Справа № 282/229/23
Провадження № 1-кп/282/46/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2024

смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в приміщенні зали судових засідань кримінальне провадження №0000013, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Коваленки, Любарського району, Житомирської області, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, неодноразово судимого, востаннє 19.06.2023 вироком Романівського районного суду Житомирської області за ч.3,4 ст. 185, ст.126-1, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 05 лютого 2023 року близько 15 години 40 хвилин знаходячись у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , під час словесної суперечки із своєю співмешканкою ОСОБА_5 , тобто особою, з якою спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі, де у нього виник протиправний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень останній.

Реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 один удар металевим совком по правому ліктьовому суглобу та один удар по лівому передпліччі. Після чого, не припиняючи своїх протиправних дій ОСОБА_4 наніс ще один удар дерев`яним поліном ОСОБА_5 по голові. Внаслідок своїх протиправних дій, ОСОБА_4 умисно спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 , а саме: садно правої тім`яної ділянки, садно правого ліктьового суглобу, садно лівого передпліччя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав, від дачі показань відмовився на підставі ст.63 Конституції України.

Потерпіла в судовому засіданні 26.02.2024 від дачі показів відмовилась на підставі ст.63 Конституції України. При призначенні міри покарання ОСОБА_4 покладалась на розсуд суду.

В судове засідання 11.03.2024 потерпіла не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлена вчасно та належним чином.

Окрім повного визнання своєї вини, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.02.2023, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що 05.02.2023 близько 15 год. 40 хв. у житловому будинку її співмежканець ОСОБА_4 наніс її тілесні ушкодження по правій руці та по голові та спричинив фізичний біль та тілесні ушкодження;

- висновком експерта №17, відповідно до якого при судово-медичній експертизі у ОСОБА_5 виявлено слідуючі тілесні ушкодження: садно правої тім`яної ділянки, садно правого ліктьового суглоба, садно лівого передпліччя, що відносяться до Легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я;

- протоколом огляду місця події від 07.02.2023, а саме домогосподарства ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.02.2023 за участю потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до якого потерпіла вказала на обставини та механізм нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до якого останній вказав на обставини та механізм нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд, у відсутності зміни прокурором обвинувачення і незмінній його позиції, враховуючи положення ст.337 КПК України, погоджується із таким обвинуваченням, та керуючись ч.1 ст.94 КПК України, дослідивши та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю є доведеною поза розумним сумнівом.

За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною, а його дії кваліфіковано вірно, за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю кримінального проступку, не перебуває на обліку в лікаря психіатра, при цьому перебуває на обліку в лікаря нарколога, посередньо характеризується по місцю проживання, неодноразово судимий, а також обставини, що пом`якшують так і обтяжують покарання.

До пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_4 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, а також щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, відношення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає, що до останнього слід застосувати покарання у виді громадських робіт, і воно є тією мірою покарання яка необхідна для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Підстав для застосування ст. 69,75,76 КК України суд не вбачає.

Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Окрім того, оскільки обвинувачений вчинив вищевказане кримінальне правопорушення до постановлення вироку Романівського районного суду Житомирської області від 19.06.2023, суд на підставі ч. 4 ст. 70 КК визначає остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним попереднім вироком, оскільки покарання, призначене попереднім вироком, значно суворіше за покарання, призначене цим вироком.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Речовими доказами розпорядитись у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.368-371,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 160 годин.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Романівського районного суду Житомирської області від 19.06.2023, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України, початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 23 березня 2023 року, зарахувавши йому таким чином частково відбуте покарання за вироком Романівського районного суду Житомирської області від 19.06.2023.

Речові докази по справі, а саме: дерев`яне поліно довжиною 39 см. та металевий совок довжиною 49.5 см., які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 Житомирського РУП, після набрання вироком суду законної сили, - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1