Справа № 487/6311/23
Провадження № 1-кс/487/2072/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого відділу Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001496 від 16.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Херсонській області капітан поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001496 від 16.08.2023 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, наполягав на його задоволенні.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні з обставинами, викладеними у повідомленні про підозру погодився частково, заперечував мету збуту, просив врахувати, що він сприяв слідству.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поислався на наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, та на недоведеність ризиків, зазначених прокурором.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом встановлено, що СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001496 від 16.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу вогнепальної зброї, у невстановлені органом досудового розслідування місці та час, при невстановлених обставинах, незаконно, без передбаченого законом дозволу, таємно, в порушення вимог додатку № 1, затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 «Положення по дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, п.п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, придбав вогнепальну зброю, а саме 5,45 мм автомат Калашникова вкорочений (АКС-74У), номер « НОМЕР_1 », 1989 року виготовлення, виробництва АТ «Вятсько-Полянський машино-будівельний завод Молот», СРСР, де зберігав його у невстановленому органом досудового розслідування місці та 30.08.2023 у період часу з 13:16 год по 13:25 год, знаходячись по АДРЕСА_1 , збув його гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (анкетні дані особи змінено у зв`язку із забезпеченням безпеки особи), за грошові кошти у розмірі 40 000 гривень, які останній передав ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановленому органом досудового розслідування місці та час, при невстановлених обставинах, незаконно, без передбаченого законом дозволу, таємно, в порушення вимог додатку № 1, затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 «Положення по дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, п.п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, придбав бойові припаси, а саме: 5,45-мм військові патрони, у кількості 364 шт., та зберігав їх у невстановленому органом досудового розслідування місці та 21.11.2023, знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_2 , у період часу з 13:04 год по 13:50 год збув гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (анкетні дані особи змінено у зв`язку із забезпеченням безпеки особи), за грошові кошти у розмірі 3000 гривень, які останній передав ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, діючи в порушення вимог Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», згідно якого обіг особливо небезпечних психотропних речовин, включених до списку № 1, таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 за №770, з корисливих мотивів, у невстановлених органом досудового розслідування місці та час, при невстановлених обставинах, незаконно, з метою збуту придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 66,41 г, який в подальшому зберігав при собі з метою збуту та 07.11.2023, знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_2 , у період часу з 17:04 год по 17:32 год збув гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (анкетні дані особи змінено у зв`язку із забезпеченням безпеки особи) за грошові кошти у розмірі 10000 гривень, які останній передав ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут особливо небезпечного наркотичного засобу, діючи в порушення вимог Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», з корисливих мотивів, у невстановлених органом досудового розслідування місці та час, при невстановлених обставинах, незаконно, діючи повторно, з метою збуту придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який в подальшому зберігав при собі з метою збуту та 14.03.2024, знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_2 , близько 13:24 збув гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (анкетні дані особи змінено у зв`язку із забезпеченням безпеки особи) за грошові кошти у розмірі 7 500 гривень, які останній передав ОСОБА_5 .

14.03.2024 ОСОБА_9 затримано у порядку п. 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України - зберігання, придбання, збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) без передбаченого законом дозволу, вчинене за попередньою змовою групою осіб; за ч. 1 ст. 263 КК України - зберігання, придбання, збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу; за ч. 2 ст. 307 КК України - придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів; за ч. 2 ст. 307 КК України - придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинене повторно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_9 , це, зокрема, дані протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 16.08.2023; протоколів огляду від 30.08.2023, 07.11.2023, 21.11.2023; висновків експерта від 01.09.2023 за №СЕ-19/115-23/12020-БЛ, від 21.11.2023 за №СЕ-19/122-23/4100-НЗПРАП, від 11.12.2023 за №СЕ-19/122-23/4442-БЛ, від 15.03.2024 №СЕ-19/122-24/1420-НЗПРАП; протоколів за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 22.11.2023, 08.01.2024; протоколів обшуку від 14.03.2024; протоколів огляду від 14.03.2024; довідок про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових мтаеріалів.

Суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів. Так, за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, а за вчинення злочину за ч. 2 ст. 307 КК України - до 10 років.

Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, тяжкість кримінального правопорушення свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_9 у разі доведеності його вини, суд переконаний, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, існує і є обґрунтованим.

Слідчим у клопотанні доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки на сьогоднішній день ще не допитано всіх свідків, встановлюється їх місцезнаходження.

Крім того, за обставинами підозри, ОСОБА_5 діяв у співучасті з іншими особами, тому може координувати свої дії та показання з ними, впливаючи на зміст, характер та обсяг їх показань.

Відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним придбанням вогнепальної зброї з метою збуту, та зберіганям з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, що передбачає наявність корисливого мотиву в його діях, а тому є підстави вважати, що він може продовжити свою злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом зброї та особливо небезпечних наркотичних засобів.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, зокрема, що він має зареєстроване місце проживання, але мешкає за іншою адресою в м. Херсоні у квартирі друзів, одружений, має на утриманні малолітнього сина, який проживає окремо зі своєю матір`ю; офіційно не працевлаштований; раніше не судимий, стан його здоров`я задовільний, на обліку у лікарів нарколога та психіатра підозрюваний не перебуває.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, з огляду на обставини кримінального провадження, характер та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_5 , багатоепізодність протиправної діяльності підозрюваного у період воєнного стану, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

До підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор". Жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя враховує тяжкість інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, багатоепізодність протиправної діяльності, особу підозрюваного і його майновий стан, та вважає, що застава в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн буде співмірною з існуючими у кримінальному провадженні ризиками, та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним обов`язків, перебачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" до 12 травня 2024 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

-прибувати до старшого слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, а саме з м. Херсона, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 19.03.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1