SD на 32 Gb, на якому збережено відео файли проведення слідчого експерименту - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ: змив з поверхні дерев`яної лавочки, змив з асфальтного покриття, бинт зі слідами речовини бурого кольору, розкладний ніж, джинсові штани, курточку зимову, кепку чорного кольору, які зберігаються в кімнаті речових доказів Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатські області знищити.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 08 квітня 2024 року скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до частини 6 статті 376 КПК України копрію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуюча ОСОБА_7