Справа №485/1029/24
Провадження № 1-кп/485/113/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка кримінальне провадження № 0000608 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ромни Сумської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбоця військової служби за мобілізацією, раніше не судимого,

за ч.3 ст.413 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні необережного нетяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.413 КК України, а саме втраті ввіреної для службового користування зброї внаслідок порушення правил її зберігання, вчиненої в умовах воєнного стану, вчиненому за наступних обставин.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.03.2023 № 58 молодшого лейтенанта ОСОБА_4 призвано на військову службу за мобілізацією та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.03.2023 № 75 молодшого лейтенанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду офіцера резерву взводу резерву роти резерву офіцерського складу, ВОС-233.

Відповідно до наказу Командувача ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 26.04.2023 № 149 молодшого лейтенанта ОСОБА_4 призначено на посаду офіцера резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.05.2023 № 130 молодшого лейтенанта ОСОБА_4 , виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та визначено таким, що вибув до нового місця служби до військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.05.2023 № 132 молодшого лейтенанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення, визначено таким, що справи та посаду прийняв, приступив до виконання службових обов`язків за посадою, шпк «старший лейтенант».

Відповідно до наказу Командувача ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 28.05.2023 № 188 молодшого лейтенанта ОСОБА_4 призначено на посаду командира взводу протитанкових ракетних комплексів батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 , шпк «старший лейтенант медичної служби».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.06.2023 № 163 молодшого лейтенанта ОСОБА_4 визначено таким, що справи та посаду командира взводу протитанкових ракетних комплексів батальйону морської піхоти прийняв, приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 23.11.2023 № 35-РС молодшому лейтенанту ОСОБА_4 , присвоєно військове звання «лейтенант».

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, є відправлення до військової частини з відповідного територіального центру комплектування та соціальної НОМЕР_3 .

Відтак, з 12.03.2023, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 до військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п.п. 1-3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в країні воєнний стан та порядок проходження військової служби ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу втрати ввіреної йому для службового користування зброї останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Так, станом на грудень 2023 року військова частина НОМЕР_2 на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 залучена до здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії і знаходиться у районі ведення бойових дій на території Миколаївської області у складі створених (діючих) угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, а саме угрупування військ «КАТРАН», а особовий склад військової частини НОМЕР_2 , зокрема лейтенант ОСОБА_4 , виконував бойові завдання на лінії безпосереднього збройного зіткнення із супротивником у районі проведення бойових дій.

Згідно ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців певні обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Згідно ст. 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Проходячи військову службу, лейтенант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно з положеннями ст. ст. 1, 3, 7 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать, зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, технічне майно, майно зв`язку тощо. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною воно набуває статусу військового майна. Особи, винні у порушенні вимог цього Закону притягаються до відповідальності згідно із законом.

Пунктом 13 «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання майна військового майна у Збройних Силах України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225 визначено, що військове майно зберігається з дотриманням вимог, передбачених документацією заводів-виробників; умови зберігання цього майна повинні забезпечувати збереження його належного якісного (технічного) стану, виключати можливість втрати.

Також, згідно вимог Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-IX, встановлено, що військовослужбовці зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів до запобігання шкоди. Особи, які посягають на державну власність, недбало ставляться до озброєння, техніки та іншого військового майна, притягаються до матеріальної відповідальності. Притягнення до матеріальної відповідальності не звільняє від дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Порядок організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї, боєприпасів у Збройних Силах України визначений Інструкцією про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359 (надалі Інструкція).

Відповідно до пунктів 2.2, 2.4, 2.15, 2.16, 2.22 цієї ж Інструкції, у підрозділах військової частини облік стрілецької зброї та боєприпасів ведеться за книгою видачі зброї та боєприпасів, книгою обліку за номерами і закріплення озброєння та техніки, книгою обліку озброєння та техніки за номерами і технічним станом, відомістю закріплення зброї за особовим складом. У підрозділах військової частини стрілецька зброя та боєприпаси до неї, у тому числі спортивна та навчальна, зберігаються в кімнаті для зберігання зброї в порядку, передбаченому статтями 144-151 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Відповідно до п. 2 розділу Х зазначеної Інструкції, військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі.

З огляду на вказане, лейтенант ОСОБА_4 під час поводження зі зброєю, повинен був зберігати при собі видану йому зброю та вчиняти всі необхідні дії, які б унеможливлювали її втрату чи викрадення.

13.09.2023 лейтенант ОСОБА_4 зі складу РАО військової частини НОМЕР_2 отримав автомат «АК-74» № НОМЕР_4 на підставі накладної

№ 1421 від 13.09.2023.

Однак, у період з 13.09.2023 по 27.12.2023 (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим), ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді командира протитанкових ракетних комплексів батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 , перебуваючи на території АДРЕСА_2 , не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, у порушення ст.ст. 2, 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 7 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України», п. 2,4 розділу Х «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних силах України», затвердженої наказом Міністерства оборони України № 359 від 29.06.2005 (в редакції наказу Міністерства оборони України № 569 від 20.10.2015), п. 13 «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання майна військового майна у Збройних Силах України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 № 1225, внаслідок порушення правил зберігання, втратив ввірену для службового користування зброю - 5,45-мм автомат «АК-74» № НОМЕР_4 , чим спричинив шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_2 у розмірі 3364,09 грн.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.

Прокурор вважала наявними підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Від представника потерпілої юридичної особи - військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 надійшло клопотання, у якому зазначено, що військовослужбовець Збройних Сил України ОСОБА_4 на сьогоднішній день проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 на посаді командира взводу протитанкових ракетних комлексів батальйону морської піхоти, гідно виконує службові обов`язки у складі сил та засобів, які залучають та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації з метою виконання службових (бойових) завдань у складі оперативно-тактичного угрупування "Херсон" Сил оборони України. Враховуючи здійснення добровільного відшкодування завданої шкоди з вини ОСОБА_4 та повне погашення суми завданих Державі збитків внаслідок втрати зброї в умовах дії воєнного стану, що підтверджується випискою з рахунку військової частини НОМЕР_2 в ІНФОРМАЦІЯ_5 за 08.02.2024, командування військової частини НОМЕР_2 не заперечує щодо звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.45 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.413 КК України винним себе визнає, правильно розуміє і не оспорює правову кваліфікацію своїх дій, щиро розкаюється у вчиненому, розуміє наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України, що тягне закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Як вбачається з вимоги про судимість, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, тобто вчинив вищевказане кримінальне правопорушення вперше, активно сприяв у розкритті злочину добровільним наданням правдивих і повних свідчень про всі обставини вчиненого ним діяння, заподіяну шкоду повністю добровільно відшкодував, потерпіла юридична особа у кримінальному провадженні претензій до нього не має.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.413 КК України, відноситься до необережних нетяжких злочинів.

За таких обставин, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження за його обвинуваченням закриттю.

Керуючись ст. ст.284, 369-372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності - задовільнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.413 КК України на підставі ст.45 КК України, а кримінальне провадження - закрити на підставі п.1 ч. 2 ст.284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1