Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/283/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Юр" ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2024 року. року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянула у письмовому провадженні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.05.2024

ВСТАНОВИЛА:

15.04.2024 до Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Кіровоградської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.03.2024.

В обґрунтування скарги заявник зазначила, що 26.03.2024 за вх. 9567-24 вона звернулась до керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_6 із заявою в порядку статті 214 КПК України, в якій зазначила, що 07.10.2012 ОСОБА_7 скоїла насильницький грабіж ч. 2 ст. 186 КК України фотоапарат ОСОБА_5 . До кримінального провадження № 000034 від 29.11.2012, № 0000043 від 29.11.2012 ч.1 т. 186 КК України. Під час судового процесу по справі № 393/1157 було механічно, через кому, без проведення досудового слідства, а тому, без правильної належної юридично - правової кваліфікації, без будь яких змін ч. 1 ст. 186 КК України, приєднано акт тілесних ушкоджень на обох руках ОСОБА_5 , котрі нанесла ОСОБА_7 під час грабежу фотоапарату ОСОБА_5 07.10.2012. При юридично правовій кваліфікації кримінального провадження № 0000032 ч. 1 ст. 186 КК України не було кримінального провадження № 0001235 від 05.03.2014. Внаслідок чого було неправильно кваліфіковано протиправні дії ОСОБА_7 замість ч. 2 ст. 186 КК України. Тобто, досудовим слідством було укрито ч. 2 ст. 186 КК України, насильницький грабіж. Тому, кримінальне провадження № 0001235 не може бути кваліфіковано окремо ч. 1 ст. 125 КК України в кримінальному провадженні № 00001235. Частина 1 ст. 125 КК України, легкі тілесні ушкодження, які нанесла 07.10.2012 ОСОБА_7 ОСОБА_5 під час грабежу фотоапарату ОСОБА_5 , згідно КПК України охоплюються ч. 2 ст. 186 КК України і окремої кваліфікації не потребують. Посадові особи Кіровоградської обласної прокуратури відмовили їй у внесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення згідно заяви від 26.03.2024 в порядку ст. 214 КПК України. Просила визнати бездіяльність посадових осіб Кіровоградської обласної прокуратури, які не внесли до ЄРДР кримінальне правопорушення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України згідно її заяви від 26.03.2024 та зобов`язати внести до ЄРДР кримінальне правопорушення ОСОБА_7 згідно її заяви від 26.03.2024 за ч.2 ст. 187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.05.2024 відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Кіровоградської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.03.2024.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що за своїм змістом та суттю заява ОСОБА_5 не є повідомленням про злочин, оскільки не містить викладу обставин, які б могли свідчити про вчинення дій, які мають ознаки кримінального правопорушення.

Як вбачається з заяви від 26.03.2024, її зміст зводиться до незгоди заявника з фактичними обставинами кримінального провадження № 0000043, за результатами розгляду якого була постановлена ухвала Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.06.2019, яка була залишена без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14.01.2020, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження № 0000043 закрито.

Як видно з ухвали Черкаського апеляційного суду від 14.01.2020, доводам ОСОБА_5 щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 186 КК України та необхідності кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 186 КК України, було надано оцінку та зазначено, що доводи апеляції ОСОБА_5 про те, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав неправильної кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 186 КК України, так як ОСОБА_8 скоїла насильницький грабіж та її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, є необґрунтованими.

Доводи заявника ОСОБА_5 ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин, та заява не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, які б вказували на наявність факту кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.05.2024 скаржник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та постановити ухвалу, якою зобов`язати відповідальних посадових осіб Кіровоградської обласної прокуратури внести до Єдиного реєстру кримінальних правопорушень кримінальне правопорушення згідно заяви в порядку ст. 214 КПК України щодо якої слідчий суддя постановила ухвалу від 10.05.2024.

В судове засідання суду апеляційної інстанції скаржниця ОСОБА_5 будучи належно повідомленою про дату і час апеляційного розгляду, не з`явилась, відповідних клопотань про відкладення не внесено, поважність причин неявки - не встановлена.

Згідно із ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно із якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Окрім цього, внесення відомостей до ЄРДР також врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 року, згідно з пунктом 2 глави 1 розділу ІІ «Порядок формування та ведення Реєстру» якого, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

За ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Таким чином, положення ст. 214 КПК України, перебувають у тісному взаємозв`язку з ч.1 ст.2 та ст.11 КК України, згідно з якими підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою не будь-яких дій, а суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки конкретного складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення відомостей до ЄРДР.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

У пункті 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчий суддя проаналізувавши заяву ОСОБА_5 з`ясувавши обставини та надавши оцінку доказам, дійшов висновку, що зміст заяви зводиться до незгоди заявника з фактичними обставинами кримінального провадження № 0000043, за результатами розгляду якого була постановлена ухвала Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.06.2019, яка була залишена без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14.01.2020, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження № 0000043 закрито.

Посилання заявника не містить будь-яких об`єктивних та реальних даних, які б свідчили про наявність ознак суспільно небезпечного, винного, кримінально-караного діяння в діях працівників прокуратури.

Враховуючи зазначене колегія суддів погоджується з обґрунтованими висновками слідчого судді щодо відсутності підстав для задоволення скарги ОСОБА_5 що обумовлює необхідність залишення без задоволення і апеляційної скарги.

Таким чином, на думку колегії суддів оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.05.2024, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Кіровоградської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.03.2024 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( підписи )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2