Справа № 357/795/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000438 від 02.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.361 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

22 травня 2024 року (здано до відділення поштового зв`язку - 17 травня 2024 року) до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000438 від 02.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.361 КК України.

Встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення згідно з поданим клопотанням:

групою осіб, починаючи із 2022 року по 2023 рік включно на території м. Біла Церква організовано роботу «кол-центрів» з метою несанкціонованого отримання інформації та подальшого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, що заподіяло значну шкоду та вчинено в період воєнного стану.

На виконання доручення, наданого окружною прокуратурою в порядку ст. 36 КПК України в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР № 0000438 від 02.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, Білоцерківським РВ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області встановлено, що організатором запровадження шахрайського механізму на території м. Біла Церква Київської області розгалуженої мережі т.зв. «кол-центрів» є ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який з початку 2022 року по теперішній час, використовуючи спеціалізоване обладнання для створення т.зв. «ботоферм», тобто програмних засобів (у т.ч. аккаунтів) та телекомунікаційних пристроїв, об`єднаних у єдину систему, що працює за конкретно визначеним алгоритмом та імітує діяльність групи людей у мережах електронних комунікацій, що в свою чергу надає змогу поширювати потрібний зловмисникам контент від великої кількості джерел мережі інтернет, які працюють під управлінням однією особи через створені нею т.зв. «кол-центри» з метою отримання конфіденційної інформації громадян, за допомогою якої отримується незаконний доступ до їх банківських рахунків, електронних гаманців громадян, систем розрахунків у криптовалюті та несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем фінансових установ із метою подальшого викрадення грошових коштів.

Також, на виконання доручення в рамках кримінального провадження встановлено, що інший фігурант провадження - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично проживає разом із своєю дівчиною на ім`я Софія за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

16 травня 2024 року проведено санкціонований обшук приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого виявлено та вилучено:

1) мобільний телефон марки «Apple Iphone 5S» та банківська карта «Пумб», що поміщено до спец. пакету № ICR0117022,

2) мобільний телефон марки «Apple Iphone 13», що поміщено до спец. пакету № СRI1178770,

3) стартові пакети в загальній кількості 117 одиниць, що поміщено до спец. пакету № PSP 4192311,

4) грошові кошти в загальній сумі 900 доларів США, що поміщено до спец. пакету № СRI1178771,

5) портативні комп?ютери в кількості 2 одиниці та флеш-накопичувач, що поміщено до спец. пакету № 007278088.

Виходячи з того, що на даний час у слідства є достатні підстави вважати, що вилучені в ході проведеного обшуку предмети містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також з метою забезпечення проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення чи відчуження вказаного майна та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт на вилучені під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , предмети, із забороною користування та розпорядження вказаним майном.

Відомості про участь сторін при розгляді клопотання та фіксування судового процесу:

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Власник майна - ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання за відсутності власника майна, оскільки його неявка не є перешкодою для розгляду вказаного клопотання.

Правове обґрунтування рішення:

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного.

Внесене слідчий клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Відповідно до ч. 1 ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Пункт 1 ч. 2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею були враховані вимоги пп. 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України.

Слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000438 від 02.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.361 КК України.

16 травня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2024 (№357/6843/24, 1-кс/357/1312/24) проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого виявлено та вилучено: 1) мобільний телефон марки «Apple Iphone 5S» та банківська карта «Пумб», що поміщено до спец. пакету № ICR0117022; 2) мобільний телефон марки «Apple Iphone 13», що поміщено до спец. пакету № СRI1178770; 3) стартові пакети в загальній кількості 117 одиниць, що поміщено до спец. пакету № PSP 4192311; 4) грошові кошти в загальній сумі 900 доларів США, що поміщено до спец. пакету № СRI1178771; 5) портативні комп?ютери в кількості 2 одиниці та флеш-накопичувач, що поміщено до спец. пакету № 007278088.

Постановою слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 16.05.2024 вилучене майно визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено в ході обшуку 16.05.2024 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є забезпечення збереження речових доказів, а також запобігання подальшого використання та розпорядження майном з боку його власника, зокрема зміни, спотворення, знищення майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене під час обшуку майно шляхом заборони його користування та розпорядження, до проведення необхідних слідчих дій.

Доказів негативних наслідків від застосування такого максимального заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо підстав вважати тимчасово вилучене під час обшуку майно доказом в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Наряду з вказаним, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню в частині накладення арешту на вилучені грошові кошти, так як клопотання в цій частині належним чином не обґрунтовано, оскільки вбачається, що воно є неконкретизованим та неможливо встановити походження вилучених грошових коштів, що може призвести до їх незаконного вилучення, що є порушенням ст. 6 Конвенції з прав людини (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії», рішення ЄСПЛ від 15 липня 2003 року у справі «Ернст та інші проти Бельгії»).

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ст.174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Відповідно до статті 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст.2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 372, КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000438 від 02.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.361 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно 16 травня 2024 року в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

1) мобільний телефон марки «Apple Iphone 5S» та банківська карта «Пумб», що поміщено до спец. пакету № ICR0117022;

2) мобільний телефон марки «Apple Iphone 13», що поміщено до спец. пакету № СRI1178770;

3) стартові пакети в загальній кількості 117 одиниць, що поміщено до спец. пакету № PSP 4192311;

4) портативні комп?ютери в кількості 2 одиниці та флеш-накопичувач, що поміщено до спец. пакету № 007278088.

Арештом визначити заборону користування та розпорядження вказаного майна для власника та інших осіб.

Уповноваженим службовим особам, для досягнення цілей кримінального провадження, дозволити користування та розпорядження зазначеним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , на якого покладається обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт та забезпечення його схоронності.

Ухвала підлягає виконанню з урахуванням вимог постанови КМУ № 1104 від 19 грудня 2012 року про «Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

У задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст.174 КПК України.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення, з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1