ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 613/161/21 Номер провадження 11-кп/814/169/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000540, за апеляційними скаргами прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 08 червня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, освіта базова загально-середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 17 березня 2020 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, визнано винуватим та засуджено:

-за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано покарання за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 17 березня 2020 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.

Строк відбування покарання вказано рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 2 708 гривень 43 коп., моральну шкоду в сумі 2 000 грн., а всього на загальну суму 4 708 гривень 43 коп. В задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 8 000 грн. відмовлено.

Вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 будучи раніше судимий, 17 березня 2020 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв злочин при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , діючи повторно, 10 грудня 2020 року близько 20.30 год. знаходячись в приміщенні спальної кімнати будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки з ОСОБА_10 , яка розпочалась на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи відкрито, проти волі власника ОСОБА_10 , із застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилось в тому, що ОСОБА_7 за допомогою рук, із-за спини ОСОБА_10 відвів її ліву руку, в якій вона тримала портативну бездротову акустичну колонку марки «ATLANFA» моделі «АТ-7725 ВТ», б/в вартістю 145 грн. та вихопив вищевказану колонку, після чого залишив місце події, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Посилається на те, що формулювання обвинувачення є суперечливим та не відповідає фактичним обставинам подій, оскільки не конкретизовано ОСОБА_7 застосував насильство, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, чи під час сварки з ОСОБА_10 , яка розпочалась на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин.

Вказує, що судом не дано належної оцінки діям обвинуваченого щодо сварки з потерпілою саме на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, не взято до уваги, що застосування до потерпілої фізичного насильства не було пов`язано із заволодінням акустичною колонкою вартістю 145 гривень, яку за твердженням ОСОБА_7 потерпіла дозволила йому взяти.

На переконання сторони захисту, дії обвинуваченого мають ознаки ч.1 ст. 125 КК України.

Крім того зазначає, що судом не взято до уваги і не зазначено у вироку про часткове визнання ОСОБА_7 своєї вини, останній не погодився лише з правовою кваліфікацією дій, визнав цивільний позов, добровільно повернув акустичну колонку ще до внесення відомостей до ЄРДР, вибачився перед потерпілою.

До початку апеляційного розгляду прокурор Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 відмовився від поданої ним апеляційної скарги, тому суд апеляційної інстанції на підставі ст. 403 КПК України не переглядає її.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу, подану в інтересах останнього та просили її задовольнити. Прокурор заперечив проти доводів скарги, вважав вирок суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація дій за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно є правильним, оскільки ґрунтується на доказах, безпосередньо досліджених судом першої інстанції під час судового слідства, детально наведених та проаналізованих у вироку, як того вимагає ст. 370 КПК України.

У своїх вимога захисник стверджує, що обвинувачення є суперечливим та не відповідає фактичним обставинам через не конкретизацію ОСОБА_7 застосував насильство, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна чи під час сварки із ОСОБА_10 . Вказав, що суд не проаналізував дії обвинуваченого щодо сварки з потерпілою, а застосування фізичного насильства та заподіяння тілесних ушкоджень до потерпілої не було пов`язано із заволодінням акустичною колонкою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинуваченому не ставиться у провину спричинення потерпілій ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень, хоча докази цьому і були надані.

У провину обвинуваченому ставиться те, що він із силою відвів руку потерпілої із-за спини та забрав з цієї руки акустичну колонку, яку поклав до кишені та в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Ці обставини встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів, а саме: показання потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , протокол огляду місця події від 10.12.2020 та фото таблицею до нього; постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 11 грудня 2020 року, якою визнано та долучено до кримінального провадження в якості речових доказів: банку від напою «Рево»; протокол огляду місця події від 10 грудня 2020 року та фото таблицею; протокол пред`явлення колонки для впізнання за фотознімками від 11 грудня 2020 року; постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 11 грудня 2020 року; висновок експерта №СЕ-19/121-20/22131-ТВ від 21 грудня 2020 року, згідно якого ринкова вартість портативної бездротової акустичної колонки марки «ATLANFA» моделі «АТ-7725 ВТ» становить 145 грн.; протокол проведення слідчого експерименту від 11 грудня 2020 року , за участю потерпілої ОСОБА_10 ; протокол огляду речей від 12 грудня 2020 року; постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 11 грудня 2020 року; висновком експерта №12-14/271-БГ/20 від 11 грудня 2020 року.

Жоден із цих доказів сторона захисту у своїй апеляційній скарзі не оспорює, а отже вважає їх належними та допустимими. Лише висловлює свою версію подій.

Слід зазначити, що згідно висновку експерта №СЕ-19/121-20/22131-ТВ від 21 грудня 2020 року потерпіла дійсно 10.12.2020 отримала легкі тілесні ушкодження при падінні та в результаті того, що обвинувачений здавлював їй шию. Проте, як правильно встановлено органом досудового розслідування та перевірено судом, ці ушкодження вона отримала раніше по часу, ніж ОСОБА_7 відкрито, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я, заволодів портативною акустичною колонкою. Отримання ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень внаслідок протиправних дій обвинуваченого не ставиться в провину ОСОБА_7 згідно обвинувального акту.

Суд, дотримуючись вимог ст. 337 КПК України, провів судовий розгляд щодо ОСОБА_7 лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Твердження обвинуваченого про те, що потерпіла добровільно надала йому колонку, спростоване матеріалами кримінального провадження. Зокрема це не підтверджує потерпіла, а на правдивість її показань вказує той факт, що ОСОБА_10 відразу, як обвинувачений пішов з її помешкання повідомила правоохоронні органи про відкрите викрадення ОСОБА_7 , належної їй портативної акустичної колонки.

Таким чином, висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину є правильними та належним чином обґрунтованими.

Щодо вимог скарги захисника про призначення нового судового розгляду, то він не наводить обставин, визначених ст.ст. 412, 415 КПК України, з наявністю яких законодавець пов`язує обов`язок апеляційного суду скасувати судове рішення суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо (далі Постанова Пленуму №7).

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення зазначені у Постанові Пленуму №7, врахував обставини вчиненого та особу обвинуваченого, а саме: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який є раніше судимим, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку лікаря нарколога не перебуває, перебуває під консультативним наглядом лікаря-психіатра, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 616 від 15.12.2020 може усвідомлювати свої дії та керувати ними, вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено, обставиною, що обтяжує покарання суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд правильно дійшов переконання, що виправлення обвинуваченого можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства через вчинення ним злочину в період іспитового строку. З огляду на вимоги ст. 75 та 78 КК України, це є порушення умов відбування покарання з іспитовим строком, а отже на підставі ст. 71 КК України суд правильно приєднав частину невідбутого покарання за попереднім вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 17.03.2020 у вигляді 3 місяців. Таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним та іншими засудженими нових кримінальних правопорушень.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

З огляду на викладене вище, підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 як про це ставиться питання в скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 08 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, протягом цього ж строку з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4